Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої неналежними умовами утримання під вартою, вказуючи, що: - у період часу з 10 червня 2009 року по 10 грудня 2009 року при досудовому розслідуванні відносно нього за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 1, 6, 12, 187 ч.4, 263 ч. 1 КК України, - у період часу з 28 вересня 2012 року по 24 грудня 2012 року при судовому розгляді кримінальної справи, - у період часу з 29 квітня 2015 року по 03 вересня 2015 року при додатковому розслідуванні за кримінальним провадженням № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 1, 6, 9, 12, 187 ч.2, 4, 263 ч. 1 КК України, - у період з 11 вересня 2015 року при судовому розгляді вказаного кримінального провадження - для участі у слідчих діях та у судових засіданнях його з Артемівського СІЗО №6 було доставлено до ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. У зв*язку з цим він утримувався у приміщенні ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області у наступні періоди часу: - з 11 червня по 17 червня 2009 року; - з 03 липня по 10 липня 2009 року; - з 27 липня по 31 липня 2009 року; - з 07 серпня по 14 серпня 2009 року; - з 18 вересня по 22 вересня 2009 року; - з 02 грудня по 04 грудня 2009 року; - з 26 вересня по 28 вересня 2012 року; - з 01 листопада 2012 року по 02 листопада 2012 року; - з 03 грудня по 05 грудня 2012 року; - з 13 грудня по 13 грудня 2012 року; - з 20 грудня по 24 грудня 2012 року; - з 02 червня по 04 червня 2015 року; - з 23 червня по 26 червня 2015 року; - з 13 липня по 16 липня 2015 року; - з 04 серпня по 06 серпня 2015 року; - з 07 вересня по 11 вересня 2015 року; - з 08 жовтня по 09 жовтня 2015 року; - з 19 жовтня по 21 жовтня 2015 року; - з 23 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року; - з 04 квітня 2016 року по 07 квітня 2016 року; - з 11 квітня по 14 квітня 2016 року. У вказані дні, коли він знаходився у приміщенні ізолятора тимчасового тримання м. Костянтинівка, умови у даному приміщенні були неналежними, що заподіювало йому значних фізичних та моральних страждань, призвело до виникнення в його емоційному стані суттєвих негативних змін (моральних страждань), які, з огляду на їх інтенсивність та тривалість, перешкоджали його активному соціальному функціонуванню як особистості у таких сферах життєдіяльності, як психофізичному функціонуванні (стані психофізіологічного комфорту), реалізації власних амбіцій, почуттів власної честі та гідності, реалізації відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе з боку правоохоронних органів, у зв*язку з чим йому було завдано непоправної моральної шкоди. За даними фактами він неодноразово звертався у різний час до Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області, Костянтинівського міжрайонного прокурора, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, начальника Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, начальника Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області, до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з багато чисельними скаргами щодо неналежних умов утримання в ІТТ. Так, у камері № 6 ІТТ, куди його було доставлено 02 червня 2015 року, був забитий санвузол і цілу добу він не мав змоги справляти природні потреби. У камерах № 6 та № 9 віконні прорізи сильно загартовані та закриті щільною металевою сіткою, яка забита пилом та павутинням, тому вони погано освітлені, розміри вікон не відповідають встановленим стандартам, електричне освітлення не достатнє, що впливає на можливість готуватися до судових засідань та робити записи. Вікна та квартирки у камерах відкриваються тільки зовні, тому обмежений доступ свіжого повітря, вентиляція не працює. У вечірній час з туалету камер розповзалися слизняки (GASTROPODA), що розповсюджують різні інфекції. Всупереч санітарних вимог у камерах ІТТ вологі бетонні підлоги замість дерев*яних, туалети і раковини не належного стану, вода подається із іржавої труби, що сторчить зі стіни, та відкривається тільки зовні персоналом ізолятора. Туалети з камерах не дозволяють усамітнитися, бо не є відокремленими від камери, а тільки від умивальника, коли він користувався туалетом, то перебував на виду у співробітників ІТТ. Норми харчування не відповідали вимогам Постанови КМУ від 16 червня 1992 року № 336 «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, ізоляторах тимчасового тримання». Площа камер, зокрема, камери № 7, куди його було доставлено 04 серпня 2015 року, не відповідає вимогам міжнародних стандартів та міжнародного законодавства та є меншою ніж 4 кв.м на людину без урахування туалету, умивальнику, тощо. У період з 04 квітня по 07 квітня 2016 року у камерах ІТТ додатково з*явилися клопи. Внаслідок перебування у період часу з 02 червня по 04 червня 2015 року у камері №9 ІТТ м. Костянтинівки різко погіршився стан його здоров*я та він перебував на лікуванні в Артемівському СІ УДПтСУ у Донецькій області у період з 08 червня по 14 червня 2015 року, у хворобливому стані він перебував у приміщенні ІТТ у період з 23 червня по 26 червня 2015 року, у період з 13 липня по 16 липня 2015 року. Він звертався із заявою про надання медичної допомоги від 25 червня 2015 року до адміністрації ізолятора, яка була нею проігнорована та незрозуміла відповідь на ім*я захисника була надана слідчим, що здійснював додаткове розслідування у кримінальному провадженні. 04 серпня та 06 серпня 2015 року, 08 вересня 2015 року, 05 квітня 2016 року через неналежні умови утримання за скаргами на стан здоров*я йому було викликано швидку медичну допомогу, він був оглянутий лікарем-хірургом, який діагностував загострення двох хронічних хвороб, які виникли під час тримання під вартою, хронічного парапроктиту та вегето-судинної дистонії, при цьому, конфіденційність медичного огляду було порушено через відсутність у м. Костянтинівка спеціалізованих лікарень для огляду затриманих та присутність при огляді працівників конвою. Вважає, що у такий спосіб слідчий Джафаров Р.