Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

13.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з 05.10.2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у якої від попереднього шлюбу з [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] . Рідний батько хлопчика [PERSON] відмовився від батьківських прав на сина, не бажає брати участі у його вихованні, розвитку та утриманні, не проявляє до нього батьківської любові та піклування. Натомість, у нього з хлопчиком склалися теплі та приязні відносини, він бере активну участь у вихованні та утриманні дитини, піклується про нього та його розвиток. Посилаючись на вищевикладене, просив суд постановити рішення про усиновлення ним [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", а по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] " та записати його у Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану батьком усиновленої дитини. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. В судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] та представник заінтересованої особи [PERSON]. не заперечували проти задоволення заявлених вимог. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 за № 789-XII) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Згідно з ст. 207 СК України, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, з 05.10.2013 року заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 8, 47). Від попереднього шлюбу з [PERSON] (а. с. 25, 42) [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 48). Наразі заявник має намір усиновити сина своєї дружини [PERSON] . Виходячи з положень ч. 1 ст. 224 Сімейного кодексу України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади. Згідно з ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ним лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно з ч. ч. 1, 2, ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. З матеріалів справи слідує, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком, заявником [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 24, 65-66). Вказаний будинок є приватною власністю заявника (а. с. 23, 64). У будинку створені всі умови для хорошого проживання дитини, у тому числі, є окрема кімната для дітей та всі необхідні речі (а. с. 26, 67). Неповнолітній [PERSON] є учнем 2 (6) класу Єланецької гуманітарної гімназії. Хлопчик зарекомендував себе як старанний та здібний учень, до навчання ставиться сумлінно, є активним учасником гімназійних та класних заходів (а. с. 16, 55). У судовому засіданні встановлено, що заявник бере активну участь у вихованні та утриманні хлопчика, піклується про нього, його розвиток, а відносини, які склалися між ним та хлопчиком, можна характеризувати як батьківські. Заявник здійснює підприємницьку діяльність (а. с. 14, 53), має стабільний дохід (а. с. 15, 54), за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 11-13, 19, 50-52, 58). Згідно висновку КНП "Єланецька центральна районна лікарня" про стан здоров`я заявника від 19.02.2020 року, заявник здоровий та може бути усиновлювачем (а. с. 20, 60-61). У ході судового розгляду встановлено, що батько хлопчика [PERSON] не заперечує проти усиновлення заявником дитини. Сам [PERSON] , у відношені якого вирішується питання про усиновлення, також висловив свою згоду, що підтверджується заявою від 20.02.2020 року (а. с. 29). Також у матеріалах справи міститься письмова заява [PERSON] про згоду на усиновлення [PERSON] заявником [PERSON] , посвідчена 26.04.2019 року приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Макушевим С.П. та зареєстрована в реєстрі за №237 (а. с. 27, 68). Крім того, у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена згода матері хлопчика [PERSON] на усиновлення дитини заявником (а. с. 28, 69). Вказані наміри остання повністю підтвердила у судовому засіданні. Служба у справах дітей Єланецької райдержадміністрації у своєму висновку від 06.03.2020 року висловила думку про можливість усиновлення [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] (а. с. 18, 57). Суду доведено, що заявник усвідомлює значення та наслідки усиновлення і готовий надати дитині повноцінне виховання і матеріальне утримання. Заявник відповідає вимогам, встановленим ст. 211 СК України. Обставини, які виключають можливість усиновлення, визначені ст. 212 СК України, судом не встановлені. Установлені законодавством України вимоги щодо дотримання заявником процедури усиновлення виконані ним у повному обсязі, суду надані необхідні документи. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей. Приймаючи рішення, суд враховує стан здоров`я заявника, його матеріальне становище, умови проживання, ставлення до дитини, а також його бажання стати для дитини батьком, забезпечити його батьківським теплом, турботою та достатком, а також, зважаючи на дотримання заявниками всіх умов, встановлених СК України, приходить до висновку про здатність [PERSON] забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, тому вважає за можливе оголосити заявника усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Також суд вважає можливим, у відповідності до ст. ст. 229, 231 СК України, задовольнити вимоги заявника щодо зміни прізвища дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", а по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] " та записати його у Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану батьком усиновленої дитини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved