Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 8 а, по вул. Незалежності в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, після смерті [PERSON], який помер 11 квітня 2001 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 квітня 2001 року в с. Сороки Городенківського району помер [PERSON], рідний брат матері позивача, що підтверджується його свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 019647, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. [PERSON] проживав один в господарстві за № 8а по вул. Незалежності в с. Сороки Городенківського району, одружений не був, сім'ї та дітей у нього не було. Мати позивача - [PERSON], рідна сестра покійного [PERSON], померла 26.07.1996 року. [PERSON] був хворобливого стану, а тому [PERSON] його доглядала, надавала йому фізичну та матеріальну допомогу, робила похорон та зробила пам'ятник. Ще за життя, покійний [PERSON] 06 листопада 2000 року року у виконкомі [PERSON] сільської Ради Городенківського району зробив заповітне розпорядження, згідно якого - житловий будинок, грошові заощадження та майновий пай заповів своїй племінниці - [PERSON]. Даний заповіт бу зареєстрований в реєстрі за № 19 в книзі [PERSON] сільської Ради. Після смерті [PERSON], позивач фактично вступила в управління спадковим майном, підтримує дане господарство, обробляє земельну ділянку, сплачує земельний податок. В даний час, позивач вирішила оформити спадщину на спадкове майно померлого і звернулася в Городенківську районну державну нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок згідно заповіту. Їй було дано направлення в Коломийське МБТІ для виготовлення технічного паспорта та оцінки житлового будинку. Після виготовлення технічного паспорта, розглянувши документи позивача, державний нотаріус своєю постановою за № 1464/02-31 від 18 серпня 2017 року, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок померлого [PERSON] по тій причині, що відсутнє свідоцтво на право власності на даний житловий будинок. У зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок, поскільки тільки в судовому порядку може бути визнано за нею право власності. Відповідач [PERSON] сільська Рада не заперечує в тому, щоб визнати за позивачем право власності на спадкове майно. В судове засідання сторони та їхні представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Городенківського району позовні вимоги визнає. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 8037 від 19.04.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 58 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Сороки Городенківського р-ну по вул. Незалежності, 8а (Леніна, 8а) на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 17.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. є [PERSON]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Сороки по вул. Незалежності, 8а Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А»,\~\~побудованого 1963 р., загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м. Інвентаризаційна вартість становить 30810 грн. Ч.3\~ст.5 Цивільного кодексу України\~(2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно довідки № 527 від 10.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Городенківського району встановлено, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві по адресу вул. Незалежності (Леніна) 8а в с. Сороки проживав [PERSON] - голова. Судом встановлено, що власником житлового будинку по вул. Незалежності, 8 "а" в с.Сороки Городенківського району Івано-Франківської області являється [PERSON]. За заповітом від 06.11.2000 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, зареєстрованим за № 19, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє його майно, яке в нього мається і яке належить йому за законом, а саме: жилий будинок з надвірними будівлями, гроші на ощадній книжці, майновий сертифікат заповів племінниці [PERSON]. [PERSON] помер 11.04.2001 року, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія І-НМ № 019647. Внаслідок його смерті відкрилась\~\~спадщина. Згідно ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 073927 стверджено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 01 вересня 1984 року (актовий запис № 9) з [PERSON], змінила прізвище "Бігайлюк " на "Жгунова", що встановлено з копії рішення Городенківського районного суду від 18.02.2004 року по справі № 2-171/04. Актом опиту свідків від 22.08.2017 року підтверджено факт, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] брат і сестра. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його племінниця - [PERSON] (позивач). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном [PERSON] за адресою вул.Незалежності (Леніна), 8 а в с. Сороки; здійснювала догляд за дядьком, робила похорон, сплачувала земельний податок, в даному господарстві проживала, обробляла город, що стверджено довідками № 121 від 27.03.2017 року, № 525 від 10.10.2017 року, виданими виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1464/02-31 від 18.08.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11 квітня 2001 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Сороки вул. Незалежності, 8 а Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 526 від 10.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради слідує, що за житловим будинком по адресу вул. Незалежності 8 а с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області знаходиться земельна ділянка площею 0,28 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок, розташований по вул. Незалежності 8 а с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, розташований по вул. Незалежності 8 а с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. \~\~\~\~ На підставі ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.\~317,\~328,\~1216 ЦК України,

Outcome: approved