Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що наказом № 21 від 03.07.2017, він був прийнятий на роботу на ПОГ «НСБ «Скадовськ» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України (надалі ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України), на посаду охоронника. Наказом № 20 від 02 серпня 2019 року, його було звільнено з посади охоронника на підставі п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпПУ, за прогули без поважних причин. Незаконне звільнення з ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України ним оскаржено в порядку ст. 232 КЗпПУ та у строки визначеними статтею 233цього Кодексу. Рішенням Скадовського районного суду від 12 березня 2020 року у задоволені позовних вимог до ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України, відмовлено. Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 липня 2020 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування наказу №20 від 02 серпня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади охоронника за прогули робочої зміни з 07 по 08 червня 2019 року та робочої зміни з 10 по 11 червня 2019 року без поважних причин, згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ, поновлення позивача на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України, стягнення заборгованості по заробітній платі, скасовано та прийнято в цій частині нову постанову: визнати незаконним та скасувати наказ ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України № 20 від 02 серпня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади охоронника за прогули робочої зміни з 07 по 08 червня 2019 року та робочої зміни з 10 по 11 червня 2019 року без поважних причин, згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ. Поновити [PERSON] на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України на посаді охоронника, з 11 червня 2019 року. Наказом № 56 від 06.08.2020 згідно постанови Херсонського апеляційного суду від 11.06.2020 [PERSON] поновлений на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України на посаді охоронника. Наказом № 57 від 14.08.2020 [PERSON] звільнений з посади охоронника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ, за згодою сторін. Просив стягнути з відповідача на його заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 61 780 грн. 61 коп. Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 19.10.2020 до суду надійшли заперечення на цивільний позов (а.с. 22-32), в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог з підстав їх необґрунтованості. Таку свою позицію обґрунтовував тим, що позовні вимоги є неналежними, оскільки ст. 235 КЗпП України ( на яку посилається позивач у своєму позові ) передбачає стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а позивач просить стягнути заробітну плату що різними видами по суті. також вказав, що наказ про звільнення позивача з роботи був виданий 02.08.2019 року. Позивачем подавався позов про скасування наказу та поновленні на роботі, але ним не ставилось питання про стягнення середнього заробітку. Позивача було відразу поновлено на роботі, після рішення Херсонського апеляційного суду. [PERSON] з даним позовом звернувся до суду лише 09.09.2020 року, а тому вважає що тої пропустив тримісячний строк позовної давності. Також вказав, що відповідач у справі має другу назву ніж ту, що зазначена у юзові - Підприємство об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Колос». Ухвалою суду від 18.11.2020 задоволено заяву позивача та замінено первісного відповідача Підприємство об`єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України, код ЄДРПОУ 02647510 на належного відповідача Підприємство об`єднання громадян "Навчально-спортивна база "Колос", код ЄДРПОУ 02647510. 17.12.2020 надійшла уточнена позовна заява в якій позивач не змінюючи підстав позову просив зобов`язати Підприємство об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Колос», код ЄДРПОУ 02647510 виплатити [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 61 780 грн. 61 коп. Ухвалою суду від 18.01.2021 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з Скадовського районного суду Херсонської області матеріали цивільної справи № 663/2474/19 ( провадження № 2/663/25/20) за позовом [PERSON] до Підприємства об`єднання громадян "Навчально-спортивна база «Скадовськ» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Ухвалою суду від 11.05.2021 витребувано від відповідача довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] станом на час його звільнення. Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 липня 2020 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування наказу №20 від 02 серпня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади охоронника за прогули робочої зміни з 07 по 08 червня 2019 року та робочої зміни з 10 по 11 червня 2019 року без поважних причин, згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ, поновлення позивача на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України, стягнення заборгованості по заробітній платі, скасовано та прийнято в цій частині нову постанову: визнати незаконним та скасувати наказ ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України № 20 від 02 серпня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади охоронника за прогули робочої зміни з 07 по 08 червня 2019 року та робочої зміни з 10 по 11 червня 2019 року без поважних причин, згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ. Поновити [PERSON] на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України на посаді охоронника, з 11 червня 2019 року (а.с.6-9). Наказом № 56 від 06.08.2020 згідно постанови Херсонського апеляційного суду від 11.06.2020 [PERSON] поновлений на роботі в ПОГ НСБ «Скадовськ» ВФСТ «Колос» АПК України на посаді охоронника. Наказом № 57 від 14.08.2020 [PERSON] звільнений з посади охоронника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ, за згодою сторін (а.с.5). Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі принципу змагальності, сторони з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу; у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству; у затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу. Тобто вимушений прогул - час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати. Таким чином, якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем. До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу. Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545сво18). Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (частина перша статті 233 КЗпП України). Оскільки, встановлено, що наказ про поновлення позивача на роботі було видано 06.08.2020 року, а з цим позовом [PERSON] звернувся до суду 09.09.2020 року, тому ним не пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, передбачений КЗпП України. Щодо розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то як пояснив представник позивача він розрахований виходячи з мінімальної заробітної плати яку отримував позивач. Стороною відповідача вказаний розрахунок не заперечувався. Крім того судом витребувано довідку вів відповідача про середньоденну заробітну плату [PERSON] , але позивач не скористався правом уточнити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За таких обставин суд приймає розрахунок здійснений позивачем. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, аналізуючи надані сторонами докази, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що уточнена позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved