Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати сум. В обгрунтування свої позовних вимог позивач зазначила, що 30.10.1998 року вона працевлаштувалась до ДП "Донецька залізниця" та почала свою трудову діяльність з посади учня чергового стрілкового посту. Звільнена 17.07.2017 року з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у з`язку зі скороченням штату, про що зроблена відмітка у трудовій книжці додаток 6 ), яка оформлена належним чином і яка підписала Наказ від 0.07.2017 року № 2952/ДН-ос (додаток 7 ), наказ про звільнення знаходиться у відповідача. До березня 2017 року (з 08. 07.2016 року по лютий 2017 року) заробітна плата відповідачем сплачувалась своєчасно, про що свідчать надані їй відповідачем розрахунки заробітної плати за період з липня 2016 року по лютий 2017 року. На день її звільнення нарахована, але не виплачена їй заробітна плата з березня 2017року по 17.07.2017року та одноразова грошова вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, що у сумі складає: 15030 гривень 45 копійок (п`ятнадцять тисяч тридцять гривень 45 копійок) без урахування утримань податків та зборів, відповідно до наданих їй відповідачем розрахунків заробітної плати і які відповідають нормам ст. 110 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII та ст.30 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 ЛІ 108/95-ВР (не повинні містити штемпеля, підписів головного бухгалтера, керівника підприємства та печатки) з сумами: -за березень 2017 року - 4774,50грн. (складається із:оплати почасовиків код нарахування 4) - 2643,47 грн., оплати вечірніх часів (код нарахування 56) - 90,50 грн., доплату за роботу в святкові дні(код нарахування 62) - 166,71 грн., доплату за роботу в ніч (код нарахування 73) - 381,04 грн., надбавки за вислугу років (код нарахування 86) - 660,87грн., оплати простою (код нарахування 340) 444,57 грн., премії до 8 березня (код нарахування 385)-300,00 грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393) - 87,34 грн. -за квітень 2017 року - 2797,98грн. (складається із:оплати простою (код нарахування 340) - 2746,80грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393) 51,18грн.; -за травень 2017 року - 1108,65грн. (складається із:оплати простою (код нарахування 340)-1088,36грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 20 ,29 грн.; -за червень 2017 року - 265,63грн. (складається із :оплати простою (код нарахування 340)-260,77грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 4,86 грн.; -за липень 2017 року - 6083,69 грн. (складається із:оплати простою (код зарахування 340)-111,79грн., матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 111,29грн., вихідної допомоги (код нарахування 651) - 5860грн. З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії. Тому на підставі вищевказаного просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь суму заборгованості по заробітній платі у сумі 15030 гривень 45 копійок (п`ятнадцять тисяч тридцять гривень 45 копійок) без урахування утримань податків та зборів. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь суму середнього заробітку без урахування утримань податків та зборів за період затримки з 18.07. 2017 року по 30.06.2019 року 192398,88 грн.(сто дев`яносто дві тисячі триста дев`яносто вісім гривень, 88 копійок ) та донарахувати по день фактичного розрахунку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року дану справу направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 13.08.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження. 09.10.2019 року представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просить суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог представник відповідача зазначив, що місце роботи позивача знаходиться на території проведення антитерористичної операції і відповідно до цього відповідач не може виконати вимоги ст. 116 КЗпП України в частині нарахування заробітної плати, надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати, сплатити всю суму, що належить позивачу від підприємства, установи, організації у день звільнення та провести остаточний розрахунок із нею, оскільки це не виявилось можливим. Відповідач не має змоги підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення розрахунку, оскільки на територіях окремих районів Донецької та Луганської областей відсутній доступ до підприємства галузі. Одночасно, представник відповідача наголошує на відсутності необхідної первинної документації для проведення розрахунку на підконтрольній державній владі України території, у тому числі наказів про надання відпусток позивачу, на підставі яких можливо було б установити кількість днів відпустки, які не були використані позивачем та які б підлягали компенсації у зв`язку із звільненням. 05.12. 2019 року представником відповідача до суду направлено додаткові заперечення на позовну заяву у якій вони просили відмовити у задоволенні позову, оскільки станом на день звільнення інформація стосовно заборгованості по заробітній платі на ім`я позивачки відсутня. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена, представник позивача до суду направив суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити суд у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини. Згідно із копією трудової книжки серії [NUMBER] позивач 30.10. 1998 року прийнята на роботу у «Донецьку залізну дорогу» на посаду учня чергового стрілкового посту. 04.12. 1998 року переведена на посаду чергового посту 3 розряду, згідно наказу № 405 від 04.12. 1998 року. 01.10. 2000 року переведена на посаду сигналіста 4 розряду відповідно до наказу за № 42 від 29.09. 2000 року. 09.06.2006 року на підставі наказу №17/ДС-Л від 09.06.2006 року переведена на посаду чергового по залізно дорожній станції. 08.07.2016 року на підставі Закону України №4442-IV від 23.02.2012 року та постанови Кабінету міністрів України №200 від 25.06.2014 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 17.07. 2017 року звільнена у зв`язку з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, відповідно до наказу від 10. 07. 2017 року. Відповідно до копії наказу регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» №645-НЗ-1 від 28.04.2017 року начальників дирекцій залізничних перевезень зобов`язано процедуру вивільнення працівників провести відповідно до вимог чинного законодавства, забезпечивши своєчасне персональне попередження працівників структурних/виробничих підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» про їх звільнення у зв`язку із скороченням штату. Згідно бланків "Розрахунок по заробітної плати" та форми №П-5 "Табель обліку використання робочого часу" (копії надаються) які їй надали у зв`язку із звільненням, їй було нараховано до виплати: -за березень 2017року - 4774,50грн. (складається із:оплати почасовиків код нарахування 4) - 2643,47 грн., оплати вечірніх часів (код нарахування 56) - 90,50 грн., доплату за роботу в святкові дні(код нарахування 62) - 166,71 грн., доплату за роботу в ніч (код нарахування 73) - 381,04 грн., надбавки за вислугу років (код нарахування 86) - 660,87грн., оплати простою (код нарахування 340) -444,57 грн., премії до 8 березня (код нарахування 385)-300,00 грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393) - 87,34 грн. -за квітень 2017року - 2797,98грн. (складається із:оплати простою (код нарахування 340) - 2746,80грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393) 51,18грн.; -за травень 2017року - 1108,65грн. (складається із:оплати простою (код нарахування 340)-1088,36грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 20 ,29 грн.; -за червень 2017 року - 265,63грн. (складається із :оплати простою (код нарахування 340)-260,77грн. та матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 4,86 грн.; -за липень 2017року - 6083,69 грн. (складається із:оплати простою (код зарахування 340)-111,79грн., матеріальної допомоги (код нарахування 393)- 111,29грн., вихідної допомоги (код нарахування 651) - 5860грн. Всього у сумі - 15 030 грн. 45 коп. Згідно із п.1 розділу VI «Узагальнені висновки» науково-правового висновку Торгівельно-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, у тому числі території м. Донецька Донецької області та м. Луганська Луганської області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Луганській та Донецькій областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Пунктом 3 вказаного розділу науково-правового висновку Торгівельно-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. передбачено, що скорочення штату в структурних підрозділах відповідача - «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», запроваджено обгрунтовано та правомірно, та спричинено обставинами, які є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними, тобто форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної дії). Відповідно до п. 7 вказаного розділу науково-правового висновку Торгівельно-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. втрата контролю і доступу відповідача до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] , у тому числі до: трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій , табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20.03.2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12.04.2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості відповідача виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно із ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України, зокрема кожному звільненому працівнику цих структурних підрозділів видати належно оформлену трудову книжку та провести розрахунок. Крім того, відповідно до науково-правового висновку Торгівельно-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності відповідача за невиконання обов`язків, передбаченим законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця». На підставі Закону України від 23.02.2012 року № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200, ДП «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» №2952/ДН-ОС від 10 липня 2017 року позивачку було звільнено з посади 17 липня 2017 року, у зв`язку зі скороченням штату, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно бланків "Рахунок заробітної плати" (копії надаються) які їй надали у зв`язку із звільненням, їй було нараховано до виплати: 15 030 грн. 45 коп., які відповідачем не заперечувались, тому суд у цій частині позов задовольняє повністю. В свою чергу позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.99 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, для задоволення вимог про виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід встановити, що невиплата заробітної плати відбулася з вини роботодавця. Зі справи вбачається, що відповідач посилається на об`єктивні причини, зумовлені проведенням в Донецькій області АТО та на науково-правовий висновок Торгівельно-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, у зв`язку із чим підприємство не мало можливості своєчасно провести розрахунок з позивачем по заробітній платі. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, відповідачем надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2. Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України. Втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, а тому немає можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Як вбачається із пункту 7 розділу ІV вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Це свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своєчасно своїх обов`язків. Пунктом 10 розділу ІV вказаного вище Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Зазначений висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у непроведенні своєчасного розрахунку з позивачем при її звільненні. Відповідно до пункту 3.3 Регламенту засвідчення Торгівельно - промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) ( із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Президії ТПП України від 26 квітня 2016 № 11 (6)) сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Пунктом 6.12 вказаного Регламенту визначено, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), після його внесення до Реєстру сертифікатів і підготовки тексту, роздруковується на бланку Торгівельно - промислової палати України / регіональної ТПП, що проводить засвідчення форс-мажорних обставин, і підписується уповноваженою особою, яка прийняла рішення про засвідчення форс-мажорних обставин, і відповідно першим віце-президентом або віце-президентом ТПП України / президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної ТПП. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України / регіональної ТПП. Враховуючи, що зазначений висновок виконано на офіційному бланку Торгово-промислової палати України, засвідчено виконуючими фахівцями та першим віце-президентом, містить по суті структуру «сертифікату», засвідчений відповідною печаткою Торгівельно-промислової палати, тому відсутність у вказаному висновку назви сертифікат не свідчить про те, що цей доказ є неналежним, а тому суд приймає його, як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати у розумінні ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. В цій частині суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 408/5985/17-ц провадження № 61-36747 св18. Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15, від 11 травня 2016 року № 6-383цс15, від 23 березня 2016 року № 364цс16, від 23 березня 2016 року № 365цс16, від 25 травня 2016 року № 948цс16, від 31 травня 2017 року № 6-2163 цс16, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 264/925/17 ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 225/5072/17. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність вини відповідача у несвоєчасному розрахунку при звільненні, що підтверджується відповідним висновком Торгово-промислової палати, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial