Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 22961,81 грн. за кредитним договором від 04.02.2012, яка складається з наступного: 12470,30 грн. - заборгованість за кредитом, 8321,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. - пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1069,61 грн. - штраф (процентна складова). Окрім того, позивач просить стягнути на свою користь 1600 грн. у відшкодування судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.02.2012 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 13800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 23 жовтня 2017 року має заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Окрім того відповідач надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за кредитом в сумі 12470,30 грн. Позовні вимоги про стягнення 8321,90 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 600 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1069,61 грн. штрафу (процентна складова) не визнає, посилаючись на те, що є військовослужбовцем, а тому відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на звільнення від нараховування банком штрафних санкцій, пені, комісії за невиконання зобовязань, а також процентів за користування кредитом. 23.10.2018 позивач АТ КБ "Приватбанк" подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що дія "особливого періоду", визначення якого міститься у статті 1 Закону України "Про оборону України", під час якого штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На думку позивача, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року до 02 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року до 21 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року до 07 вересня 2014 року, з 20 січня 2015 року до 22 серпня 2015 року. За час дії особливого періоду банк здійснив перерахунок заборгованості відповідача [PERSON] та повернув нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Харківському зональному відділі Військової служби правопорядку з 28 травня 2009 року. Відповідно до положень частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином відповідач [PERSON] є особою, на яку розповсюджуються правовідносини, врегульовані частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та має право на звільнення від нараховування банком штрафних санкцій, пені, комісії за невиконання зобовязань, а також процентів за користування кредитом. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно зі ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до положень статей 2,4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 13800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір складають анкета-заява, підписана відповідачем, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником зобовязань по кредитному договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 23.10.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 22961,81 грн. , яка складається з наступного 12470,30 грн. - заборгованість за кредитом, 8321,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. - пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1069,61 грн. - штраф (процентна складова). Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12470,30 грн. заборгованості за кредитом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Даючи правову оцінку позовним вимогам про стягнення з відповідача 8321,90 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 600 грн. пені та комісії; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1069,61 грн. штрафу (процентна складова), суд встановив наступне. Згідно довідки Харківського регіонального відділу Військової служби правопорядку № 458 від 07.02.2018, [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Харківському зональному відділі Військової служби правопорядку з 28 травня 2009 року. Як вбачається з копії посвідчення серії ЮА № 044345, виданого головним управлінням персоналу Генерального штабу України, відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. У відповідності до п.19 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобовязані) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Відповідно до положень частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого Відповідно до положень частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 17 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Вказаний висновок знайшов своє підтвердження у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц, де, зокрема, зазначено, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 Про часткову мобілізацію. Також у постанові наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Таку ж правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц; від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги міркування представника позивача, викладені у відповіді на відзив, згідно яких дія "особливого періоду" обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Суд доходить висновку, що у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, пені, а тому у задоволенні позовних вимог у вказаній частині слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial