Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

16 січня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 грудня 2015 року між нею та відповідачем укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500539861, відповідно до якою банк надав їй кредит у сумі 23893,66 грн., з яких 20037 грн. - на її власні споживчі потреби, 3606,66 грн. на оплату страхового платежу., 250 грн. на оплату страхового платежу, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99% річних та строком повернення кредиту 24 червня 2018 року. пунктом 3 Угоди передбачено, що банк встановлю комісійну винагороду за управління кредитом, яка відповідно до підпункту 3.1. Угоди визначається : за період з 1-ого місяця користування кредитом по 12 місяць користування кредитом 3,63% від суми кредиту; за період з 13-ого місяця користування кредитом по 24 -1 місяць користування кредитом 2,63%; за період з 25-ого місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом 1,63 % від суми кредиту. Додатком № 1 до Угоди передбачено сплату «Інших послуг банку» як платежів за надані «Супутні послуги» в сумі 867,34 грн. на місяць. При цьому у колонці 5.4 «Інші послуги банку ( валютно-обмінні операції, юридичне оформлення, тощо)» передбачено оплату : з 24.01.2016 року по 24.12.2016 року по 867,34 грн.; з 24.01.2017 року по 24.12.2017 року по 628,40 грн., з 24.01.2018 року по 24.06.2018 року по 389,47 грн. Позивач вважає підпункт 3.1 пункту 3 Угоди та колонку 5.4 Додатку № 1 до Угоди в частині встановлення щомісячної оплати комісійної винагороди та інших послуг банку за користування нею кредитом є несправедливою умовою договору, такя к відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ( ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору, тощо). За платіжний період з 24 січня 2016 року по 24 грудня 2016 року нею було сплачено 10408,08 грн. в рахунок платежів за супутні послуги. Позивач просить суд : визнати недійсними підпункт 3.1. пункту 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500539861, укладеної 23 грудня 2015 року між нею та відповідачем, в частині визначення комісійної винагороди банку за управління кредитом; визнати недійсними положення «Інші послуги банку 867,34 грн. на місяць» та колонку 5.4 «Інші послуги банку ( валютно-обмінні операції, юридичне оформлення тощо)» Додатку № 1 до Угоди про надання особистого кредиту № 500539861, укладеної 23 грудня 2015 року між нею та відповідачем, в частині щомісячної оплати інших послуг банку : з 24.01.2016 року по 24.12.2016 року по 867,34 грн., з 24.01.2017 року по 24.12.2017 року по 628,40 грн., з 24.01.2018 року по 24.06.2018 року по 389,47 грн.; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь 10408,08 грн., сплачених нею в рахунок платежів за супутні послуги за період з 24 січня 2016 року по 24 грудня 2016 року. 25 травня 2017 року позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути х відповідача на її користь сплачені нею платежі за супутні послуги банку за період з 24 січня 2016 року по 24 травня 2017 року відповідно до колонки 5.4 Додатку № 1 у розмірі 13550,08 грн. 12 жовтня 2017 року позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь сплачені нею платежі за супутні послуги банку за період з 24 січня 2016 року по 24 вересня 2017 року у розмірі 16063,68 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти позову заперечують в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких відповідач посилається на те, що посилання позивача на те, що між сторонами було укладено угоду про надання споживчого кредиту є недоречним та спрямованими на ототожнення понять "споживач банківських послуг" та "споживчий кредит", які є різними за їх розумінням. При цьому, відповідно до п.5 Оферти/ пропозиції на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500539861 від 23 грудня 2015 року кредит надавався позичальнику для власних (особистих) потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника суми грошових коштів. Крім того, відповідно до п.12 позивач була повідомлена про всі істотні умови надання кредиту, а в Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту від 23 грудня 2015 року , що є графіком погашення кредиту, чітко зазначені дата надання кредиту, сума щомісячного платежу для погашення заборгованості, термін надання кредиту, відсоткова ставка та комісія за розрахункове-касове обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, ПАТ "Альфа-Банк" надав прозорі, зрозумілі та чітко зазначені умови кредитування, з якими позивач погодилася. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. На підставі викладеного просять відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих ними доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким. що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з акцепт пропозицією про укладення Угоди про надання особистого кредиту № 500539861 , укладеної 23 грудня 2015 року між публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON], остання отримала кредит у сумі 23893,66 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, дата остаточного повернення кредиту яка є датою припинення нарахування процентів та комісії, - 24 червня 2018 року ( а.с.7-8). Підпунктом 3.1 пункту 3 Акцепт пропозиції про укладення Угоди про надання особистого кредиту № 500539861 передбачено сплата комісійної винагороди банку за управління кредитом : - за період з 1-го місяця користування кредитом по 12 -й місяць користування кредитом - 3,63% від суми кредиту; - за період з 13-го місяця користування кредитом по 24-й місяць користування кредитом - 2,63 від суми кредиту; - за період з 25-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом - 1,63 % від суми кредиту. Вказана комісійна винагорода сплачується щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів. Згідно з п.5 акцепт пропозицією про укладення Угоди про надання особистого кредиту № 500539861 кредит надається позичальнику для власних потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника грошових коштів у сумі 20037 грн., оплати страхового платежу шляхом безготівкового перерахування на рахунок ПрАТ "СК "Альфа Страхування" грошових коштів у сумі 3606,66 грн. та оплати страхового платежу шляхом безготівкового перерахування на рахунок ПрАТ "СК "Альфа Страхування" грошових коштів у сумі 250 грн. У графіку платежів, що є Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500539861 від 23 грудня 2015 року ( а.с.9) передбачено сплату платежів за надані супутні послуги на користь банку, у тому числі , інші послуги банку ( валютно-обмінні операції, юридичне оформлення, тощо), у наступних розмірах : з 24 січня 2016 року по 24 грудня 2016 року - по 867,34 грн., з 24 січня 2017 року по 24 грудня 2017 року - по 628,40 грн. щомісячно, з 24 січня 2018 року по 24 червня 2018 року - по389,47 грн. щомісячно. Крім того, у Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 500539861 від 23 грудня 2015 року у розділі «Умови кредитування» вказано про сплату інших послуг банку у сумі 867,34 грн. на місяць. Позивачем отримання кредитних коштів не оспорюється. Проте, позивач вважає підпункт 3.1 пункту 3 Угоди про надання кредиту № 500539861 від 23 грудня 2015 року та колону 5.4 у Додатку № 1 до неї, в якій зазначено щомісячний розмір плати за супутні послуги банку, є такими, що порушують її права, як споживча, та просить визнати їх недійсними. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 24 вересня 2017 року заборгованість по кредиту складає 11420,74 грн. позивачем було сплачено комісію за обслуговування кредиту за період з 23 грудня 2015 року по 24 вересня 2017 року у розмірі 16063,68 грн. ( а.с.139). Згідно із частинами першою, третьою\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник\~повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень п. п. 19, 22, 23 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Враховуючи викладене та умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку, що позивач є споживачем продукції (послуги), яка полягає у наданні ПАТ «Альфа-Банк» споживчого кредиту для задоволення особистих потреб позивача. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з\~рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~ положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Також ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Таким чином, судом встановлено, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому банк нараховував, а відповідач сплатила комісію за інші послуги банку, що супроводжують кредит, що є незаконним. Аналогічна правова позиція стосовно несправедливості умов кредитного договору про сплату споживачем на користь банку щомісячної комісії за чітко невизначені послуги, що супроводжують кредит, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-1746цс16. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1\~ст. 203 ЦК\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, підпункт 3.1 пункту 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500539861, укладеного між позивачем та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», щодо обов'язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом, слід визнати недійсним з моменту укладення договору. Беручи до уваги, що Додаток № 1 до Угоди про надання особистого кредиту № 50053986 від 23 грудня 2015 року є невідємною частиною Угоди, в якому зазначено розмір комісії, що підлягає сплаті щомісячно, а тому суд вважає визнання недійсними положення «Інші послуги банку -867,34 грн. на місяць» та колонку 5.4 «Інші послуги» Додатку № 1 до Угоди про надання особистого кредиту № 500539861від 23 грудня 2015 року. Щодо вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь позивача суми сплаченої комісії за обслуговування кредиту за період з 23 грудня 2015 року по 24 вересня 2017 року у розмірі 16063,68 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 216 ЦК\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Також у п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9\~зазначено, що відповідно до статей\~215\~та\~216 ЦК\~суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Беручи до уваги, що позивачем на користь відповідача на виконання умов кредитного договору була сплачена комісія за обслуговування кредиту у сумі 16063,68 грн., а підпункт 3.1 пункту 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500539861, укладеного між позивачем та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», щодо обов'язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом є недійсним з моменту укладення договору, а тому суд вважає застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача на користь позивача 16063,68 грн. Посилання ПАТ «Альфа-Банк» на те, що позивач погодилась на такі умови кредитування, волевиявлення позивача було вільним, суд вважає безпідставним, оскільки, як встановлено судом, положенняпідпункт 3.1 пункту 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500539861 є недійсними, так як суперечать вимогам законодавства у сфері захисту прав споживачів та взагалі не могли бути включеними укредитний договір. Позивач звернулася до суду 16 січня 2017 року та була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за вимогами немайнового характеру у сумі 640 грн. та за вимогами майнового характеру у сумі 640 грн., а всього 1280 грн.

Outcome: approved