А. у змові з начальником Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області та начальником ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області катували його з метою змусити зламатися психологічно та обмовити себе та інших осіб у скоєнні особливо тяжких злочинів, яких він у дійсності не вчиняв та достовірно не знає, чи вчиняли їх інші особи. Також, 14 квітня 2016 року його було доставлено до камерного блоку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, де на площі 2,6 кв.м у період з 08-30 год. до 11 год. знаходилося чотири особи без доступу до питної та технічної води. Вважає, що таким чином на нього чинився психологічний тиск безпосередньо перед судовими засіданнями. На його скарги щодо неналежних умов утримання під вартою йому було надано відповіді Костянтинівської міжрайонної прокуратури № 56-3755вих-15 від 21 серпня 2015 року та № 56-4010вих-15 від 11 вересня 2015 року, у яких було зазначено, що за результатами проведення у період з червня по серпень 2015 року чергової перевірки додержання вимог законодавства при утриманні в ізоляторі тимчасово тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області порушень не встановлено. За таких умов він 19 жовтня 2015 року був змушений звернутися до представника Уповноваженого ВРУ з прав людини, згідно відповіді на його звернення № 7-4/7-к254275.15/05-94 від 11 листопада 2015 року зазначено, що обставини, викладені у зверненні щодо незадовільних умов тримання в ІТТ підтвердилися повністю та на підставі ст. 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» вживаються заходи щодо усунення зазначених недоліків та приведення умов тримання в цій установі відповідно до національних та міжнародних стандартів. Також, згідно відповіді представника Уповноваженого ВРУ з прав людини Бєлоусова Ю.Л. за № 7-4/7-к254275.15-2/05-94 від 20 листопада 2015 року, у межах відкритого за його зверненням провадження внесено подання Генеральному прокурору України від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174.15-94 «Щодо неналежного виконання працівниками прокуратури Донецької області своїх обов*язків у частині здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов*язаних з обмеженням особистої свободи громадян». На його скаргу до Костянтинівської місцевої прокуратури на неналежні умови утримання в ІТТ від 18 квітня 2016 року керівником Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук В. було надано відповідь від 08 травня 2016 року про те, що доводи скарги знайшли часткове підтвердження в частині порушення норм мінімально-допустимих показників освітлення, відсутності вільного доступу до води, не обладнання санітарних вузлів дверима, відсутності змивних напівавтоматичних кранів для туалетів та кранів на умивальниках, дерев*яного покриття підлоги. Також, у відповіді на його звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. за № 7-4/7-10254275.15-4/05-94 від 07 квітня 2016 року було зазначено, що 16 березня 2016 року до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшов лист за підписом прокурора Донецької області Любовича А.О. про проведення службової перевірки керівництвом ГУНП в Донецькій області за результатами якої вжито заходів до усунення порушень, які не потребують додаткового фінансування. Крім того, відповідно до наказу НПУ від 04 лютого 2016 року «Про реформування ізоляторів тимчасового тримання» прийнято рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. При цьому, незважаючи на рішення про ліквідацію, ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області продовжував функціонувати, зокрема позивач був доставлений до нього та перебував у неналежних умов утримання у квітні 2016 року. Заподіяну йому переліченими вище діями та бездіяльністю посадових осіб відповідача моральну шкоду він оцінює у 750 000 грн., виходячи з аналізу судової практики Європейського суду з прав людини, вважає, що вказані ним умови утримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області підпадають під жорстоке поводження та принижують людську гідність, він впродовж тривалого часу з 11 червня 2009 року по цей час продовжує піддаватися катуванню та нелюдяному поводженню, з метою уникнення чого змушений приймати участь в судових засіданнях у кримінальному провадженні в режимі відео конференції, що суттєво обмежує його права як обвинуваченого і порушує його право на захист. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи положення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 ЦК України просив стягнути з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 750 000 грн. шляхом списання коштів з відповідного рахунку відповідача Державної казначейської служби України. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, при цьому позивач зазначив, що за даним позовом він не оскаржує законність та правомірність тримання його під вартою, а оскаржує неналежні умови його утримання, які лише погіршувалися протягом усього часу його утримання під вартою. Представник відповідача ГУНП в Донецькій області Лапшенков Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримавши письмові заперечення (т.1 а.с. 131-133, т.2 а.с. 193-194), вказуючи, що позивач на думку відповідач не набув право вимоги на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду», що є можливим лише у випадку повної реабілітації особи. Зазначив, що будь-яких доказів, які б підтверджували наявність завданої позивачеві шкоди, як і причинно-наслідкового зв*язку між шкодою та діями працівників ІТТ, позивачем суду не надано. Працівниками ізолятора позивачеві неодноразово було викликано швидку допомогу у зв*язку із скаргами на самопочуття, що свідчить про сумлінне виконання ними своїх службових обов*язків, лікарем швидкої при цьому були зроблені висновки щодо можливості подальшого перебування позивача у Костянтинівському ІТТ. Доказів упередженого ставлення з боку працівників ІТТ до нього позивачем суду також надано не було, враховуючи, що усі ув*язнені в ізоляторі утримуються в однакових умовах. Протягом 2015-2016 р.