Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», про визнання правочину недійсним, в якому просить визнати договір поруки укладений між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] недійсним. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час розгляду Комсомольським районним судом м. Херсона цивільної справи за позовом ПАТ КБ "Надра" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором їй стало відомо про існування оскаржуваного договору від 21.03.2008 року, відповідно до якого вона повинна відповідати за невиконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №28/КА/2008-980 від 28.01.2008 р. Підпис від її імені виконаний не її рукою, а [PERSON], що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1515 від 12.07.2012 року, а тому даний договір підлягає визнанню недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги про визнання договору поруки недійсним підтримал в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та на підставі наявних доказів, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.03.2008 року, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №28/КА/2008-980 від 28.01.2008 р., укладеному з ВАТ КБ "Надра", між сторонами по справі, а саме [PERSON] та ВАТ КБ "Надра" укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по борговим зобов'язанням боржника, які витікають з умов кредитного договору №28/КА/2008-980 від 28.01.2008 р., в повному обсязі. Договір підписаний представником банку та також містить підпис від імені [PERSON] (в графі поручитель). Факт підписання договору поруки позивачем заперечується. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1515 від 12.07.2012 року, який було надано суду на запит від 17.11.2014 року, з кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], підпис в графі "Поручитель" на лицевому боці договору поруки від 21.03.2008 року виконаний [PERSON], підпис в графі "Поручитель (підпис)" на зворотному боці договору поруки від 21.03.2008 року виконаний [PERSON]; підпис в графі "Поручитель" на зворотному боці договору поруки від 21.03.2008 року виконаний [PERSON], вказані висновки судово-почеркознавчої експертизи проведені відповідно підпису поручителя у оспорюваному договорі поруки, що не заперечувалось сторонами по справі. Відповідно до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, між юридичними особами. Згідно з ч. 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 215 ч.1, ч.3 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на вище наведене вбачається, що позивачем було підтверджено належними доказами, як то передбачено ст. 60 ЦПК України свої позовні вимоги, а саме той факт, що вона не підписувала оспорюваний договір поруки, що є підставою для визнання договору недійсним, оскільки відповідачем в момент укладення його не були дотриманні вимоги положень ч.3 ст. 203 ЦК України, щодо волевиявлення учасника правочину. На підставі викладеного,

Outcome: approved