Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] предявив в суді позов до [PERSON] з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. У обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про часткову зміну підстав позовних вимог від 27.10.2017 року, [PERSON] зазначив, що 11 грудня 2016 року помер його та відповідача батько та чоловік третьої особи по справі [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із\~ житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області. Спадкоємцем майна після смерті батька за законом є він [PERSON], його брат відповідач по справі [PERSON] як сини спадкодавця та їхня мати третя особа [PERSON] як дружина померлого, яка на ? частину будинку як спільну сумісну власність подружжя та спадщину не претендує. Спадщину він з братом прийняли шляхом подачі заяв до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини і відповідно до договору від 13.06.2017 року спадщину частково оформили і поділили. Отримати в спадщину житловий будинок брат не бажає. Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок він не має можливості через вказану обставину та відмову державного нотаріуса\~ Шаргородської державної нотаріальної контори в оформленні спадщини у звязку з відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 11 грудня 2016 року його батька [PERSON] на житловий будинок під літерою "А" загальною площею 102,4 м. кв., в тому числі житловою площею 80,5 м. кв., з верандою "а", ганком "а1", літньою кухнею "Б", погребом "Б1", сараєм "В", прибудовою "в", прибудовою "в1", огорожею "1-5", загальною вартістю 70660 грн., які знаходяться на вул. Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. До суду надійшла заява від його представника [PERSON] про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає (а.с. ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у позові, не заперечує (а.с. ). За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 369769, виданим Зведенівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 12 грудня 2016 року (а.с.8), який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 340 від 28.04.2017 року (а.с.108), згідно з якою відповідно до запису в погосподарській книзі № 4 особовий рахунок №348, з померлим [PERSON] на день смерті були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається у тому числі із житлового будинку під літерою "А" загальною площею 102,4 м. кв., в тому числі житловою площею 80,5 м. кв., з верандою "а", ганком "а1", літньою кухнею "Б", погребом "Б1", сараєм "В", прибудовою "в", прибудовою "в1", огорожею "1-5", загальною вартістю 70660 грн., які знаходяться на вул. Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його сини позивач та відповідач по справі [PERSON] та [PERSON], які частково оформили свої спадкові права, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні спадковою справою № 427/2017 до майна померлого 11 грудня 2016 року [PERSON] (арк. сп. спр. 3, 5, 6), із якої вбачається, що сторони оформили спадкові права на земельну ділянку та грошовий вклад, та заключили договір про поділ спадщини, відповідно до якого у спадщину до відповідача [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 2,1395 га, розташована на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, а у спадщину до позивача [PERSON] перейшов грошовий вклад, що зберігається в Шаргородському ТВБВ 10001/041 АТ "Ощадбанк" (а.с.114), спадщина на житловий будинок залишилася відкритою. Відповідач [PERSON] не бажає набувати право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, визнає позовні вимоги [PERSON] до нього про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області по вулиці Мічуріна,67. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 67 по вулиці Мічуріна у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.24 -25). Відповідно до довідки виконавчого комітету Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 05.05.2017 року № 360 житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Мічуріна №67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області належить [PERSON] (а.с.21). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 27.04.2017 року за №164 право власності на житловий будинок по вулиці Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області не зареєстроване (а.с.23). Відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу ім. Суворова с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області від 05.07.1990 року №3 та рішення 4 сесії 23 скликання Зведенівської сільської ради від 17.10.1998 року №22 зі змінами та доповненнями відповідно до рішення №126 17 сесії 5 скликання від 29 вересня 2009 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення особистого селянського господарства (а.с.20, 57-58). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13.06.2017 року позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області на вул. Мічуріна, 67, відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.6). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №67 по вулиці Мічуріна у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області та зі звіту №213-290617 про оцінку житлового будинку вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку, 1990 року забудови під літерою "А" загальною площею 102,4 м. кв., в тому числі житловою площею 80,5 м. кв., з верандою "а", ганком "а1", літньою кухнею "Б", погребом "Б1", сараєм "В", прибудовою "в", прибудовою "в1", огорожею "1-5". Загальна вартість нерухомого майна становить 70660 грн. (а.с. 24 25, 27-47). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку по вулиці Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Закону України " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року" Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українські РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок по вулиці Мічуріна, 67 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269, 1270, 1276 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved