Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 21 лютого 1995 року він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають, просить шлюб розірвати, так як спільне життя подружжя не склалось, сторони однією сім'єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини, їхня сім'я існує формально та збережена бути не може. Крім того, за час шлюбу сторони спільно придбавали майно - грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім'я відповідача [PERSON] в ПАТ КБ "ПриватБанк", які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжята які позивач просить суд поділити між сторонами. Під час розгляду справи в суді позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги в частині вимог про поділ майна (л/с 88-89), просить суд поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши йому та визнавши за ним право власності на 1/2 частини депозитного вкладу в сумі 54550 грн., що розміщений на рахунку № [NUMBER], та на 1/2 частини депозитного вкладу в сумі 1809,27 доларів США, що розміщений на рахунку № [NUMBER], відкритих на ім'я відповідача [PERSON] в ПАТ КБ "ПриватБанк". В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явилась, причин своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця її проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та за адресою місця її фактичного проживання. Так, судові повістки про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 11 лютого 2016 року (разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами) вручені відповідачеві під розписку (л/с 21, 23). Судова повістка про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 10 березня 2016 року повернена до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (л/с 42-43). Судова повістка про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 30 березня 2016 року повернена до суду з відміткою поштового відділення "за відмовою адресата від одержання" (л/с 85-86). Судові повістки про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 14 квітня 2016 року повернені до суду з відмітками поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (л/с 98-99) та "за зазначеною адресою не проживає" (л/с 101-102). Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місяця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, судові повістки вважаються врученими відповідачеві [PERSON] належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 21 лютого 1995 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалось, сторони однією сім'єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на їхні сімейні відносини. Досягти примирення та порозуміння сторони не можуть, наміру зберегти шлюб не мають, їхня сім'я існує формально та збережена бути не може. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між сторонами. Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачеві прізвище [PERSON]. В період шлюбу сторони спільно придбавали майно, зокрема, грошові кошти, які розміщені на депозитних рахунках, відкритих на ім'я відповідача [PERSON] в ПАТ КБ "ПриватБанк". З листів ПАТ КБ "ПриватБанк" від 25 лютого 2016 року та від 01 квітня 2016 року (л/с 51, 103-104), а також з витягів по особовому рахунку (л/с 65, 67) вбачається, що в ПАТ КБ "ПриватБанк" на ім'я відповідача [PERSON] відкриті наступні депозитні рахунки: -№ [NUMBER] за депозитним договором SAMDNWFD0070870761001 від 24 жовтня 2015 року, залишок грошових коштів на якому становить 54550 грн.; -№ [NUMBER] за депозитним договором SAMDNWFD0070925655201 від 28 листопада 2015 року, залишок грошових коштів на якому становить 1809,27 доларів США. Згідно ч.1 ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В судове засідання відповідач [PERSON], як власник депозитних рахунків, не надала жодних доказів про те, що грошові кошти в сумі 54550 грн. та в сумі 1809,27 доларів США є не спільною сумісною власністю подружжя, а особистою приватною власністю дружини. При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що якщо грошові кошти були придбані під час шлюбу, то зарахування цих коштів на депозитний рахунок, відкритий лише на ім'я одного із подружжя, не спростовує презумпції належності цих грошових коштів до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, оскільки грошові кошти в сумі 54550 грн. та в сумі 1809,27 доларів США, розміщені на депозитних рахунках відповідача [PERSON] в ПАТ КБ "ПриватБанк", були придбані сторонами в період їхнього шлюбу, тому вказані грошові кошти є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто належать позивачеві [PERSON] та відповідачеві [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Сторони добровільно не дійшли згоди про поділ спільних грошових коштів, що підтверджується зверненням позивача до суду. На підставі викладеного суд вважає можливим поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши позивачеві [PERSON] та визнавши за ним право власності на 1/2 частини депозитного вкладу в сумі 54550 грн., що розміщений на рахунку № [NUMBER], та на 1/2 частини депозитного вкладу в сумі 1809,27 доларів США, що розміщений на рахунку № [NUMBER], відкритих на ім'я відповідача [PERSON] в ПАТ КБ "ПриватБанк". Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. (квитанції на л/с 1, 107).

Outcome: approved