Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначала, що з 19 липня 2002 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі, подружнє життя у них не склалося, 13 березня 2006 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. У період шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , після розірвання шлюбу між сторонами вона та малолітній син змінили прізвище на " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, із сином [PERSON] не зустрічаєтеся. На даний час вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Проживають вони усі разом за адресою: [ADDRESS] . Син сторін [PERSON] навчається у 7-Г класі Броварського навчально-виховного комплексу, його шкільним життям цікавляться мати і бабуся. Батька [PERSON] у школі жодного разу не бачили, життям і навчанням сина він не цікавиться. З осені 2006 року відповідач [PERSON] за місцем проживання сина [PERSON] не з`являється. 22 травня 2018 року Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надав до суду висновок, у якому вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , так як відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Дитина біологічного батька не пам`ятає взагалі. Відповідач синові не телефонує, з днем народження його не вітає, про її наміри позбавити батька батьківських прав синові відомо, проти цього він не заперечує. Питання сплати аліментів на сина [PERSON] сторонами вирішено. Відповідач [PERSON] у рахунок сплати аліментів на сина передав у власність дитини за її погодженням право власності на придбану ними у період шлюбу однокімнатну квартиру. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач тривалий час від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] відповідає інтересам дитини. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 19 липня 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Сімейне життя у них не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2006 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , прізвище якого з дозволу органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, було змінено з " [PERSON] " на "[PERSON]", тобто дошлюбне прізвище матері дитини. Після розірвання шлюбу неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю, яка з 15 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Від попереднього шлюбу, укладеного з [PERSON] 27 червня 2008 року, розірваного рішенням суду 14 квітня 2015 року, позивач [PERSON] має ще одного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із довідки за № 28 від 07 березня 2018 року, виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора - 5", видно, що позивач [PERSON] разом із трьома малолітніми синами: [PERSON] , 2004 року народження; [PERSON] , 2008 року народження; [PERSON] , 2016 року народження, зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Також разом із ними за цією адресою проживає чоловік позивача [PERSON] . Згідно із актом № 12 обстеження житлово-побутових умов від 22 березня 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Тютюник А.А ., колишній чоловік позивача [PERSON] , батько [PERSON] , з осені 2016 року за місцем проживання його сина не з`являється, дитина фактично проживає з матір`ю [PERSON] і вітчимом [PERSON] та перебуває на повному їхньому утриманні. Відповідно до характеристики, виданої Броварським навчально-виховним комплексом, [PERSON] навчається у школі з першого класу, зарекомендував себе здібним учнем, до навчання ставиться сумлінно. Шкільним життям [PERSON] цікавляться його мати та бабуся, які піклуються про хлопця та займаються його вихованням. Мати постійно спілкується із класним керівником, відвідує батьківські збори. Рідний батько [PERSON] із сім`єю не проживає, участі у житті хлопчика не бере, шкільним життям і навчанням сина він не цікавився, у школу за період навчання дитини жодного разу не з`являвся та з учителями не спілкувався. Судом встановлено, що [PERSON] має проблеми з мовленням, затримка мовного розвитку, дизлексія, відвідує логопеда, що підтверджується медичними документами про стан здоров`я та розвиток дитини. Із наданого Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області (далі - Орган опіки та піклування) висновку від 22 травня 2018 року за № 1-18/510 вбачається, що з осені 2006 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації та проживання його сина [PERSON] , [INFO] , не з`являється. Відповідно до протоколу бесіди психолога з дитиною від 17 квітня 2018 року за № 04 дитина [PERSON] свого біологічного батька, якого звати [PERSON] , не пам`ятає, дуже давно його не бачив, останній йому не телефонує, з днем народження його не вітає, спілкуватися з батьком хлопчик не бажає. Про наміри матері позбавити батька батьківських прав дитині відомо, проти цього [PERSON] не заперечує. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився, хоча запрошення йому надсилалися належним чином. З огляду на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його сина [PERSON] , [INFO] , ухиляється, дитина проти позбавлення відповідача батьківських прав не заперечує, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Обов`язок щодо утримання батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 141 СК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] позивачем [PERSON] не заявлено. Згідно із ч. 1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Із матеріалів справи, зокрема, рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 14 лютого 2006 року за № 61, договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 25 лютого 2006 року, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 1852 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06 травня 2006 року, видно, що з дати укладення цього договору сторони у справі за взаємною згодою вирішили припинити сплату аліментів на дитину, взамін чого [PERSON] передав своєму неповнолітньому синові [PERSON] у власність у рахунок сум матеріального утримання однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,0 м2, житловою площею 15,4 м2, придбану сторонами у період перебування у шлюбі. Виходячи з наведеного вище, рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину судом не приймається. На підставі викладеного,

Outcome: approved