р. різними службами неодноразово проводилися перевірки умов в Костянтинівському ІТТ, зокрема, проводився аналіз води, за результатами якого вона відповідає встановленим нормам. Також, у 2015 році проводилася дезінфекція приміщень ізолятора. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури Булгаков О.В., який у судовому розгляді справи здійснював захист інтересів держави в особі відповідача - Державної казначейської служби України, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що на його думку відшкодування шкоди можливе у випадку, прямо передбаченому законом, однак до теперішнього часу жодним судовим рішенням не встановлено неправомірності дій працівників ІТТ м. Костянтинівки щодо позивача, є недоведеними його доводи щодо причин закриття ізолятора. Також, позивачем суду не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв*язку між переліченими ним стражданнями, які він поніс, зверненнями до лікаря під час перебування в ІТТ, що згідно позову становило 85 днів, та станом його здоров*я. Вважав, що належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду не надано, оскільки він посилається переважно на повідомлення та листування з різними посадовими особами. Тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник відповідача Державної Казначейської служби України у судове засідання не з*явився, причини яки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засіданні був повідомлений належним чином. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні кожен окремо, пояснили суду, що утримуються під вартою та перебували у різний період часу в умовах ІТТ Костянтинівського МВВС, що є неналежними в усіх камерах. Так, лише дві камери в ізоляторі №10 та №11 мають дерев*яну підлогу, інші - бетонну, санвузол у камерах являє собою просто отвір у підлозі, що перебуває у антисанітарному стані, від приміщення камер він нічим не відмежований, як темніло, з нього розповзалися черв*яки, слизні. Вікна камер брудні, запилені, квартирки відкриваються лише зовні, вентиляція не працює, освітлення як природного, так і штучного - недостатньо. Доступу до питної води вони не мали, потрібно було звати чергового, який відкривав кран у коридорі, однак той не завжди реагував на їх прохання. Вода подавалася просто із іржавої труби, яка сторчала зі стіни камер. Постільна білизна в ізоляторі завжди брудна, посуд погано оброблений. У камерах відсутнє телебачення та радіомовлення, свідкам відомо про факти побиття ув*язнених. Вони зверталися із скаргами на такі умови тримання в ізоляторі, зокрема, у прокуратуру, однак, заходів реагування не було вжито. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року, за ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України, у зв*язку з чим утримується під вартою з часу затримання - 11 червня 2009 року, що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 червня 2009 року (т. 2 а.с. 82-84), по теперішній час, що відповідачами не оспорювалося. Як вбачається з повідомлення Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за вих. № 17315/204/05-16 від 26 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 112), за період часу з 01 січня 2015 року по теперішній час [PERSON] перебував в ІТТ Костянтинівського ВП 10 разів, а саме: - з 02 червня по 04 червня 2015 року; - з 23 червня по 26 червня 2015 року; - з 13 липня по 16 липня 2015 року; - з 04 серпня по 06 серпня 2015 року; - з 07 вересня по 11 вересня 2015 року; - з 08 жовтня по 09 жовтня 2015 року; - з 19 жовтня по 21 жовтня 2015 року; - з 23 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року; - з 04 квітня 2016 року по 07 квітня 2016 року; - з 11 квітня по 14 квітня 2016 року. При цьому, надати інформацію щодо періодів перебування [PERSON], [INFO], в ІТТ за період часу з 17 червня 2009 року по 31 грудня 2014 року неможливо, бо у зв*язку з ліквідацією Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на підставі п. 2.13 наказу МВС № 530 від 25 травня 2006 року граничні строки зберігання документів були скорочені, про що додатково повідомлено відповіддю за № 18363/204/05-16 від 11 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 155). Відповідно до відповіді на запит суду Бахмутської УВП в Донецькій області (№6) за вих. № 15739 від 10 листопада 2016 року (т.1 а.с. 149-150) згідно алфавітної картки Форми 1 щодо руху [PERSON], [INFO], у період з 17 червня 2009 року по теперішній час, останній: прибув до установи - 17 червня 2009 року, Вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 03.07.2009р.- повернутий до установи-10.07.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 27.07.2009р.- повернутий до установи-31.07.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-07.08.2009р.- повернутий до установи-14.08.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-18.09.2009р.- повернутий до установи-22.09.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-23.10.2009р.- повернутий до установи-26.10.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-05.11.2009р.- повернутий до установи-06.11.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-26.11.2009р.- повернутий до установи - 30.11.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-02.12.2009р.- повернутий до установи-04.12.2009 р. Вибув до Донецького слідчого ізолятора у розпорядження Апеляційного суду Донецької області -05.01.2010р., повернутий до установи - 20.09.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-26.09.2012р.- повернутий до установи-28.09.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-01.11.2012р.- повернутий до установи-02.11.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-03.12.2012р.- повернутий до установи-05.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-13.12.2012р.- повернутий до установи-13.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-20.12.2012р.- повернутий до установи-24.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки - 26.02.2013р.- повернутий до установи-28.02.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -26.03.2013р.- повернутий до установи-29.03.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -21.05.2013р.- повернутий до установи-24.05.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -04.06.2013р.- повернутий до установи-11.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -18.06.2013р.- повернутий до установи-20.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -25.06.2013р.- повернутий до установи-27.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -03.09.2013р.- повернутий до установи-06.09.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -10.09.2013р.- повернутий до установи-20.09.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -29.10.2013р.- повернутий до установи-05.11.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -26.11.2013р.- повернутий до установи-03.12.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -14.01.2014р.- повернутий до установи-16.01.2014 р. Вибув до Донецького слідчого ізолятора у розпорядження Апеляційного суду Донецької області-19.01.2014р. повернутий до установи-10.02.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -18.02.2014р.- повернутий до установи-21.02.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -19.03.2014р.- повернутий до установи-20.03.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -04.04.2014р.- повернутий до установи-10.04.2014 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 02.06.2015р.- повернутий до установи-04.06.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -23.06.2015р.- повернутий до установи-26.06.2015 р. Вибув до ІТТ м. Артемівська - 02.07.2015р.- повернутий до установи-02.07.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -13.07.2015р.- повернутий до установи-16.07.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -04.08.2015р.- повернутий до установи-06.08.2015 р. Вибув до ІТТ м.Артемівська-27.08.2015р.- повернутий до установи-27.08.2015 р. Вибув до ІТТ м. Артемівська -01.09.2015р.- повернутий до установи-01.09.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -07.09.2015р.- повернутий до установи-11.09.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -08.10.2015р.- повернутий до установи-09.10.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -19.10.2015р.- повернутий до установи-21.10.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -23.11.2015р.- повернутий до установи-26.11.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -28.01.2016р.- повернутий до установи-28.01.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -02.02.2016р.- повернутий до установи-02.02.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -25.02.2016р.- повернутий до установи-25.02.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-23.03.2016р.-повернутий до установи-23.03.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -04.04.2016р.- повернутий до установи-07.04.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -11.04.2016р.- повернутий до установи-14.04.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -19.05.2016р.- повернутий до установи-19.05.2016 р. 26 червня 2015 року, 20 липня 2015 року позивач [PERSON] звертався із заявами на ім*я начальника Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 14-15, 16, 23-24, 25), у яких виклав скарги на умови утримання в ізоляторі тимчасового тримання - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, розповсюдження слизняків, при цьому, просив доставити його до лікаря-проктолога та забезпечити конфіденційність медичного обстеження. У відповідь на вказані звернення позивачеві слідчим СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Джафаровим Р.А. повідомлено, що згідно з наказом Мінюсту України та МОЗ України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров*я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров*я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, медична допомога особам, узятим під варту надається за місцем утримання, тому [PERSON] належить звернутися за медичною допомогою до адміністрації Артемівського СІ УДПтСУ у Донецькій області (т.1 а.с. 17, 26). Як вбачається з копій карт виїзду швидкої медичної допомоги № 12726 від 05 серпня 2015 року, № 12779 від 06 серпня 2015 року, № 14799 від 08 вересня 2015 року, № 6563 від 05 квітня 2016 року (т.1 а.с. 27-30), позивача [PERSON] у зв*язку з скаргами на самопочуття було оглянуто медичними працівниками із наданням медичної допомоги, встановленням попереднього діагнозу: - 05 серпня 2015 року - хр. парапроктит, вегето-судинна дистонія за гіпертонічним типом, рекомендовано огляд хірурга, надано лікарські засоби; - 06 серпня 2015 року - хр. геморой, парапроктит, надано лікарські засоби, рекомендовано лікування; - 08 вересня 2015 року - вегето-судинна дистонія за змішаним типом, категорична відмова від ін*єкцій, надані лікарські засоби, може утримуватися в ІТТ; - 05 квітня 2016 року - вегето-судинна дистонія за гіпертонічним типом, надано лікарські засоби, тощо. Факт реєстрації скарг позивача [PERSON] на стан здоров*я та виклику за ними медпрацівників вбачається з дослідженої судом копії журналу первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ Костянтинівського МВ № 1367 (розпочатого 01 січня 2015 року. Закінченого 06 листопада 2015 року) (т.1 а.