Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватного виконавця Павлюка Н.В., в якому просить визнати виконавчий напис №1623, вчинений 19.06.2020 року щодо звернення стягнення на користь ТОВ "Інвест хаус" заборгованості у сумі 928050,66 грн. В обґрунтовування поданого позову покликається на те, що 19 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1623, яким стягнуто із [PERSON] на користь кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» 928050,66 грн.Зазначає, що у неї з ТОВ "Інвестхаус" відсутні будь-які договірні відносини, відсутні кредитні договори та зобов`язання перед товариством. Оспорюваний виконавчий напис був виданий щодо стягнення заборгованості, що виникла по кредитному договору №38/п/27/2007/840 від 19.03.2007 року та договору про відступлення прав вимоги №GL2N79735 між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "ФК "Інвест хаус". Звертає увагу суду на те, що виконавчий напис видано без встановлення факту безспірності заборгованості, що є порушенням вимог ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", а також приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги. Позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні». Позивач вважає, що відсутній юридичний факт безспірності заборгованості за Кредитним договором №38/п/27/2007/840 від 19.03.2007 року перед відповідачем, як правонаступником ПАТ «Комерційний банк "Надра"», та враховуючи встановлений кредитним договором строк виконання грошового зобов`язання, сплив трирічний строк права вимоги кредитора до позичальника. Отже, на думку позивача, виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, тому просить суд позовну заяву задоволити. Ухвалою суду від 11 березня 2021 р. у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. /а.с.18-19/. Ухвалами судового засідання від 06.05.2021 року (а.с.41-42), 25.05.2021 року (а.с.54-56), 14.07.2021 року (а.с. 68-69) розгляд справи було відкладено. Ухвалою суду від 11.03.2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, забепечено позов шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 64365250, відкритому приватним виконавцем Павлюком Н.В. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Оскільки 30.03.2021 р. /а.с.31-32/ від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача ТзОВ «ФК Інвест Хаус» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив, що 19 березня 2007 року між позивачкою та ПАТ "Комерційний банк "Надра" було укладено кредитний договір №38/п/27/2007/840. Відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 19 540,00 доларів США, для придбання автотранспорту, а саме автомобіля Nissan Micra. Відповідно до п.3.3.4 кінцевий термін повернення кредиту становить 18.03.2014 року. 05.03.2020 року між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "ФК "Інвест хаус" було укладено дговір про відступлення прав вимоги №GL2N79735. 19.06.2020 року 07 грудня 2019 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1623, яким стягнуто із [PERSON] на користь кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» 928050,66 грн. (а.с.87) Що ж стосується доводів позивачки щодо неправомірності вчиненого виконавчого напису, то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати саме безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання вказаних правовідносин дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості, чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суду не було надано пакет документів, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, а тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» за кредитним договором №38/п/27/2007/840від 19.03.2007 року. Суд також звертає увагу на те, що при вчиненні нотаріусом виконавчого напису, ним не було належним чином перевірено безспірність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» за кредитним договором №38/п/27/2007/840від 19.03.2007 року. Крім цього, зазначено, що строк платежу за Кредитним договором №38/п/27/2007/840від 19.03.2007 р. настав, оскільки згідно кредитного договору, а саме п.3.3.4. строк виконання грошового зобов`язання - 18.03.2014 р.Таким чином, сплив трирічний строк права вимоги кредитора до позичальника. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), в якій Верховний Суд зазначає: вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про виконавче провадження» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що на момент вчинення виконавчого напису у [PERSON] борг за кредитним договором №38/п/27/2007/840 від 19.03.2007 р., відсутній. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. суперечить вимогам статтей 87, 88 Закону України «Про виконавч провадження» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, а також встановлений трирічний строк для права вимоги кредитора до позичальника за кредитним договором - 18 березня 2014 року, сплив, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. У відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачена сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та 454,40 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved