Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В лютому 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в лютому 2012 року виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., як власнику автомобіля марки "DACIA", реєстраційний номер [NUMBER], який було пошкоджено в результаті дорожньо-транспорної пригоди, що сталася 15 липня 2011 року та понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 840 грн.. Винним у цій пригоді визнано водія [PERSON], який керував автомобілем марки "ВАЗ", реєстраційний номер 7176КДИ, і на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Посилаючись на викладене, позивач на підставі ст. 1191 ЦК України просив в порядку регресу стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 50000 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 840 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, не оспорюючи фактичні обставини справи та розмір шкоди, заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на пропуск строку позовної давності для звернення до суду, оскільки ДТП відбулося 15.07.2011 р. а з заявою про відшкодування шкоди потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ 20.12.2011 року, тому вважає, що позивачем саме з цих підстав пропущено строк звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З постанови Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2011 р. вбачається, що 15.07.2011 р. близько 07-30 год., [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д/н 71-76 КДИ по автодорозі Н-14 «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв», порушивши п. 14.6 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «DACIA Logan» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. В судовому засіданні [PERSON] свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, погодився на закриття кримінальної справи внаслідок акту амністії (а.с.5). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03.10.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 17794,36 грн. відшкодування завданих збитків та 2000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с.66-67). Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0742845 від 15.06.2011 р. терміном дії до 15.06.2012 р. на час ДТП власник пошкодженого автомобіля «DACIA Logan» д/н [NUMBER] [PERSON] мав діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.40). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП не була застрахована. 20 грудня 2011 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. З метою встановлення розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП, МТСБУ звернулось до аварійного комісара [PERSON] з дорученням № 14774 від 22.07.2011 р. (а.с.34). Відповідно до звіту № 11-168 про експертну оцінку колісного транспортного засобу «DACIA Logan» д/н [NUMBER] від 19 грудня 2011 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «DACIA Logan» д/н [NUMBER] дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, без врахування величини втрати товарної вартості та складає 63748,01 грн. (а.с.44-56). Згідно з платіжним дорученням № 672 від 14 лютого 2012 року позивачем перераховано [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. згідно з наказом МТСБУ від 10 лютого 2012 року № 457 (а.с.30). Крім того, позивачем додатково були понесені витрати, пов'язані із залученням аварійного комісара для встановлення розміру збитків у розмірі 840 грн., що підтверджується копією рахунку № 112 від 20 грудня 2011 року та копією акта виконаних робіт № 14774 від 27 січня 2012 року (а. с. 35,36); копією платіжного доручення № 352 від 03 лютого 2012 року (а. с. 30). Таким чином загальні витрати МТСБУ по даному страховому випадку склали 50840,00 грн. З листа МТСБУ від 27.01.2012 р., направленого [PERSON] вбачається, що позивач пропонує останньому письмово повідомити про наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та добровільно відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду (а.с.32). Листом від 24.04.2012 р. МТСБУ зверталося до відповідача з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ понесені витрати в порядку регресу (а.с.31). З позовом до суду МТСБУ звернулося 12 лютого 2015 року, про що свідчить штамп відділення зв'язку на конверті (а. с. 12). Відповідно ст. 41 п. 41.1.(А) ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відтак, відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч. 1 ст. 1191 ЦК України МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Що стосуються строків позовної давності, то загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Тобто, строк позовної давності в три роки для стягнення страхового відшкодування встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України є строком в межах якого позивач мав право звернутись до суду з відповідною вимогою. Згідно з ч. 1 та ч.6 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно п.27 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Враховуючи вищенаведене суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що строк позовної давності в даній справі починається з моменту настання страхової події або з часу звернення [PERSON] до МТСБУ та пропущений позивачем, оскільки така позовна давність застосовується у випадку суброгації лише до майнового страхування. Ні потерпілим, ні відповідачем не здійснювалось майнове страхування, тому в даному випадку не може йтися про суброгацію, оскільки не відбулася заміна особи у зобов'язанні, натомість вимоги позивача відносяться до регресних, оскільки переходу прав від одного кредитора до іншого не відбулося. Таким чином за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як вже встановлено судом, позивач 14.02.2012 виплатив потерпілій стороні страхове відшкодування і з цього часу набув права регресної вимоги. З даним позовом звернувся до суду 12.02.2015 р., тобто до спливу загального строку позовної давності щодо вимог про стягнення страхового відшкодування. За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи те, що регламентна виплата позивачем була здійснена 14 лютого 2012 року, а позивач подав позов до суду 12 лютого 2015 року, то підстав вважати пропущеним строк позовної давності не вбачається, в зв'язку з чим суд приходить до висновку що вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає вимоги МТСБУ про стягнення витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 840 грн. такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Положення п. 34.2, 34.4 ст. 34, п. 40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов'язаних із залученням аварійного комісара. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів замість власних працівників для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, є правом, а не обов'язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3 передбачено лише обов'язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, ст. 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара також не входять. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 840 грн., що пов'язані із залученням позивачем на власний розсуд аварійного комісара. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, в розмірі 50000 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 500 грн.

Outcome: partial