Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 липня 2016 року близько 20 години 20 хвилин відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки "Opel" моделі "Vektra", державний реєстраційний номер [NUMBER], в с.Підбереззя Горохівського району Волинської області, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, зїхав в лівий кювет по ходу руху автомобіля, де зіткнувся з бетонною опорою лінії звязку та належним позивачу парканом, яким огороджено домоволодіння останнього. Постановами судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 липня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди паркан позивача зазнав пошкоджень та потребує проведення відновлювально-ремонтних робіт, вартість яких становить 8024,93 грн. Позивач вважає, що йому, крім матеріальної шкоди, відповідачем завдано моральної шкоди, яка полягає в його душевних переживаннях та нервових потрясіннях, оскільки під час вчинення ДТП він перебував неподалік від паркану, а тому отримав психологічний стрес. Відповідач добровільно відшкодувати матеріальні збитки чи здійснити відновлювальні роботи відмовився, що призвело до додаткових затрат позивачем часу для захисту його інтересів, в тому числі для поїздок до органів поліції та суду. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі чотирьох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, що становить 4520,00 грн. Зогляду на вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача 8024,93 грн. матеріальної шкоди та 4520,00 грн. моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що дійсно він 09 липня 2016 року, керуючи автомобілем в с.Підбереззя Горохівського району Волинської області, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу паркан. Відповідач ствердив, що за домовленістю з позивачем він почав власними силами проводити відновлювальні роботи, але встиг лише залити фундамент під огорожу, оскільки згодом поїхав на 2 місяці за кордон. Відповідач вважає, що зазначена в наданому позивачем кошторисі вартість відновлювальних робіт завищена, оскільки відображена у ньому кількість цегли, яка необхідна для виготовлення мурованих стовпців, не відповідає дійсності. Крім цього, відповідач пояснив, що сума заявленої позивачем моральної шкоди теж значно завищена, тому просив у задоволенні вищевказаного позову відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, ствердив факти, наведені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, постановами судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 липня 2016 року (а.с.34, 35) стверджується, що 09 липня 2016 року близько 20 години 20 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки "Opel" моделі "Vektra", державний реєстраційний номер [NUMBER], в с.Підбереззя Горохівського району Волинської області, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, зїхав в лівий кювет по ходу руху автомобіля, де зіткнувся з бетонною опорою лінії звязку та парканом. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Факт пошкодження відповідачем належного позивачу паркану підтверджується також і оглянутими в судовому засіданні матеріалами провадження про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме рапортами працівників Горохівського відділу поліції ГУНП України у Волинській області (а.с.45, 46), схемою місця ДТП (а.с.47), письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON] (а.с.48, 49). Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із зведеного кошторисного розрахунку вартості капітального ремонту огорожі житлового будинку в с.Підбереззя Горохівського району Волинської області (в наслідок пошкодження від ДТП), складеного інженером-проектувальником [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серії АР № 007086 від 27 березня 2013 року), вбачається, що вартість відновлювально-ремонтних робіт пошкодженого відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП паркану становить 8024,93 грн. (а.с.9-21). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що наведена позивачем вартість відновлюваного ремонту є завищеною, оскільки відповідачем в судовому засіданні не спростовано висновків вищевказаного кошторисного розрахунку та не надано жодних доказів того, що вартість відновлювального ремонту паркану є меншою, ніж це зазначено у кошторисі розрахунку вартості капітального ремонту огорожі. У звязку з цим суд вважає, що предявлені позивачем позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до розяснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з огляду на вищенаведене вина відповідача у пошкодженні належного позивачу паркану та спричинення позивачу повязаних з цим моральних страждань, які виразились у фізичних і душевних стражданнях останнього, що спричинили вимушене порушення звичного укладу життя останнього, на думку суду, є доведеною. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та глибину перенесених позивачем фізичних і душевних страждань, характер протиправних дій відповідача та ступінь його вини, при цьому виходить також з вимог розумності і справедливості, а тому на підставі ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України стягує з відповідача на користь позивача 500,00 грн. моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 551,20 грн. судових витрат.

Outcome: partial