с. 211-229, т.2 а.с. 61-65) записи за п/№ 18, 28, 30, 33, 39, а також журналу надання медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ Костянтинівського ВП № 191 (розпочатого 18 січня 2016 року) (т.1 а.с. 230-242, т.2 66-73), запис за п/№ 8, тощо. 20 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Костянтинівського міжрайонного прокурора Донецької області із скаргою на бездіяльність відповідальних працівників ІТТ Костянтинівського МВВС (т.1 а.с. 18-20, 21), вказуючи на неналежні умови утримання в ізоляторі тимчасового тримання - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, неможливість усамітнитися у туалеті, невідповідність норм харчування встановленим вимогам, внаслідок чого погіршився стан його здоров*я, а відповідальні працівники ІТТ не забезпечили надання йому медичної допомоги та не доставили його до лікаря. При цьому, просив зобов*язати відповідальних працівників ІТТ доставити його до лікаря-проктолога та забезпечити конфіденційність медичного обстеження, провести комплексне обстеження приміщення ізолятора та зобов*язати його працівників усунути зазначені ним порушення, своїм приписом закрити ІТТ до усунення виявлених порушень. Листом Костянтинівського міжрайонного прокурора Ткачук В. від 31 липня 2015 року [PERSON] повідомлено про направлення його заяви для відповідної перевірки начальнику Костянтинівського МВ (т.1 а.с. 22). У подальшому позивачеві надано відповіді прокурора за № 56-3755вих.-15 від 21 серпня 2015 року, за № 56-4010вих-15 від 11 вересня 2015 року про проведення у період з 15 червня по 15 липня 2015 року, з 01 червня по 14 серпня 2015 року чергових перевірок Костянтинівської міжрайонної прокуратури додержання вимог законодавства при утриманні в ізоляторі, під час якої порушень не встановлено, в тому числі, за результатами службового розслідування щодо незаконних дій відносно позивача (т.1 а.с. 31-32). 19 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою на ім*я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. (т. 1 а.с. 33-37, 38), з приводу неналежного виконання своїх професійних обов*язків відповідальними працівниками Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області щодо умов тримання в ІТТ - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, неможливість усамітнитися у туалеті, невідповідність норм харчування встановленим вимогам, внаслідок чого погіршився стан його здоров*я. Його огляд у лікаря у Костянтинівській ЦРЛ, куди він доставлений, не був конфіденційним. Зазначив, про звернення із скаргами на неналежні умови утримання під вартою до керівників Костянтинівського МВВС та Костянтинівської міжрайонної прокуратури, які від їх розгляду фактично ухилися, відмовившись від виконання своїх безпосередніх обов*язків. При цьому, просив, здійснити комплексну перевірку умов тримання ув*язнених в ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України у Донецькій області, перевірити стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина щодо умов його тримання в ІТТ та ненадання можливості отримати своєчасну медичну допомогу, у випадку виявлення порушень - направити у відповідні органи акти реагування для вжиття необхідних заходів. Згідно відповіді представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини [PERSON] на адресу позивача за № 7.4/7-К254275.15/05-94 від 11 листопада 2015 року, у межах відкритого за попередніми зверненнями ув*язнених провадження Уповноваженого, 16 вересня 2015 року здійснено моніторинговий візит до ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, за результатами якого встановлено, що викладені у зверненні відомості щодо незадовільних умов тримання в зазначеній установі підтвердилися повністю та наразі вживаються заходи щодо усунення зазначених недоліків та приведення умов тримання у відповідність до національних та міжнародних стандартів (т.1 а.с. 39). Додатково позивачеві представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини [PERSON] листом за № 7.4/7-К254275.15-2/05-94 від 20 листопада 2015 року (т.1 а.с. 40) повідомлено про внесення подання Генеральному прокурору України від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174,15-94 «Щодо неналежного виконання працівниками прокуратури Донецької області своїх обов*язків у частині здійснення нагляду за додержаннями законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов*язаних з обмеженням особистої свободи громадян». Зі змісту подання (т.1 а.с. 92-94) вбачається, що в ході відвідування працівниками Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини ізолятору тимчасового тримання Костянтинівського МВВС було також опитано ув*язнених осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали свідчення щодо неналежних умов тримання в ІТТ та неякісного харчування, та було встановлено факт надання Уповноваженому прокурором Донецької області недостовірної інформації та факт неналежного виконання своїх службових обов*язків посадовими особами прокуратури Донецької області і частині здійснення нагляду за додержанням законів при вкидання судових рішень у кримінальних справах, а також при застосування інших заходів примусового характеру, пов*язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Виходячи зі змісту відповіді Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. за № 1/7-К254275.15-4/05-94 від 07 квітня 2016 року (т.1 а.с. 41), за вказаним вище зверненням Уповноваженого прокурором Донецької області внесено вказівку начальнику ГУНП в Донецькій області про усунення порушень законодавства щодо умов тримання ув*язнених у зазначеній установі, за результатами розгляду якої проведено службову перевірку, вжито заходів до усунення порушень, які не потребують додаткового фінансування, а також відповідно до наказу Національної поліції від 04 лютого 2016 року № 97 «Про реформування ізоляторів тимчасового тримання» прийнято рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області. При цьому, у зв*язку із наданою начальнику ГУНП в Донецької області вказівкою про усунення порушень вимог діючого законодавства, виявлених під час перевірки в ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області, прокурором Донецької області листом на адресу представника Уповноваженого ВРУ з прав людини листом за № 16/1-96 вих-16 від 09 березня 2016 року (т.1 а.с. 98) повідомлено, що усунення більшості виявлених порушень потребує значного виділення коштів, які упродовж 2015 року не надходили. Про вжиті заходи реагування за скаргами ув*язнених на умови тримання в ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області також викладено у повідомленні Генерального прокурора України Шокіна В. на адресу Уповноваженого ВРУ з прав людини Лутковської В.В. від 09 грудня 2015 року за № 16/1-679вих-15 (т. 1 а.с. 95-97), зі змісту якого вбачається підтвердження скарг щодо: рівня штучного та природного освітлення, розміру вікон, відсутності у всіх камерах ізолятора дерев*яної підлоги, нерегулярних прибирань, потреби у ремонті, виявлення паразитичної фауни - слимаків, порушень корисної площі на одну особу з огляду на наявні спальні місця, відсутності козирків у дворика для прогулянок, недостатності меблів, відсутності дверей у санвузлах, квартирок у вікнах, системи підігріву повітря, кнопки виклику постового у камерах, необхідності заміни посуду для ув*язнених, відсутності санітарних книжок у працівників ізолятора, що роздають їжу, відсутності вільного доступу до питної води, а також систем радіомовлення та ефірного телебачення, необхідних нормативно-правових актів для ув*язнених, тощо. 18 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся із скаргою на ім*я прокурора м. Костянтинівки Ткачук В.О. у якій вказав, що незважаючи на рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області прийняте відповідно до наказу Національної поліції від 04 лютого 2016 року - 04 квітня 2016 року його було доставлено до ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, де він знаходився у період часу з 04 квітня по 07 квітня 2016 року і з 11 квітня по 14 квітня 2016 року, при цьому будь-яких змін щодо умов утримання в ізоляторі не відбулося, що впливає на стан його здоров*я, завдає страждань (як фізичних, так і моральних) та в цілому порушує його гарантовані нормами міжнародного законодавства, Конституцією України та законами України права. При цьому, просив, в тому числі, здійснити комплексну перевірку умов тримання ув*язнених в ІТТ та суді, перевірити правові підстави функціонування ізолятора та заборонити утримання в ньому осіб через ліквідацію зазначеної установи вищевказаним наказом. Відповіддю керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук В. за № 90-5659/вих-16 від 08 травня 2016 року (т.1 а.с. 46) [PERSON] додатково повідомлено, що його доводи за результатами проведеної перевірки в ІТТ Костянтинівського ВП знайшли часткове підтвердження в частині порушення норм санітарно-допустимих показників освітлення, відсутності вільного доступу до питної води, не обладнання санітарних вузлів дверима, відсутності змивних напівавтоматичних кранів для туалетів та кранів на умивальниках, дерев*яного покриття підлоги. Прокуратурою Донецької області позивачеві листом за вих. № 16-17/1/1-79-15 від 29 вересня 2016 року повідомлено про застосування до Костянтинівського міжрайонного прокурора Ткачук В.О. та прокурора цієї прокуратури Шгояна Г.Н. заходів реагування у виді позбавлення премії у грудні 2015 року за результатами перевірки працівниками Генеральної прокуратури відомостей, викладених у поданні Уповноваженого ВРУ з прав людини від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174.15-94 (т.1 а.с. 90). Також, у ході розгляду судом кримінального провадження № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України останній 18 квітня 2016 року звертався до суду із клопотанням про здійснення етапування [PERSON] для участі у судовому розгляді з Артемівської УВП УДПтСУ в Донецькій області №6 безпосередньо до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з подальшим поверненням до Артемівської УВП УДПтСУ в Донецькій області № 6 без залишення його в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області через ліквідацію цієї установи (т.1 а.с. 162-163). Як вбачається із складених за результатами перевірки дотримання санітарного законодавства актів № 199 від 18-21 вересня 2015 року (т.1 а.с. 199-200, т.2 а.с. 55-56), № 01 від 11 січня 2016 року (т.1 а.с. 197-198, т.2 а.с. 53-54), № 24 від 22 квітня 2016 року (т.1 а.с. 195-196, т.2 а.с. 51-53), складених комісією представників Костянтинівської районної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», у приміщенні ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУПН в Донецькій області, відібрані проби питної води, встановлення обладнання камер санітарним прибором типу чаша «генуя» і раковиною, підведення питної води до кожного прибору, встановлення регулюючих вентилів у коридорі, стіни - оштукатурені та побілені, підлога у двох камерах дерев*яна, в інших - бетонна стяжка, системи опалення - центральна, вентиляція штучна у робочому стані, досліджені параметри мікроклімату, наявність дезкамери, душової та водонагрівача, побутової пральної машинки полуавтоматичної, засобів дезінфекції, проведення прибирань один раз на тиждень, триразового харчування, тощо. Згідно копій протоколів дослідження питної води за пробами в ІТТ № 2768, № 2769 від 21 вересня 2015 року, № 2284, № 2285 від 08 серпня 2016 року (т.1 а.с. 201-208, т.2 а.с. 45-48, 57-58), висновок - проби питної води відповідають вимогам Держсанепідемнагляду 2.2.4-171-10. З копій актів № 37 від 25 березня 2015 року, № 174 від 25 листопада 2015 року вбачається проведення виконавцем робіт - Костянтинівською районною філією ДУ «Донецький ОЛД ДСЕСУ» дератизації в будинках і спорудах, проф. дезінфекції приміщень (ізолятор тимчасового тримання) (т.1 а.с. 209-210, т.2 а.с. 49-50). Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. При обґрунтовуванні своїх позовних вимог позивач посилався на положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а також керувався нормами цього закону при визначенні належного на його думку розміру до відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є необґрунтованим та не приймається судом до уваги, оскільки право на відшкодування шкоди на підставі даного закону виникає у особи виключно у разі її повної реабілітації на підставі судового рішення, доказів чого стороною позивача суду надано не було. В той же час, у відповідності із положеннями частин першої, шостої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув*язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Згідно ст. 11 Закону України «Про попереднє ув*язнення» особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше 2,5 квадратного метра, а для вагітної жінки або жінки, яка має при собі дитину, - 4,5 квадратного метра. Особам, взятим під варту, надаються безплатно за єдиними нормами, встановленими Кабінетом Міністрів України, харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. В необхідних випадках їм видається одяг і взуття встановленого зразка. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув'язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров'я. Порядок надання ув'язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув'язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров'я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 березня 2013 року за № 445/22977, тримання ув'язнених і засуджених відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув'язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність. Наповнення СІЗО установлюється і змінюється ДПтС відповідно до норм житлової площі, встановлених статтею 11 Закону України "Про попереднє ув'язнення". Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4 розділу Х Правил, відповідно до статті 11 Закону України "Про попереднє ув'язнення" медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров'я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув'язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув'язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Медична частина має у своєму складі амбулаторію, стаціонар, інфекційний ізолятор, окрему палату-ізолятор для тримання осіб з психічними розладами, аптеку і стерилізаційну (автоклавну). Усі приміщення медичної частини обладнуються інженерно-технічними засобами охорони і нагляду. Згідно п. 2.1, 2.8 розділу Х Правил у СІЗО здійснюються: медичний контроль за станом здоров'я ув'язнених і засуджених шляхом проведення оглядів та обстежень; виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров'я і працездатності; амбулаторне і стаціонарне лікування методами і засобами відповідно до чинного законодавства. Надання ув'язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров'я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров'я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525. Як передбачено п.п. 2.3, 2.4, 2.6 вказаного вище Порядку взаємодії закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров'я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, у випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров'я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров'я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров'я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров'я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров'я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров'я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров'я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров'я з орієнтовного переліку. Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У рішенні Європейського суду з прав людини «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12), яке було ухвалене 24 березня 2015 року на набуло статусу остаточного, суд дійшов висновку що сукупний вплив недостатнього харчування, неналежної організації санітарно-гігієнічних умов тримання, а також недостатньої тривалості прогулянок вочевидь набули такої інтенсивності, що спричинили заявниці фізичні та психічні страждання та констатував порушення ст. 3 Конвенції у зв*язку з побутовими умовами тримання у СІЗО. У матеріалах даної справи містилися також заяви інших осіб, які трималися під вартою разом із заявницею та стверджували, що умови тримання у СІЗО були незадовільними. У своєму рішенні від 22 вересня 2016 року по справі «Савченко проти України» (заява № 1574/06) Європейський суд констатував порушення статті 3 Конвенції у тому числі у зв'язку з побутовими умовами тримання під вартою. Не зважаючи на те, що заявник не вказав, коли саме він тримався під вартою, не надав деталей щодо умов тримання, Європейський суд зазначив, що скарги заявника стосуються серйозних структурних проблем в установах попереднього ув'язнення в Україні, таких як переповненість камер та неналежні санітарні умови, які Європейський суд вже критикував у справах проти України. Європейський суд також констатував порушення статті 13 Конвенції у поєднанні зі статтею 3 Конвенції з огляду на відсутність у національному законодавстві ефективного та доступного засобу юридичного захисту щодо скарг заявника на умови тримання його під вартою. Таким чином, приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими в частині завдання йому моральної шкоди порушенням норм санітарно-допустимих показників умов тримання в ізоляторі тимчасового тримання, і вважає, що такі порушення у дійсності мали місце. В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, доводи сторони позивача щодо порушення прав позивача [PERSON] на надання медичної допомоги в умовах ізолятора тимчасового тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області не знайшли свого підтвердження з огляду на вивчені судом копії карт виїзду швидкої медичної допомоги за скаргами позивача [PERSON] на самопочуття, журналів реєстрації надання медичної допомоги, та пояснень самого позивача у судовому засіданні про те, що він оглядався лікарями швидкої, отримував лікарські засоби та був доставлений для медичного огляду до Костянтинівської ЦРЛ. Твердження позивача та його представника щодо існування у [PERSON] хронічних захворювань та періоду їх виникнення, несвоєчасності медичної допомоги за умови відсутності у матеріалах справи документального підтвердження відповідними медичними документами свого підтвердження у ході судового розгляду не знайшли. Доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог про те, що на адресовані ним заяви щодо неналежних умов утримання під вартою до керівництва Костянтинівського МВВС та Костянтинівського ВП Бахмутського ВП йому надходили відповіді за підписом слідчого, на думку суду при розгляді даної цивільної справи не можуть бути враховані, оскільки стосуються кола службових обов*язків посадових осіб відповідача та не є предметом даного судового розгляду. Так само, твердження [PERSON] про те, що внаслідок неналежних умов утримання під вартою зазнали обмежень його права як обвинуваченого у кримінальному провадженні, мали місце катування за умови відсутності будь-яких належних та допустимих доказів не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи. Даючи оцінку належності наданих представником позивача суду в якості доказів в обґрунтування позовних вимог копії ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України про затвердження графіку ознайомлення обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження (т.1 а.с. 164-165), а також копії ухвали суду від 25 листопада 2015 року про припинення ознайомлення (т.2 а.с. 81), суд, який у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, зазначає, що вказані судові ухвали інформації щодо предмета доказування не містять, оскільки при постановленні вказаних ухвал доводи позивача, які є предметом даного судового розгляду, судом не перевірялись, висновки суду і з спірних питань у вказаних ухвалах відсутні та обставини, що мають значення для даного судового розгляду, ними не встановлені. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, згідно вимог п.п. 35, 36 якого казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) зокрема шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. В разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджету на зазначену мету. Розглядаючи цивільну справу за заявленими позовними вимогами та вирішуючи спір між сторонами на підставі наданих ними доказів, суд виходить із встановленого обсягу порушень умов правил тримання під вартою в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, які є підтвердженими документально і наведені у повідомленні керівника Костянтинівської місцевої прокуратури на адресу позивача у справі за № 90-5659/вих.-16 від 08 травня 2016 року (т.1 а.с. 46), у повідомленні Генерального прокурора України на адресу Уповноваженого ВРУ з прав людини від 09 грудня 2015 року за № 16/1-679вих-15 (т. 1 а.с. 95-97), а саме в частині порушення норм санітарно-допустимих показників освітлення, відсутності вільного доступу до питної води, не обладнання санітарних вузлів дверима, відсутності змивних напівавтоматичних кранів для туалетів та кранів на умивальниках, дерев*яного покриття підлоги, виявлення паразитичної фауни - слимаків, порушень корисної площі на одну особу, потреби у ремонті та заміни посуду, тощо, що також знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду за показаннями допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача - ГУНП в Донецькій області Лапшенкова Я.В., щодо наявності підстав піддати сумніву об*єктивність показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які утримуються під вартою у зв*язку із обвинуваченням у вчиненні злочинів в одній установі із позивачем та можливо контактують з останнім, оскільки згідно ст. 50 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Вказані свідки допитані у судовому засіданні з дотриманням вимог ст. 180 ЦПК України, попереджені про кримінальну відповідальність, приведені до присяги та перешкод для їх допиту судом не встановлено. Також, суд не приймає до уваги посилання прокурора Булгакова О.В. в судовому засіданні на ту обставину, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається переважно на повідомлення та листи посадових осіб органів прокуратури, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за умови відсутності у матеріалах справ судового рішення, яке б встановлювало протиправність бездіяльності посадових осіб по відношенню до прав та свобод позивача, оскільки доказами згідно ст. 57 ЦПК є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, тощо. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи період часу знаходження позивача [PERSON] в ізоляторі тимчасово тримання, який обчислюється днями та становить з урахуванням дня прибуття позивача до установи - 97 днів (а.с. 112, 149-150), суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню та приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачеві з урахуванням характеру порушення, глибини фізичних та душевних страждань, вимог розумності і справедливості, у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., та вважає за необхідне відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial