Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

17.08.2021 року Генеральний директор ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" Левицька А. звернулася до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що відомості про поведінку та особистий огляд лікарем-психіатром у приймальному відділені ОКНП "Чернівецької обласної психіатричної лікарні", підтвердили висновок щодо [PERSON] про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від вітчима - [PERSON] . Представник ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" лікар-психіатр Вудвуд К.С., який діє на підставі Довіреності № 4 від 10 березня 2021 року, в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Прокурор Герман К. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Особа, стосовно якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що здоровий і заперечував проти його госпіталізації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні під присягою пояснив, що він є вітчимом [PERSON] вказав, що його пасинка необхідно госпіталізувати до лікувального психіатричного закладу, оскільки він не розуміє що вчиняє як відносно себе так і інших людей; вчиняємі дії [PERSON] можуть призвести до небезпеки як для останнього, так і оточуючих його людей. Суд, вислухавши думку представника психіатричної лікарні, лікаря-психіатра, прокурора, та свідка дослідивши в сукупності надані докази, зважає на наступне. Частиною 1 ст. 127 Конституції України передбачено, що правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні. У відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів від 15.9.2021 року (а.с. 2) в [PERSON] було встановлено психічні розлади шизофрентивного розладу гнівної манії F25.0; останній страждає на психічні розлади, які обумовлюють його небезпеку для оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Судом присяжних встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. А згідно ст. 4 того ж закону, психіатрична допомога надається на засадах добровільності; однак можливою є й примусова госпіталізація та лише такої особи, дії якої являють собою безпосередню небезпеку для неї самої або для інших осіб. На підставі ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Зазначена норма рішенням Конституційного суду України від 01.02.2016 року № 2-рп/2016 визнана неконституційною. До моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра може лише за рішенням суду. Згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28). Статтею 6 Хартії про право на охорону здоров`я, передбачено, що нікого не можна позбавити свободи на підставі медичної небезпеки для самого себе або для інших, окрім випадків, коли таку небезпеку засвідчено компетентним і незалежним лікарем, а рішення ухвалено судом згідно з установленою законом процедурою. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2021 року підтверджено, що громадянина [PERSON] слід госпіталізувати у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього на час огляду важкого психічного розладу. Отже, питання надання особі психіатричної допомоги регулює Закон України від 22 лютого 2000р. «Про психіатричну допомогу». Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону психіатричною допомогою є комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з оцінки належності, допустимості доказів в їх сукупності, при системному аналізі з вимогами чинного законодавства, суд присяжних вважає, що заявлені вимоги за заявою головного лікаря Комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар Комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Гульняка В.П. до психіатричного закладу особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, підлягають задоволенню.

Outcome: approved