Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідачкою створено перешкоди позивачу у користуванні його майном, шляхом зведення паркану з профнастилу перед вікнами позивача, зведення камяного паркану, що розділяє земельні ділянки сторін, проведення ремонтних робіт по облицюванню цоколю будинку, в результаті чого позивач позбавлений можливості в повній мірі користуватись його майном, встановлення камер відеоспостереження, в поле огляду яких потрапляє вхід до домоволодіння позивача, що порушує його права на особисте життя, просить суд: 1. Зобов'язати [PERSON] знести шляхом демонтажу паркан орієнтовною довжиною 7 метрів орієнтовною висотою 6 метрів побудований перед вікнами будинку розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14А; 2. Зобов'язати [PERSON] знести шляхом демонтажу камяний паркан висотою 2,10 метри, який розділяє земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14А та земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14 та встановити деревяний паркан висотою 1,20 метрів який розділяє земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14А та земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14; 3. Зобов'язати [PERSON] демонтувати за свій рахунок камеру відеоспостереження в полі огляду якої потрапляє вхід до домоволодіння 14 А по вул. Образцова у м. Миколаєві; 4. Зобов'язати [PERSON] демонтувати за свій рахунок 3 сантиметри плитки, що облицьовує цоколь будинку 14 у м. Миколаєві. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є власником будинку та земельної ділянки за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14 А. Власницею сусіднього домоволодіння за адресою м. Миколаїв вул. Образцова, 14 є відповідачка [PERSON] В жовтні 2016 року відповідачкою було самочинно встановлено паркан з профнастилу на відстані 1 метру від вікон будинку позивача. Вказаними дії відповідачки призвели до порушення інсоляції будинку позивача. Крім того, відповідачкою без згоди позивача було збудовано камяний паркан висотою 2 метри 10 сантиметрів, який розділяє земельні ділянки сторін. На місці побудованого камяного паркану раніше був деревяний паркан заввишки 1,20 метри, який мав зазори між набитими дошками для належного провітрювання та інсоляції. В той же час, новозбудований камяний паркан порушує інсоляцію земельної ділянки позивача. Також, після реконструкції свого будинку, відповідачкою на фасаді будинку було встановлено камери відеоспостереження без його згоди. В поле огляду однієї з камер потрапляє вхід до домоволодіння позивача, що є безпосереднім втручанням в його життя та порушує його права на індивідуальність, особисте життя та його таємницю, право на недоторканість ділової репутації, право на повагу до гідності та честі. Крім того, в квітні 2013 року відповідачкою було проведено облицювання цоколю свого будинку, в результаті чого покладена плитка «вилізла» за межі цоколю на 3 сантиметри, та тим самим стала заважати позивачу відкривати ворота свого домоволодіння на повний кут. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] усунути вказані перешкоди у користуванні позивачем своїм майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримував в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавала, заперечувала проти задоволення позову, суду надала заперечення на позовну заяву, в яких пояснила, що Металевий паркан відповідачки збудовано з дотриманням будівельних норм і він не заважає позивачу обслуговувати свій будинок та не порушує інсоляцію його помешкань, оскільки сонце освітлює будинок зверху, а не з боку чи з низу. Також представником відповідача зазначено, що камяний паркан, що розділяє земельні ділянки сторін, побудований на тому ж місці, де був деревяний паркан, який прогнив, не порушуючи при цьому державних будівельних норм. Вказано, що плитка, якою облицьовано цоколь будинку відповідачки не заважала б позивачу, якби він при будівництві металевих воріт не порушив п.3.25. ДБН 360-92, а саме - відступив 1 м. від лівої стінки будинку відповідачки. Вказані ворота встановлені безпосередньо до лівої стіни житлового будинку №14 по вул. Образцова, що порушує права [PERSON] на користування і обслуговування своєї власності у вигляді лівої стінки житлового будинку. Щодо встановлення відповідачкою камер відеоспостереження без згоди позивача, то, представником позивача зазначено, що вони направлені у бік дороги та на ворота відповідачки. Камери встановлені задля безпеки відповідачки та жодним чином не порушують прав позивача на особисте життя, так як за ним відповідачка не спостерігає. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши надані ними докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння №14А по вул. Образцова в м. Миколаєві (далі - Домоволодіння №14А), на підставі свідоцтва про право власності САЕ №111014 від 05.08.2010 року/, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №123835948 від 15.05.2018 року. Домоволодіння №14 по вул. Образцова в м. Миколаєві (далі - Домоволодіння №14) належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності САЕ №112706 від 01.11.2010 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №123835792 від 15.05.2018 року. Домоволодіння №14 та Домоволодіння №14А, які існують на даний час, утворились внаслідок поділу в 2010 році Єдиного домоволодіння за адресою: м.Миколаїв, вул.Образцова, буд.14, яке належало сторонами на праві спільної часткової власності. Після поділу, відповідачем навпроти вікон житлових приміщень "2-2", "2-4" та "2-10" (літ.