Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (надалі - ПрАТ «СК «Україна» або відповідач) про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 7764 грн., пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1267,08 грн. та моральної шкоди в розмірі 1552,80 грн. Позов обґрунтований наступним. 6 квітня 2015 р. з вини [PERSON] - водія автомобіля [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивача Toyota Rav 4, д.н.з. [NUMBER]. Оскільки цивільна відповідальність при використанні автомобіля Volkswagen була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», 6 травня 2014 р. [PERSON] подала заяву-повідомлення про страхову подію та усі документи, необхідні для здійснення страхової виплати. Згідно з проведеною відповідачем оцінкою вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 7764 грн. У визначений законом 90-денний строк страхове відшкодування виплачене не було, а тому відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за 184 дні прострочення (з 6 серпня 2014 р. по 6 лютого 2015 р.). Порушення відповідачем зобов'язань за договором страхування позивачу спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає зокрема у душевних хвилюваннях, витратах вільного та робочого часу на звернення до різних інстанцій, телефонні переговори та пошук великої суми коштів для здійснення ремонту автомобіля, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з колегами та друзями. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач ПрАТ «СК «Україна» про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, заперечення на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 6 квітня 2014 р. в м. Києві на вулиці Полярній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Toyota Rav 4, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] (а.с. 13, 19). В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 р. встановлено вину водія [PERSON], який в порушення вимог п. 10.11. ПДР України не надав дорогу автомобілю позивача, що наближався з правого боку (а.с. 27). Цивільна відповідальність при використанні автомобіля Volkswagen була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 4 квітня 2014 р. № АІ/0641999 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та франшизою в розмірі 500 грн. (а.с. 12). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка являється страховим випадком, між [PERSON] як потерпілою особою та ПрАТ «СК «Україна» як страховиком цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон 1961-IV). У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 8 квітня 2014 р. страхувальник автомобіля Volkswagen [PERSON] повідомила страховика ПрАТ «СК «Україна» про страховий випадок (а.с. 14). 6 травня 2014 р. потерпіла [PERSON] подала до ПрАТ «СК «Україна» заяву на виплату страхового відшкодування, додавши до неї усі передбачені ст. 35 Закону 1961-IV документи (а.с. 7). Згідно з приписами ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховим актом № 2014-04-06/004 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду від 6 квітня 2014 р. страховим випадком та прийняв рішення по виплату страхового відшкодування в розмірі 7764 грн. (а.с. 5). Розмір страхового відшкодування позивачем не оспорюється. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV. Так відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане. Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 6 травня 2014 р., граничним строком виконання зобов'язання було 5 серпня 2014 р. За період з 6 серпня 2014 р. по 6 лютого 2015 р. ПрАТ «СК «Україна» прострочило виплату страхового відшкодування на 184 календарні дні. У вказаний період облікова ставка Національного банку України становила: з 6 серпня по 12 листопада 2014 р. - 12,5%, з 13 листопада 2014 р. по 6 лютого 2015 р. - 19,5%, а отже розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування становить 1267,08 грн. (7764 х 12,5 х 2 : 365 : 100 х 98)+ (7764 х 19,5 х 2 : 365 : 100 х 86). Враховуючи встановлені обставини, вимоги [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та пені суд вважає доведеними і задовольняє їх. Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованими виходячи з того, що моральна шкода відшкодовується тільки у передбачених законом випадках, а нормами Закону 1961-IV та нормами гл. 67 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, стороні вказаних правовідносин не надано право вимагати відшкодування моральної шкоди, завданої простроченням виплати страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial