Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла його мати, [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцем майна нині померлої [PERSON] став, він син [PERSON], та який в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком [ADDRESS], про що свідчить довідка виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3240 від 2 червня 2016 року. За життя мати [PERSON] двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого змінювала прізвища, це з його батьком [PERSON] у період з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року, що стверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014243798 від 30 липня 2014 року, та з громадянином [PERSON] в період з 18 березня 1969 року по день його смерті, тобто [INFO], підтвердженням чого являється свідоцтво про одруження від 18 березня 1969 року, видане Великобичківською селищною радою та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO], видане Великобичківською селищною радою. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені ним документи і виявила розбіжності в особі матері в його свідоцтві про народження, а саме в графі мати, остання зазначена як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть як «[PERSON]», у зв"язку з чим йому надано роз"яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин між ним [PERSON] та [PERSON], а також встановлення факту належності останній правовстановлюючих документів на житловий будинок. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №1233 від 8 вересня 2016 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO]) та [PERSON], яка зазначена в графі "мати" в свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER] від [INFO] , являється матір`ю [PERSON]. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] він не зміг, оскільки державним нотаріусом йому в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №26 від 6 червня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності будинку [ADDRESS] його матері, який знаходиться в сільському населеному пункті, є довідка Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №12723 від 10 березня 2016 року. Саме відсутність необхідності в реєстрації технічної документації на будинок, на момент його видачі і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Майнових спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44079495 від 6 червня 2016 року та оскільки він є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що також стверджено довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3243 від 2 червня 2016 року. Також згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44078873 від 6 червня 2016 року за життя матір»ю [PERSON] жодних заповітів та спадкових договорів не складалося. На підставі наведеного просив визнати за ним [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею [ADDRESS],69 кв.м., житловою площею 31,64 кв.м., допоміжною площею 25,05 кв.м. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутностій й підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради в судове засідання не з"явився. Селищний голова Божук Й.М. надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], а отже є, в силу ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги спадкування за законом. [INFO] померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Також встановлено, що за життя [PERSON] двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого змінювала прізвища, це з [PERSON] у період з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року, що стверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014243798 від 30 липня 2014 року, та з громадянином [PERSON] в період з 18 березня 1969 року по день його смерті, тобто [INFO], підтвердженням чого являється свідоцтво про одруження від 18 березня 1969 року, видане Великобичківською селищною радою та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO], видане Великобичківською селищною радою. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №1233 від 8 вересня 2016 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO]) та [PERSON], яка зазначена в графі "мати" в свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER] від [INFO] , являється матір`ю [PERSON] Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що громадянкою [PERSON] в 1973 році збудовано житловий будинок [ADDRESS], підтвердженням чого є довідка довідка Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №12723 від 10 березня 2016 року, а отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком [ADDRESS], про що свідчить довідка виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3240 від 2 червня 2016 року. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіти чи спадкові договори за життя [PERSON] не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44078873 від 6 червня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved