Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс", ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення солідарно з відповідачів 17 894,10 грн. матеріальної шкоди, 300 000,00 грн моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу (а.с.1-6). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 13.05.2011 р. [PERSON], виконуючи обов'язки водія ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за трудовим договором з цим підприємством, керуючи автобусом БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] і який останнім передано у користування ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», скоїв наїзд на чоловіка позивача [PERSON], який помер на місці події. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.12.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказує, що у зв'язку зі смертю чоловіка понесла витрати на поховання у сумі 3 144 грн. 10 коп., на поминальний обід - 2 750 грн. 00 коп. та витрати на спорудження надгробного пам'ятника - 12 000 грн. 00 коп. Загибеллю чоловіка та ухиленням відповідачів від відшкодування шкоди позивачеві завдано моральної шкоди у вигляді психологічної травми, порушення психіки й нервової діяльності, головного болю, порушення звичного способу життя і погіршення матеріального стану. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.05.2011 р. за участю автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], і потерпілого [PERSON], була застрахована ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія». Вказує, що у разі неможливості отримати страхове відшкодування від страховика у зв'язку з його банкрутством, вона має право, в межах ліміту, отримати вказане відшкодування від моторного (транспортного) страхового бюро України. 11.12.2013 року вона подала заяву ліквідаторові ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» про включення до списку кредиторів та виплату страхового відшкодування у зв'язку із загибеллю чоловіка, проте на даний час не отримала відшкодування. На час скоєння ДТП 13.05.2011 року [PERSON] працював у ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» та саме він керував автобусом БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER]. Вказаним доказам належну оцінку надав у своєму рішення від 17.09.2014 року апеляційний суд Чернігівської області, яке вступило в законну силу та має преюдиційне значення для вказаного позову. За таких обставин, ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» також повинно відшкодувати заподіяну шкоду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому посилались на обставини, викладені в позові. Представник відповідача - ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.73). Представник відповідача - моторного (транспортного) страхового бюро України у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.57-61). Представник відповідача ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" в судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.81). Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" та третіх осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №751/2822/14, матеріали справи кримінального провадження №751/6328/13-к, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.12.2013 року (а.с.7-12), встановлено, що [PERSON] 13.05.2011 року об 11 год 05 хв, рухаючись в м. Чернігові по вул. Щорса зі сторони вул. Толстого, в напрямку вул. Ушинського в м. Чернігові на автобусі марки «БАЗ 22154», реєстраційний номер [NUMBER], проявивши необережність у формі злочинної недбалості, в порушення вимог п.п.2.3 (б) 13.1 ПДР України, проявив неувагу, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП, потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, переломи ребер справа по лопатковій лінії 3, 4, 5, 6, правобічний гематоракс, крововилив в праву легеню, переломи 11-12 грудних хребців, садна обличчя, тулуба, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та від яких потерпілий помер. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів п.п.2.3 (б) 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно - наслідковому зв'язку з скоєною дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками. Виходячи з положень п.4 ст.61 ЦПК, при розгляді цивільної справи про відшкодування шкоди не підлягають доведенню обставини, що за винних дій [PERSON], які виявились в порушені Правил дорожнього руху, була спричинена смерть [PERSON], оскільки під час провадження у кримінальній справі установлений цей факт, який має преюдиційність. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" (а.с.54-55, 99-100 ц/с №751/2822/14), в користуванні якого, за договором оренди від 27.07.2010 року (а.с.78-79 ц/с №751/2822/14), перебував транспортний засіб БАЗ 22154» , реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с.56). Заперечення представника відповідача ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" , які фактично зводяться до безпідставності позовних вимог в частині стягнення з ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" сум матеріальної та моральної шкоди у зв'язку тим, що водій [PERSON], в день скоєння ДТП, не виконував обов'язків водія автобуса, оскільки згідно наказу від 10.05.2011 року (а.с.131 ц/с №751/2822/14) був відсторонений від виконання трудових обов'язків судом не приймається до уваги. Так, рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 17.07.2014 року (а.с.21-28) встановлені обставини того, що [PERSON] 13.05.2011 року у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, під час якої загинув [PERSON], виконував обов'язки водія автобуса ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. Не може були прийнятий до уваги і табель обліку робочого часу за травень 2011 року, наданий представником відповідача ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» (а.с.112-116), оскільки ведення табелю робочого часу відбувалось з порушенням, зокрема у графах за період з 04-06.05.2011 року, з 10-13.05.2011 року, з 16-20.05.2011 року, з- 23-27.05.2011 року, з 30-31.05.2011 року щодо водія [PERSON] відсутні відповідні умовні позначення чи то відсторонення від роботи, чи прогул. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини. За ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст. ст. 1187, 1188, 1172 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13. Відповідно до копії полісу №ВЕ/4997684 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2010, 1-й тип Договору (а.с.96 ц/с №751/2822/14), 10.09.2010 року [PERSON], як власник автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], застрахував обов'язкову цивільно-правову відповідальність, забезпечивши вказаний автобус страховим захистом на строк до 09.09.2011 року у ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), - у сумі 51000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), - у сумі 25500 грн. 00 коп., та франшизи в сумі 510 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Що стосується вимог стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивача з відповідачів приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія", моторного (транспортного) страхового бюро України з посиланням на норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 01.01.2011 року, то судом встановлено наступне: На правовідносини стосовно настання страхового випадку поширювалася дія Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року, в редакції від 01 січня 2011 року, що діяла станом на 13.05.2011 року - день ДТП. У відповідності до роз'яснень пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції від 01 січня 2011 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п 27.5 ст. 27 вказаного Закону, витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.62-63), ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» з 18.11.2013 року перебуває у стані припинення за судовим рішенням про банкрутство (а.с. 29-32). Відповідно до повідомлення Господарського суду м.Києва від 17.07.2014 року (а.с.173 ц/с №751/2822/14), матеріали справи не містять належним чином оформлених заяв з грошовими вимогами до боржника ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» від [PERSON], ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс». Реєстр вимог кредиторів у справі № 5011-46/12625-2012 було затверджено ухвалою попереднього судового засідання від 15.02.2013 року. Суду не надано доказів того, що у встановлений строк письмово було повідомлено страховика про настання страхового випадку, доказів того, що [PERSON] надавала страховику відповідні документи на підтвердження понесених витрат. Заяву ліквідатору щодо включення до списку кредиторів [PERSON] направила 11.12.2013 року (а.с.196-198 ц/с №751/2822/14), тобто після затвердження 15.02.2013 року реєстру вимог кредиторів ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія». За таких обставин, позовні вимоги до ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги до ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» щодо стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст. 22.3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції від 01 січня 2011 року потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. За змістом п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується страховиком лише у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я потерпілого. Пунктом 1.3. Закону визначено, що потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу. Тобто, потерпілою, є особа, якій безпосередньо в результаті ДТП завдано шкоду життю, здоров'ю та/або майну. У той же час, судом встановлено, що потерпілий [PERSON] внаслідок ДТП помер (а.с.51 ц/с №751/2822/14). Даний Закон не передбачає здійснення виплати страхового відшкодування - моральної шкоди страховиком на користь будь-якої іншої особи, ніж особа, що постраждала внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія». За вищевказаних обставин, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди з моторного (транспортного) страхового бюро України, на яке згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено обов'язок, для виконання якого у страховика, який ліквідується недостаньо коштів або майна. Таким чином, матеріальна та моральна шкода підлягає стягненню з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», однак заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо матеріальної та моральної шкоди підлягають частковму задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, надане у ч. 2 п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості. У матеріалах справи 751/2822/14 міститься фотокопії документів, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, зокрема: акт на реалізацію продукції харчування від 16.05.2011 року на суму 2 750 грн, товарний чек №238 від 19.10.2011 року на виготовлення та встановлення пам'ятника і огорожі на суму 12 000 грн, накладна № 2242 від 14.05.2011 року з чеком про сплату витрат на організацію та поховання на загальну суму 3 144 грн 10 коп та договір замовлення № 2174 від 14.05.2011 року на організацію та проведення поховання (а.с. 86-90 ц/с №751/2822/14 ). Відповідно до листа комунального підприємства «Спеціалізований комбінат номінально-побутового обслуговування» Чернігівської міської ради від 02.06.2015 року (а.с.110), станом на жовтень 2011 року вартість стандартного пам'ятника становить 5 496 грн, вартість огорожі - 888 грн. Враховуючи положення вимог ст. ст. 57-59, 60, 64 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи не знайшло своє підтвердження понесення позивачем витрат на поминальний обід на суму 2 750 грн, так як не було надано суду ні товарних чеків, ні квитнацій про сплату вказаних витрат, а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні знайшли своє документальне підтвердження матеріальні витрати, які складаються з витрат на виготовлення пам'ятника та встановлення огорожі на суму 12 000 грн. та з витрат на організацію та поховання на суму 3 144 грн 10 коп. Однак, у судовому засіданні було встановлено, що гранична вартість стандартного пам'ятника та огорожі станом на жовтень 2011 року загалом становить 6 384 грн, а тому вказані витрати підлягають стягненню саме в цьому розмірі. За таких обставин, позов в частині стягнення матеріальної шкоди з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» підлягає частковому задоволенню на суму 9 528 грн. 10 коп ( 3 144, 10 грн + 6 384 грн). Відповідно до ст.3 Конституції України людина, і життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається найвищою соціальною цінністю. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. В судовому засіданні встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON] (а.с.50 ц/с №751/2822/14) Як вказує позивач, у зв'язку зі смертю чоловіка їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 300 000 грн. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує, той факт що позивач безповоротно втратила близьку їй людину, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер. Суд вважає, що позивач зазнала істотних негативних змін в особистому житті, перенесла страждання пов'язані зі смертю чоловіка, з його похованням, проведенням ритуальних обрядів і продовжує нести ці душевні страждання. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю. З урахуванням заявлених вимог, відповідно до характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ДП "Пассервіс" на користь позивача 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК визначено види судових витрат, до яких, зокрема, відносяться і витрати на правову допомогу, тобто витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Зазначеними нормами процесуального права не передбачено включення до судових витрат, понесених стороною в цивільній справі, процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу понесених потерпілим, цивільним позивачем під час розгляду кримінальної справи, що узгоджується і з положеннями статей 120, 124-126 КПК України, в силу яких питання відшкодування процесуальних витрат, понесених потерпілим, цивільним позивачем вирішується відповідно до норм КПК. Крім того, суд враховує, що відповідно до положень п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України учасниками кримінального провадження, є, зокрема, потерпілий та його представник, а також цивільний позивач та його представник. Згідно договору про надання правової допомоги № 22 від 21.10.2013 року (а.с.49 ц/с № №751/2822/14) предметом договору є представництво інтересів, як потерпілої по справі по обвинуваченню [PERSON] за ст.. 286 ч.2 КК України, за що і Клієнт зобов'язувався виплатити винагороду, а не за надання правової допомоги в якості представника цивільного позивача, надання якої передбачено статтями 61,63 КПК України. За таких обставин, не підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн, що сплачені позивачем згідно квитанції № 1163903 від 21.10.2013 року (а.с.48 ц/с № №751/2822/14). Не підлягають стягненню і витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн, що сплачені позивачем згідно квитанції № 1163916 від 09.04.2014 року (а.с.47 ц/с № №751/2822/14), оскільки вони понесені позивачем при розгляді іншої цивільної справи, по якій прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. (243,60 грн - за вимоги майнового характеру + 243,60 грн - за вимоги немайнового характеру). На підставі викладеного та

Outcome: partial