Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, посилаючись на те, що він є власником легкового автомобіля «Nissan Juke » державний реєстраційний номер [NUMBER]. 10.02.2013 року позивач разом із своєю дружиною [PERSON] та колегою по роботі [PERSON] рухався по автомобільній трасі Львів-Тернопіль в напрямку м. Львова. Близько 17:00 год. вказаний автомобіль під керуванням позивача, який рухався зі швидкістю 50-60 км/год. потрапив у вибоїну на дорозі, внаслідок чого було пошкоджено колеса автомобіля, а тому позивач був змушений викликати шино-монтажну службу та ВДАІ. Працівники шино-монтажної служби прибувши на місце події, при огляді автомобіля позивача виявили пошкодження лівого переднього та лівого заднього коліс цього автомобіля, про що склали відповідний акт №2905-1/10 від 10.02.2013 р. Згідно вказаного акту, причиною пошкодження шин на автомобілі позивача могла бути вибоїна на дорожньому полотні. Також працівниками шино-монтажної служби було проведено ряд монтажних робіт, для приведення автомобіля до справного технічного стану, з метою забезпечення продовження безпечного руху на ньому, вартість яких у загальній сумі становила 701,00 грн. Вартість двох пошкоджених автомобільних шин, які не підлягали реставрації становила 3250,00 грн. Працівники ВДАІ прибувши на місце ДТП склали протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вилучили у останнього посвідчення водія. При цьому, було складено схему місця ДТП, згідно якої глибина ями (вибоїни), у яку потрапив автомобіль позивача становила 0.12м, її ширина 0.6м, а довжина 0.7м, що не відповідає вимогам п.3.1.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди». Проте, працівниками ВДАІ при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не було вказано, що ДТП сталася внаслідок неналежного утримання автомобільної дороги, за що мали б притягнути до відповідальності Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.03.2013 року закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що бездіяльністю служби автомобільних доріг Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» йому завдано матеріальну шкоду у загальній сумі 4048,92 грн. Окрім того, йому завдано і моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідачів, порушився звичайний режим його життя, порушився робочий графік, він відчував душевний дискомфорт, витрачав багато вільного часу при підготовці до судового процесу. Таку шкоду позивач оцінює у розмірі 4000,00 грн. Враховуючи наведене просить задовольнити його позов, чим стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь 4048,92 грн. майнової шкоди, 4000,00 грн. моральної шкоди та покласти на відповідача судові витрати. За клопотанням позивача, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Службу автомобільних доріг у Львівській області. Надалі, позивач збільшив свої позовні вимоги у частині стягнення майнової шкоди до 4270,36 грн., з огляду на те, що звернення із даним позовом до суду та очікування судового розгляду негативно вплинули на його здоров'ї, у нього стався нервовий зрив, терпів постійні стреси. За рекомендацією лікаря позивач пройшов курс лікування, який матеріально обійшовся йому у розмірі 221, 44 грн. Представник відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «АД України» подав суду письмові заперечення на позов [PERSON], якими просить відмовити у задоволенні такого, виходячи із наступного. Із постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 06.03.2013 року, вбачається, що [PERSON] під час руху по трасі Львів-Тернопіль не було обрано безпечної швидкості та не враховано дорожньої обстановки. У діях [PERSON] не виявлено складу правопорушення, однак пошкодження автомобіля сталося внаслідок його ж недбалості. Жодних вагомих доказів на підтвердження того, що ДТП сталася саме з вини ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «АД України» позивачем не надано. Окрім того, зазначає, що належним відповідачем у даній справі є Служба автомобільних доріг у Львівській області, оскільки така є власником усіх автодоріг загального користування України. Представник відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області подав суду письмові заперечення на даний позов, в яких вказує, що підстав для його задоволення немає. Зазначає, що автомобільна дорога, на якій сталося ДТП закріплена та знаходилась на обслуговуванні ДП «Львівський облавтодор», а тому вся відповідальність щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, ремонту дорожніх робіт та належного їх утримання лягла на це підприємство. Окрім того, вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неможливості уникнення попадання автомобіля в яму (вибоїну). В судовому засіданні представник позивача заявлені в позові вимоги підтримав у повному обсязі, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві та докази долучені до матеріалів справи. Вказав, що ДТП сталося у темну пору доби, дорога була не розчищеною, об'їхати вибоїну, через засніжену дорогу з неналежним дорожнім покриттям не було можливості. Додатково вказав, що [PERSON] справді заподіяно і моральну шкоду, оскільки йому довелось довго чекати на працівників шино-монтажної служби, при низькій температурі, внаслідок чого згодом у [PERSON] стався розлад здоров'я. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, вважають його безпідставним, просять в задоволенні такого відмовити, з підстав, викладених ними у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено , що 10 лютого 2013 року близько 17 год. 00 хв. на 55 км. + 750 м автомобільної дороги « Львів-Тернопіль» у напрямку м. Львова [PERSON] рухаючись зі швидкістю 50-60 км / год/ на автомобілі «Nissan Juke »номерний знак [NUMBER] наїхав на яму (вибоїну) розміром 0.7м х 0.6м та глибиною 0.12 м. , що знаходилася на правій смузі руху проїзної частини дороги , в результаті чого, автомобіль зазнав технічних пошкоджень, зокрема, вийшли з ладу ліва передня та ліва задня шини автомобіля, які згідно акту огляду транспортного засобу та проведення шино-монтажних робіт №2905-1/10 від 10.02.2013р. не підлягаюь реставрації. У судовому засіданні встановлено, та підтверджено актом огляду транспортного засобу та проведення шино-монтажних робіт №2905-1/10 від 10.02.2013р., що причиною ДТП могла стати глибока вибоїна на дорожньому полотні, або інші сторонні предмети, що могли бути на дорожньому полотні. Із цього ж акту вбачається, шо попереджувальних дорожніх знаків, які б обмежували швидкість руху транспортних засобів на цьому відрізку автотраси не було, станом на момент огляду автомобіля дорога не була освітлена. Відтак, суд вважає, що причиною ДТП було незадовільне експлуатаційне утримання автомобільної дороги відповідачами ДП «Львівський облавтодор »ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України », Служби автомобільних доріг у Львівській області, оскільки автодорожнє полотно, як встановлено судом було неналежної якості, містило вибоїни (ями), експлуатаційне утримання та ремонт автомобільної дороги відповідачами не проводився. ст.9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні події сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами та передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншими юридичними особами. Згідно з положенням про Службу автомобільних доріг у Львівській області від 09.04.2002р. № 157, Служба автомобільних доріг у Львівській області є правонаступником Адміністрації автомобільних доріг у Львівській області, входить у сферу управління Державної служби автомобільних доріг України, є юридичною особою, здійснює функції з управління автодорогами загального користування, організовує: утримання в належному технічному стані автодоріг, що знаходяться в неї на балансі, підтримує безпечні та безперебійні умови руху на них, здійснює функції замовника з утримання автодоріг, укладає з підприємствами контракти на утримання доріг. Таким чином, служба автомобільних доріг у Львівськівй області є органом управління Держслужби автодоріг України на місцях. Як вбачається з ч.2 ст.7, ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 р. № 2862-ІУ, автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях. Автодорога Львів-Тернорпіль 55 км+750м за своїм призначенням відноситься до автодоріг загального користування, а тому, саме Служба автомобільних доріг у Львівській області зобовязана організувати належне її утримання та розвиток, оскільки така числяться на її балансі, має підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на дорозі, здійснює функції з управління автодорогою і є одержувачем бюджетних коштів , що спрямовуються на розвиток мережі автодоріг загального користування. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної , або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. Згідно абз .9 п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг , вулиць , залізничних переїздів , правил користування ними та охорони , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198 , під.. *в* п.2.12 Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з наступними змінами , компенсація власникам транспортних засобів витрат можлива при умові , якщо ДТП сталася з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг . Власники дорожніх обєктів або уповноважені ними дорожньо експлуатаційні організації , користувачі дорожніх обєктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобовязані забезпечити зручні і безпечні умови руху , сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх обєктів , запобігти травмуванню учасників дорожнього руху пошкодженню транспортних засобів і дорожніх обєктів , забрудненню навколишнього середовища . Аналізуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що ДТП з участю автомобіля позивача сталася з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільної дороги Львів-Тернопіль Службою автомобільних доріг у Львівській області. Згідно п.3.1.2 ДСТУ 3587 -97 гранична глибина окремих осідань , вибоїн не повинна перевищувати 4 см. для доріг 1-111 категорій і груп Б вулиць і доріг населених пунктів , 6 см.- для решти категорій і груп. Глибина вибоїни на ділянці дороги де сталася ДТП, як зазначено працівниками ВДАІ у схемі місця ДТП, становила 0.12м, її ширина 0.6м, довжина 0.7м. Таким чином, вказана ділянка дороги не відповідала правилам утримання автомобільних доріг та вулиць. Із вказаної схеми ДТП та фотокопій, долучених до матеріалів справи, вбачається , що на правій смузі по ходу руху в асфальтному покритті проїзної частини є заглиблення у вигляді ями (вибоїна) . Суд вважає доведеним, що вказана вибоїна є причиною ДТП, дії водія [PERSON] не знаходяться в причино наслідковому звязку з наслідками, що настали . В його діях при керуванні автомобілем немає необережної вини, так, як ділянка дороги, як вже встановлено не була освітленою, на ній не було попереджувальних знаків, а тому, будь-який маневр водія [PERSON] при будь-якій швидкості руху міг спричинити тяжкі наслідки. Із постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року вбачається ,що провадження відносно водія [PERSON] у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КуПАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Тому, причиною дорожньо транспортної пригоди могла бути лише вибоїна. Суд не бере до уваги твердження представника ДП "Львівський облавтодор" ВАТ ДАК "АД України", про те, що попри відсутність у діях [PERSON]складу адміністративного правопорушення, ДТП сталася через його ж необережність. Вказаною постановою суду встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях водія [PERSON], вона стосується особи - водія лише з питань: чи мали місце такі дії та чи вчинені вони саме цією особою. А тому, вказана постанова суду немає преюдиціального значення при вірішенні даної справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду , що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осіб , стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою . Вартість майнової шкоди завданої автомобілю [PERSON] в результаті його пошкодження внаслідок ДТП складає 4048,92 грн., так як вартість кожної з пошкоджених шин, становить 1625,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 28.11.2013 року, долученою до матеріалів справи. Вартість проведених шино-монтажною службою монтажних робіт, по приведенню автомобіля [PERSON] до належного стану, з метою забезпечення безпечного подальшого руху автомобілем, складає 701,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 10.02.2014 р., долученою до матеріалів справи. Згідно наряду-замовлення № GAS0056422 від 12.02.2013р було проведено діагностику ходової частини автомобіля [PERSON], для виявлення можливих його несправностей, вартість якої складає 97,92 грн. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 3 від 27.03.1992 р. шкода, заподіяна особі і її майну, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. На час розгляду справи завдані ДТП збитки позивачу не відшкодовані. Суд вважає, що належним відповідачем по давній справі є Служба автомобільних доріг у Львівській області, а тому, з неї на користь [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода завдана пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП в розмірі 4048,92 грн . Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в частині стягнення витрат на лікування позивача слід відмовити, оскільки не встановлено причинного зв'язку між діями відповідачів та хворобою позивача. Доказів на підтвердження вини відповідачів у спричиненні шкоди здоров'ю позивача не надано. Суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем не наведено доказів щодо моральних страждань, зокрема порушення режиму його життя, робочого графіку,щодо душевного дискомфорту. Покликання позивача на те, що моральна шкода полягала і в тому, що він витрачав багато вільного часу при підготовці до судового процес суд вважає безпідставним, оскільки дані обставини є реалізацією права на захист. Із вище викладеного вбачаються підстави для часткового задоволення заявленого позову, а саме: у частині відшкодування завданої матеріальної шкоди та судових витрат.

Outcome: partial