Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

В березні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулось до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 02.12.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі не згоди з Правилами або Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідач порушив умови договору, в звязку з чим у нього станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 11285,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4992,51 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4565,16 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 714,43 грн.; штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 513,60 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 11285,71 грн. та 1378 грн. 00 коп. судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання (а.с. 39), в якому просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка до суду не прибула, подала до канцелярії суду заяву в якій позов визнала частково, просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 71). Відповідачка вказала, що у зв'язку з одруженням в 2013 році змінила прізвище з "Майба" на "Руденко", до заяви додала ксерокопію генеральної угоди з позивачем про реструктуризацію заборгованості за даним кредитним договором, та копію платіжного доручення на погашення заборгованості на суму 1400,00 гривень по даному кредитному договору та просила зменшити заборгованість на зазначену суму. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 02.12.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі не згоди з Правилами або Тарифами банку, які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість (а.с. 6-32). Відповідачка по справі [PERSON], [INFO] в 2013 році одружилася та змінила прізвище з "Майба" на "Руденко", 14 серпня 2013 року отримала паспорт на ім'я [PERSON], що підтверджується відповідними документами (а.с. 62-65). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідачем порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість станом на 29.02.2016 року в сумі 10272,10 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4992,51 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4565,16 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 714,43 грн. (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 513,60 грн. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Крім того із зазначеної суми заборгованості слід вирахувати суму грошових коштів, яка була сплачена відповідачем добровільно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується відповідним платіжним дорученням банку на загальну суму 1400,00 гривень, яке приєднане до матеріалів справи (а.с. 72, 73). Тому загальна сума заборгованості визначена судом складає суму 10272,10 гривень 1400,00 гривень = 8872,10 (вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 10 копійок. Таким чином, позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача [PERSON] (дівоче прізвище Майба) [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 8872,10 грн., тобто 78,61 %, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1083,30 грн.

Outcome: partial