Б) будинку Домоволодіння №14А (на території Домоволодіння №14А) встановлено (далі - Домоволодіння №14А) паркан, який складається з листа профнастилу, розміром 6,54м. х 2,0м. на рівні вікон приміщень першого поверху будинку та другого листа профнастилу, встановленого на рівні вікна приміщення «2-10» другого поверху вказаного будинку №14А по вул. Образцова в м. Миколаєві. Між встановленими (нижнім та верхнім) листами профнастилу є проміжок (просвіт) приблизно 80 см. Згідно дослідження, проведеного експертом, про що зазначено у висновку експерта №17/988/989 від 30.01.2018р. (далі Висновок Експерта), при сході сонце не потравляє крізь зазначений паркан з листів профнастілу на поверхню відмостки та на нижню частину стіни будинку №14А по вул. Образцова, що призвело до появи моху та вологи на вказаних поверхнях будинку, тобто просвіт між листами профнастилу не забезпечує освітлення та провітрювання зовнішньої стіни вказаного будинку в повному обсязі. Згідно Висновку Експерта - для того, щоб паркан відповідав будівельним нормам необхідно встановити паркан з металевої сітки або живу огорожу (кустарники, дерева відповідних порід відповідно до рекомендацій місцевих органів лісового господарства) на висоту 1,7м. на відстані 2м. від цоколю першого поверху будинку №14А по вул. Образцова в м. Миколаєві. Отже, вказаний паркан з профнастилу не відповідає вимогам 10.30 Державних будівельних норм 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", згідно яких розміщення та орієнтація житлових і громадських будинків (за винятком дитячих дошкільних установ, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів)» повинні забезпечувати тривалість інсоляції житлових приміщень, визначених нормами, і територій не менше 2,5 год. за день на період з 22 березня по 22 вересня. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази, Висновок Експерта, суд приходить до висновку, що паркан з профнастилу, який встановлено навпроти вікон житлових приміщень "2-2", "2-4" та "2-10" (літ.Б) Домоволодіння №14 порушує вимоги до інсоляції, сонячного освітлення його будинку, а за такого позовна заява [PERSON] в частині зобовязання [PERSON] знести шляхом демонтажу паркан орієнтовною довжиною 7 метрів орієнтовною висотою 6 метрів побудований перед вікнами будинку розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14А підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що після поділу між домоволодіннями, які належать сторонам, відповідачем встановлено камяний паркан, який розмежовує земельні ділянки №14 та №14А по вул. Образцова в м. Миколаєві. Згідно з Висновком експерта №17-988/989 від 30.01.2018 року, вказаний камяний паркан має висоту 2,0м., облаштований водовідводом з шиферних листів для стоку атмосферних опадів на територію домоволодіння №14 по вул. Образцова в м. Миколаєві. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, на якому вказано розміщення земельної ділянки відповідно до сторін світу, камяний паркан освітлений протягом доби з обох боків та не затіняє жодну з земельних ділянок домоволодінь. За такого, висота камяного паркану не порушує вимог пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011, на які посилався позивач, а інсоляція земельних ділянок здійснюється по обидві сторони від нього і є достатньою. Тому, у задоволенні позовної вимоги про зобовязання відповідача демонтувати камяний паркан, позивачу слід відмовити. Що стосується вимог позивача стосовно демонтування камер відеоспостереження, які відповідач змонтувала на фасаді власного будинку, то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка на фасаді власного будинку змонтувала дві камери відеоспостереження без погодження із позивачем. Вказані камери здійснюють зйомку того, що відбувається на частині вулиці, що прилягає до домоволодіння відповідачки. Тобто, метою встановлення камер спостереження є забезпечення схоронності майна відповідача та власної безпеки. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Потрапляння до обєктиву камер відеоспостереження входу до домоволодіння позивача в даному випадку викликане близьким (впритулок) розташуванням входу в Домоволодіння №14А, яке належить позивачу, до стіни будинку Домоволодіння №14, належного відповідачу, які раніше були єдиним цілим. Крім того, вхід здійснюється з місця загального користування - вулиці, а тому здійснення відеоспостереження відповідачем за місцем загального користування навколо належного йому Домоволодіння №14А не порушує прав позивача. Позовні вимоги [PERSON] в частині, що стосуються зобовязання відповідача демонтувати за свій рахунок 3 сантиметри плитки, що облицьовує цоколь її будинку, задоволенню не підлягають, оскільки згідно Висновку Експерта (стор.12 з 14), на момент огляду ворота позивача відчиняються на повний кут. Крім того, оскільки причиною невідкриття до цього воріт стала петля хвіртки воріт, що упиралась у керамічний шар цоколю будинку №14, експертом запропоновано вирішити позивачу вказані незручності шляхом перенесення хвіртки на іншу частину воріт. Також експертом встановлено, що облицювання цоколю будинку №14 по вул.Образцова відповідає ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково в частині щодо зобовязання [PERSON] знести шляхом демонтажу паркан орієнтовною довжиною 7 метрів орієнтовною висотою 6 метрів побудований перед вікнами будинку розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Образцова, 14А. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як свідчать матеріали цивільної справи, відповідачем [PERSON] було понесено судові витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON], а саме: ознайомлення з позовом та підготовка до розгляду справи в суді (2 години), участь в судовому засіданні 26.04.2017 року (10 хв.), участь в судовому засіданні 04.09.2017 року (40 хв.), участь в судовому засіданні 28.09.2017 року (10 хв.), що в сумі складає 3 години. Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи, той факт, що відповідач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 17.04.2017 року, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на правову допомогу у справі, підлягають стягненню з позивача в межах граничної суми, встановленої ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, понесені відповідачем витрати на правову допомогу в зв'язку із зверненням до суду позивача, позов якого частково задоволено (задоволено одну вимогу з чотирьох), підлягають компенсуванню за рахунок позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в сумі 1440 грн (3 год. х 1600,00 грн. х 40% / 4 (кількість вимог) х 3(кількість вимог, що не задоволені)). Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 5988,16 грн. (5348,16 грн. вартість проведення експертизи + 640,00 грн. витрат на судовий збір). Сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог складає: 1497,04 грн. = (5988,16 грн. загальна сума судових витрат / 4 (кількість заявлених вимог) х 1 (кількість задоволених вимог)). Таким чином, розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, становить 57,04 грн. (1497,04 грн. (пропорційні витрати позивача) 1440,00 грн. (розмір пропорційних витрат відповідача). На підставі наведеного та

Outcome: partial