Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

05 квітня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.12.2015 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], належить право власності на садовий будинок № 59, який знаходиться в садовому товаристві «Любисток» по вул. Орлина, 189 у місті Дніпропетровську. Раніше, вищезазначений будинок належав його матері, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.1996 року. 29.04.2007 року померла його мати. Він є єдиним спадкоємцем після матері. Після її смерті протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але, коли 16.12.2015 року державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], видавала йому свідоцтво про право на спадщину за законом після його матері на вищезазначений садовий будинок, то зясувалося, що земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку від 20.10.1994 року належить зовсім іншій особі. А саме: відповідачці, яка ще 30.01.1996 року продала через свого представника його матері садовий будинок та забула попередити свого представника про те, що земельна ділянка нею вже була приватизована на її імя. Відразу після цього він звернувся за останнім місцем проживання відповідача, але його повідомили, що вона там не проживає. Тому в позасудовому порядку він не може оформити своє право власності на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою. На підставі викладеного просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку № 59, яка знаходиться в садовому товаристві «Любисток» по вул. Орлиній, 189 у місті Дніпропетровську загальною площею 0,0587га, що раніше на підставі державного акту на право приватної власності на землю належала [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку № 59, яка знаходиться в садовому товаристві «Любисток» по вул. Орлиній, 189 у місті Дніпропетровську загальною площею 0,0587 га (а.с.2-3). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, зокрема через засоби масової інформації в газеті "Урядовий Кур'єр" випуск № 132 від 16 липня 2016 року (а.с.98-101). Представник третьої особи: [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29 квітня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 156891 від 12 травня 2007 року, актовий запис № 3846 (а.с.10). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.12.2015 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7-957, [PERSON] належить право власності на садовий будинок № 59, який знаходиться в садовому товаристві «Любисток» після смерті його матері [PERSON], [INFO], яка померла 29 квітня 2007 року (а.с.4). Право приватної власності на садовий будинок у Дніпропетровській області, м.\~Дніпропетровськ, "Любисток" об'єднання приватних садоводів, 59, загальною площею 23,8кв.м., житловою площею 11,8кв.м зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2015р. (а.с.5). 30 січня 1996 року [PERSON] придбала у [PERSON] садівничий будинок цегляний загальною площею 30,1кв.м., сарай Б загальною площею 6,1кв.м, що знаходиться в кооперативі "Любисток" м. Дніпропетровська, ділянка № 59, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.01.1996 року, посвідченим державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 1-205(а.с.6). З технічного паспорту на дачу (садовий будинок) в с/т "Любисток" ділянка № 59 складеного станом на 29.01.1996 року складається з садового будинку А-1 загальною площею 23,8кв.м., житловою площею 11,8кв.м., підсобною площею 12,0кв.м., розташований на земельній ділянці 587кв.м (а.с.7-9). З наданої Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 810/2007 після померлої 29.04.2007 року [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звертався тільки її син [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину (а.с.40-61). Згідно інформації про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі земель станом на 01.01.2013р. земельна ділянка площею 0,0587га, що розташована с/т "Любисток", буд. 59, кадастровий номер 1210100000:09:528:0051 належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради від 21.07.1994 року № 798 (а.с.71-72, 84-85, 90-91, 94-95). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного. \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються нормами Земельного кодексу Української РСР в редакції, чинній на момент\~ виникнення спірних правовідносин, а саме 1996р. Цивільним кодексом України. Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу Української РСР (1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність\~ або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу\~ земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам\~ і\~ організаціям\~ разом з\~ цими\~ об'єктами до\~ них\~ переходить\~ право\~ користування земельною ділянкою, на якій\~ знаходяться зазначені будівлі та\~ споруди. Право власності або право користування земельною\~ ділянкою у перелічених\~ випадках\~ посвідчується\~ Радами\~ народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Статтею 67 Земельного кодексу Української РСР (1990 року) визначено, що\~ громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у\~ власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд\~ (присадибна\~ ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених\~ пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для\~ членів\~ колективних\~ сільськогосподарських\~ підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара, будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Як встановлено в судовому зсіданні земельна ділянка № 59, на якій знаходиться садовий будинок за адресою: м.\~Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, "Любисток" об'єднання приватних садоводів 59 перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] з 1994 року. Таким чином, оскільки [PERSON] набула право власності на будівлі та споруди, розташовані на спірній земельній ділянці, відповідно до цієї норми закону, чинної на час посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, до неї переходить право власності і на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2015 року [PERSON] є належним власником садового будинку № 59 в садовому товаристві "Любисток" в м. Дніпропетровську, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0587га. Таким чином від [PERSON] до [PERSON] в порядку спадкування перейшло разом з правом на садовий будинок й право на земельну ділянку, на якій знаходиться садовий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції чинній станом 16.12.2015 року) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній станом 16.12.2015 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 12.02.2015 року, викладеного у цивільні справі № 6-2цс15, у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В силу ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Змістом ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Положенням ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. \~\~ У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь відповідача підлягають стягненню всі судові витрати.

Outcome: approved