Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У квітні 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет» про розірвання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, стягнення заборгованості з орендної плати, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 4,62 га, кадастровий номер [NUMBER] 23 листопада 2005 року він, як власник земельної ділянки, уклав договір №б/н про здачу в оренду належної йому земельної ділянки [ADDRESS] 23.11.2005 року відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки він передав свою земельну ділянку у строкове платне користування СВК «Рассвет», який її прийняв та приступив до обробітку у відповідності до укладеного між ними договору оренди. Орендар - СВК «Рассвет» не виконує умови договору: не сплачує орендну плату в указаний термін і заборгував йому з часу укладення договору, а саме, з 2005 року по 2016 рік 10599,02 грн. орендої плати та 92689,43грн. пені. Таким чином, СВК «Рассвет» неналежно виконує свої обов'язки, що призвело до порушення його прав в частині своєчасного та в повному обсязі отримання орендної плати за використання переданої в оренду земельної ділянки та неотримання орендної плати. Тому, просить суд стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет» на його користь заборгованість за договором оренди землі від 23 листопада 2005 року у сумі 10599,02 грн. Також, стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет» на його користь заборгованість по пені за прострочення розрахунку за договором оренди землі від 23 листопада 2005 року у сумі 92689,43 грн. Розірвати договір оренди землі від 23 листопада 2005 року, укладений між ним, [PERSON] та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Рассвет», який був зареєстрований у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК при держкомземі України» за №416 в Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок 28.12.2006 року, реєстратором Великомихайлівського районного відділу С.Ю.Скридоненком. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на обставини, зазначені в заперечені проти позову. Додатково зазначив, що на протязі 12 років СВК "Рассвет" не сплачував орендну плату, так як позивач не приходив за її отриманням. Писмових листів СВК "Рассвет" позивачу із зазначеного питання не направляв, але йому неодноразово в усній формі пропонувалось прийти і отримати орендну плату, відповідно до п.8 Договору, через касу підприємства до 30 грудня поточного року, так як отримання орендної плати - це обов'язок позивача, але він не приходив і не отримував орендну плату, на його думку, навмисно, щоб розірвати договір. СВК "Рассвет" може виплатити суму заборгованості по орендній платі, разом з тим, наполягав на застосуванні позовної давності до позовних вимог [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,62 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області з цільовим призначенням (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту [NUMBER], виданого Великомихайлівською районною державною адміністрацією Великомихайлівського району Одеської області від 17 лютого 2005 року. 23 листопада 2005 року між позивачем та СВК «Рассвет» був укладений договір оренди землі щодо зазначеної вище земельної ділянки строком 20 років. В пунктах 8-13 договору сторони домовились, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробітковій формах в розмірі 503,30 грн. (п'ятсот три гривні 30 копійок) на рік та вноситься до 30 грудня поточного року. При цьому грошові кошти видаються через касу підприємства. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі. За укладеним між сторонами договором відповідачем взятий обов'язок щодо сплати орендної плати, тобто, відповідач є боржником щодо позивача, а вказане зобов'язання є грошовим. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що орендна плата з 2005 року по теперішній час в розмірі 503,30 грн. на рік, як передбачено договором, дійсно не була виплачена, так як позивач не приходить до відповідача та не отримує вказану суму. Однак, такі дії відповідача не повністю узгоджуються з нормами права. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В укладеному між сторонами договорі, щодо сплати орендної плати, встановлений строк виконання такого зобов'язання до 30 грудня поточного року. У вказаний в договорі строк відповідач з 2005 року по теперішній час в розмірі 503,30 грн. на рік орендну плату не сплатив. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Тобто, судом встановлено, що відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2005 (базовий рік), 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України). Слід зазначити, що документом, який підтверджує отримання орендодавцем орендної плати є відомість нарахування та виплати орендної плати за землю видачі орендної плати, що передбачена додатком 2 пункту 28 Методичних рекомендацій про бухгалтерський облік розрахунків з власниками земельних та майнових паїв сільськогосподарських підприємств, викладених у листі Міністерства аграрної політики від 04.12.2003 р. за N 37-27-12/14024. Доказів того, що відповідачем були своєчасно нараховані суми орендної плати, що підлягали сплаті позивачу на підставі договору від 23.11.2005 року, суду надано не було. Посилання представника відповідача на те, що позивач ухилялась від отримання орендної плати не можуть бути взяті до уваги. Та обставина, що позивач не звертався особисто за отриманням орендної плати за 2005 -2016 роки не можна визнати такою обставиною, що перешкоджає виконанню відповідачем умов п. 8 Договору оренди землі від 23.11.2005 року. Крім того, у разі, коли боржник вважав, що кредитор ухиляється від прийняття виконання він мав діяти в порядку передбаченому ст. 537 ЦК України. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотними є такі порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. З огляду на те, що несплата орендної плати позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладанні договору до правовідносин, що виникли між сторонами, може бути застосовані наслідки передбачені зазначеною нормою. За правилами ч.3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Оскільки судом встановлено, що відповідач систематично не виплачував позивачу орендну плату за дванадцять років - 2005 - 2016 роки, то це є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.256 261, 267 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи, що представником відповідача в своїх запереченнях, серед іншого, заявлено і про застосування позовної давності, позивач та його представник не просили його поновити, вимоги позивача щодо стягнення орендної плати можливо розглядати за останні три роки, тобто, починаючи з 2014 року. Суд вважає помилковим розрахунок суми орендної плати та пені, викладений позивачем в позовній заяві, з якого вбачається, що орендна плата розраховувалась у розмірі 1,5% від нормативно-грошової оцінки за кожний рік окремо, оскільки він не відповідає умовам Договору оренди землі, а саме: - п.8. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відбірковій формах в розмірі 503,00 грн. на рік; - п.9. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, а Указ Президента №92/2002 з послідующими змінами має рекомендаційний характер і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 1,5 відсотка. Тому суд, при проведенні розрахунку розміру орендної плати, з урахуванням індексів інфляції , починаючи з 2006 року, беручи 2005 рік як базовий, дійшов до того, що за 2014 рік підлягає до задоволення - 1193,24 грн., 2015 рік - 1774,35 грн. та 2016 рік - 2020,35 грн. заборгованості по орендній платі. Крім того, враховуючи, що договір оренди земельної ділянки за цим рішенням суду буде розірваним, враховуючи, що відповідач користується земельною ділянкою в 2017 сільськогосподарському році, суд вважає за необхідне стягнути орендну плату за цей рік у розмірі 2020,35 грн. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм ст. 266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням особи до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116 цс 13 від 6 листопада 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. За таких обставин пеня за прострочення орендної плати обраховується в розмірі 0,1% із визначеної та стягнутої судом суми заборгованості по орендній платі - 4987,94 грн., за кожний день прострочення в межах строку спеціальної позовної давності за 365 днів, що становить 4987,94 х 0,1 : 100% х 365 =1820,6 грн. На підставі наведенного, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором оренди землі від 23 листопада 2005 року у сумі 7008,29 грн.; заборгованість по пені за прострочення розрахунку за договором оренди землі від 23 листопада 2005 року у сумі 1820,60 грн.; розірвати договір оренди землі від 23 листопада 2005 року, укладений між [PERSON] та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Рассвет», код 30817018, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] площею 4,62 га за кадастровим номером [NUMBER], який був зареєстрований у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК при держкомземі України» за №416 в Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок 28.12.2006 року, реєстратором Великомихайлівського районного відділу С.Ю.Скридоненком. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджені: за подання позовної заяви всього 1566,89 грн. Тому, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням документально підтверджених судових витрат: 8828, 89 (стягнуто судом) х 100 : 1032288,45 ( розмір позову) = 8,5477% (заокруглено до 8,55%) пропорційно від задоволених вимог. 1566,89грн. х 8,55% / 100 = 133,97 грн. Оскільки позов [PERSON] задоволено частково на його користь з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет», підлягає стягненню судовий збір у розмірі 133 грн. 97 коп. відповідно до розрахунку наведеного вище.

Outcome: partial