Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

КЗ "Березківський НВК "Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів" Миколаївської області звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , третя особа Кривоозерська районна державна адміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] , будучи матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з ними, зовсім не цікавиться їх життям, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. Судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Від представника третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористалася. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 02 серпня 2011 року(а.с.6), та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 25 лютого 2013 року(а.с.7). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] з квітня місяця 2020 року у будинку знайомих разом із співмешканцем [PERSON] , 1977 року народження, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, в результаті обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] комісією було встановлено, що зі слів [PERSON] вагітна, в лікарні на обліку не перебуває, будинок знаходиться в задовільному стані, на опалювальний період дров та вугілля не мають, продуктами харчування не забезпечені(а.с.13,15). Відповідно до даних доповідних записок та відповідних актів КЗ "Березківський НВК "Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів" Миколаївської області неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у закладі з травня 2017 року по теперішній час, мати відвідувала дітей останній раз у травні 2020 року, з вказаного часу життям та здоров`ям дітей не цікавилась, будь-якої матеріальної допомоги дітям не надавала(а.с.18-31). Згідно висновку Кривоозерської районної державної адміністрації №441/02-44-15/20 від 108 жовтня 2020 року як органу опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, ч.9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами відсутність належної участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, яка свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання своїх дітей, оскільки в найменшій мірі не цікавиться ними, не займається їх вихованням та навчанням, не надає їм батьківської турботи. Така поведінка матері є винною по відношенню до дітей. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає їх поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положеннями ч.2, ч.3 ст.193 СК України передбачено: якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Протягом розгляду справи в суді закладом, у який влаштовані діти, не заявлялися вимоги про отримання аліментів від відповідачки. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України, суд враховує , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1681,60 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved