Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» м. Київ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 06.12.2004 року між [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року, відповідно до якого АКБ "Райффайзенбанк Україна" надав [PERSON] кредит у розмірі 137000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених в договорі. ПАТ «ОТП Банк» в якості продавця та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в якості покупця 05.11.2010 року уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Однак, позичальник належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, чим утворив заборгованість станом на 23.12.2013 року в розмірі 1259824 грн. 83 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року у розмірі 1259824 грн. 83 коп. Представник позивача Мельникова М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений (оголошення в пресі) про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Кредитного Договору № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року та Додатку № 1 до Кредитного Договору № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року Акціонерний комерційний банк "Райффайзенбанк Україна" надав [PERSON] кредит у розмірі 137000 грн. 00 коп., цільове використання кредиту - купівля автомобіля марки TOYOTA CAMRI 2,4, І, зі сплатою відсотків у розмірі 3% річних, в строк до 04.12.2009 року, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок № 26200001526589, відкритий у АКБ "Райффайзенбанк Україна" (а.с. 4-9, 12). Згідно розрахунку заборгованості за договором № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 23.12.2013 року становить 1259824 грн. 83 коп., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом в сумі 137000 грн. 00 коп.; відсотки за користування кредитом в сумі 133930 грн. 07 коп.; сума пені за прострочення зобов'язання в сумі 988894 грн. 76 коп. (а. с. 19). Зміст договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року та зміст додатку 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року зазначає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало в ПАТ «ОТП Банк» права на кредитний портфель, в тому числі право вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № CL-001/368/2004 від 06.12.2004 року. (а.с. 13-18). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з норми ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи спір, суд враховує правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, закріплену в п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, де зазначено, що положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved