Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, посилаючись на порушення відповідачкою зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги з газопостачання, які просить стягнути з неї у розмірі 6 708 грн. 10 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 2 819 грн. 53 коп., 3 % річних в розмірі 358 грн. 44 коп., всього 9 886 грн. 07 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2 102 грн. Представник позивача в суді позов підтримав, просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Відповідач в суді проти позову заперечила, подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що договір про надання послуг за послуги з газопостачання укладено 08 жовтня 2012 року між АТ «Київгаз» та [PERSON] , який вона не укладала та на даний час оскаржила до Печерського районного суду міста Києва. На позовну заяву АТ «Київгаз» подав відзив, до якого додав розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість в розмірі 6 708 грн. 10 коп. сплачено 17 серпня 2015 року. Також позивачем не доведено, що їй надавалися послуги з газопостачання, коли будинок [ADDRESS] не містить квартири № 1 та позивачем не подано належних, допустимих і достатніх доказів, що вона є власником вказаного будинку і споживачем послуг з газопостачання. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідач проживає в будинку [ADDRESS] . 08 жовтня 2012 року між головою правління АТ "Київгаз" та [PERSON] укладено договір № 300000530 про постачання природного газу. АТ «Київгаз» надає населенню послуги з постачання природного газу згідно «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496. Відповідно до п. 2 розділу 3 «Правил постачання природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором (НКРЕКП), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природній газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначає договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регультора (НКРЕКП). Як вбачається з розрахунку начальника АТ «Київгаз» складеного за період з червня 2014 року по червень 2015 року заборгованість споживача складала 6 708 грн. 10 коп. У той же час згідно розрахунку боргу начальника АТ «Київгаз» споживачем 17 серпня 2015 року сплачено заборгованість в розмірі 6 708 грн. 10 коп., а саме заборгованість, яка виникла по червень 2015 року. Відповідно до п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачає укладення договору про надання послуги, а також здійснення своєчасних розрахунків за спожиті послуги обов`язком споживачів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винної особи, яка має сплатити суму боргу, про яку просить позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Позивач додав до позовної заяви копію договору дарування житлового будинку від 27 грудня 2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та копію свідоцтва про шлюб відповідачки зареєстрований 25 квітня 2007 року . Вказані докази належним чином не завірені та їх походження є незрозумілим, а тому згідно ст.ст. 76-80, 95 ЦПК України судом до уваги не беруться. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином. Договір про надання послуг газопостачання, який би був укладений саме з відповідачем, суду не надано. Належних, допустимих і достатніх доказів того, що відповідачка є споживачем наданих позивачем послуг з газопостачання позивачем суду не подано. Беручи до уваги викладене, а також те, що згідно іншого розрахунку заборгованості підписаної начальником УТГН Семеновою В.О. заборгованість в сумі 6 708 грн. 10 коп. за вказаний вище період вже сплачено, суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позову, в задоволенні якого слід відмовити. Порушених прав позивача, які б підлягали захисту, в спосіб зазначений у позові, не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed