Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі Бобровицької міської ради про визнання права на земельну частку (пай), розміром 5,74 умовних кадастрових гектарів із земель запасу (резерву) комунальної (державної) власності, що знаходиться на території Бобровицької міської ради Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30 квітня 1991 року по 03.11.1997 року вона була членом колгоспу «ім. Кірова», (пізніше КСП «Озерянське»), який розташовувався на території Озерянської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Працювала у вказаному підприємстві зоотехніком - селекціонером. Під час паювання земель товарного сільськогосподарського призначення вказаного вище КСП вона не отримала документа (сертифіката), який би підтверджував її право на земельну частку (пай). На час проведення розпаювання вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Про розпаювання їй нічого на той час не було відомо, так як була зайнята сімейними турботами. Після звільнення з роботи та членів КСП виїхала до Носівського району на постійне проживання. Питання про отримання паю нею ніколи не піднімалося, так як була зайнята іншою роботою, вихованням дітей і вважала, що не має права на пай, так як документ їй виданий не був і ніяких повідомлень з боку керівництва КСП про те, що вона має право на пай, їй не надходило. Нещодавно їй стало відомо, що згідно ч.1 ст.25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних, сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ, організацій, працівникам державних і комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). У відповідності до ч. 5 цієї статті, ці особи мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Тому відповідно вважає, що її законне право на земельну частку (пай) було порушене і підлягає захисту і саме з дня отримання офіційної відповіді 22.10.2020 року від відділу у Бобровицькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повинен починатися відлік строку позовної давності, оскільки, саме в цей день вона дізналася про порушення її права на земельну частку (пай), тоді ж їй рекомендовано звернутися до суду. 22.04.2021 року відповідачем надано відзив на позов [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), у якому зазначено, що позивачем зазначається, що після звільнення з роботи та членів КСП вона виїхала до Носівського району на постійне місце проживання ( з копії трудової книги вбачається, що звільнення з посади і членів ксп відбулось 3 листопада 1997 року ( запис трудової 6). Тобто, фактично позивач дізналась про своє порушене право ще в 1997 році ( абз. 3 позовної заяви). Питання про отримання паю нею не піднімалося, так як була зайнята іншою роботою. Водночас позивач суперечить сама собі коли зазначає, що їй в усній формі було роз`яснено, що права на пай вона немає. Відповідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, вбачається порушення строку позовної давності. Поважні причини такого пропуску позивачем не зазначені. Звертають увагу суду на запис № 4 від 9.02.1994 року трудової книги позивача, в якому зазначено, « Колгосп ім. Кірова перейменовано в ксп « Українка» згідно рішення загальних зборів уповноважених колгосп». У позові зазначено КСП « Озерянське». Також, позивач не заперечує про відсутність її прізвища в списках додатках до державного акту членів КСП. Враховуючи наведене, Бобровицька міська рада не вбачає, що позивачем доведено порушення її прав, а тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. 26\~липня 2021\~року позивачем\~надано відповідь\~на відзив,\~у якому\~вона зазначає,\~що про\~те,\~що її\~право на\~земельну частку\~(пай)\~порушене стало\~зрозумілим лише\~після того,\~як вона\~у 2020\~році звернулася\~на консультацію\~до адвоката\~з сімейним\~питанням і\~останній їй\~повідомив про\~порушене її\~право на\~отримання паю,\~тому дізнавшись\~про це\~нею задано\~адвокату питання,\~чи правомірно\~те,\~що вона\~не отримала\~ніяких документів\~на земельний\~пай,\~та на\~його запити\~до Бобровицької\~міської ради,\~ГУ Держгеокадастру\~у Чернігівській\~області,\~Бобровицької РДА\~були отримані\~відповіді про\~неможливість у\~позасудовому порядку\~вирішити питання\~про надання\~їй документів\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~як колишньому\~члену КСП\~«Озерянське».\~У кожній\~відповіді міститься\~рекомендація звернутися\~до суду.\~Хоча невнесення\~її прізвища\~до списку,\~що додається\~до державного\~акту на\~право колективної\~власності на\~землю,\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку.\~При неможливості\~надати їй\~земельну частку\~(пай)\~з колективної\~власності,\~через відсутність\~необхідної для\~цього землі,\~остання відповідно\~до п.\~7\~Указу Президента\~України від\~08.08.95\~р.\~N\~720/95\~"Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" мала б бути надана їй із земель запасу, створеного місцевою радою. Щодо зауваження про те, що у позові невірно зазначено назву КСП - «Озерянське» замість «Українка», повідомляє наступне: згідно історичної довідки №110/08-07, виданої архівним відділом Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області, у 1993 році колгосп ім. Кірова перейменовано на КСП «Озерянське». 09.02.1993 року затверджено рішенням правління нову назву колгоспу - «Українка» і разом перехід на колективне сільськогосподарське підприємство. Рішенням зборів уповноважених від 24.02.1994 року - ксп «Озерянське». У запереченні на відповідь відповідач просить повторно звернути увагу суду на обставини, зазначені позивачем, що після звільнення з роботи та членів КСП вона виїхала до Носівського району на постійне місце проживання ( з копії трудової книги вбачається, що звільнення з посади і членів ксп відбулось З листопада 1997 року ( запис трудової 6). Наголошують, що фактично позивач дізналась про своє порушене право ще в 1997 році ( абз. З позовної заяви). Питання про отримання паю нею не піднімалося, так як була зайнята іншою роботою. Водночас позивач суперечить сама собі коли зазначає, що їй в усній формі було роз`яснено, що права на пай вона немає ( абз. 3 позовної заяви). Більше того,\~позивач \~намагається ввести\~суд в\~оману,\~зазначаючи у\~відповіді на\~відзив що\~звернулась до\~адвоката за\~консультацією стосовно\~порушених прав\~лише у\~2020\~році (що\~нічим не\~підтверджено)\~і лише\~після цього\~їй стало\~відомо про\~порушене право.\~Тобто,\~в позові\~та відповіді\~на відзив\~містяться істотні\~розбіжності в про час, з якого позивачу стало відомо про «його порушене право», що дає право критично оцінювати доводи позивача, які зазначені у відповіді на відзив. Відповідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, вбачається порушення строку позовної давності. Поважні причини для поновлення строку позовної давності позивачем не зазначені. Також, позивач не заперечує про відсутність її прізвища в списках - додатках до державного акту членів КСП. Не доведено Позивачем і факту помилкового чи безпідставного не внесення до зазначених списків. Враховуючи наведене, Бобровицька міська рада не вбачає, що Позивачем доведено порушення її прав. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у заяві до суду просила розглянути без її участі цивільну справу за її позовом, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу у відсутність представника Бобровицької міської ради та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~року за\~№720/95\~"Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям" право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту. Пунктом 2 Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~року за\~№720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель(зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 9 ст. 5 ЗК України (1990 р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. З копії трудової книжки позивачки (а.с.9-10) вбачається, що позивачка з 30.04.1991 по 03.11.1997 була членом колгоспу «імені Кірова» (пізніше КСП «Озерянське»). Факт перебування позивачки членом колгоспу імені Кірова (пізніше КСП «Озерянське») підтверджується також архівним витягом з протоколу №4 від 30.04.1991 року засідання правління колгоспу «ім.Кірова» Озерянської сільської ради, виданого архівним відділом Бобровицької РДА Чернігівської області 22.07.2020 року №170/08-07 (а.с.11). Довідка від 26.11.2020 року № 29-25-0.23-341/163-20 відділу у Бобровицькому районі ГУ Держгеокадасту у Чернігівській області свідчить про те, що розмір земельної частки (паю) по КСП «Озерянське» становить 5,74 умовних кадастрових гектарів. Вартість її складає 171212 грн. 00 коп. (а.с.12). Згідно відповіді від 24.11.2020 року Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області № 01-37/1289, наданої на запит адвоката, щодо можливості отримання мною сертифіката на право на земельну частку (пай), зважаючи на зміни у законодавстві стосовно розпорядження земельними ділянками, районна державна адміністрація не має права на видачу позивачці сертифіката, а згідно ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (а.с.13-14). Згідно відповіді відділу у Бобровицькому районі ГУ Держгеокадасту у Чернігівській області від 13.01.2021 року № 29-25-0.23-14/163-21 державний акт на право колективної власності на землю ЧН№000006 видано КСП «Озерянське» 11.12.1995 року, її прізвище в списку-додатку (надалі Список) до державного акта членів КСП відсутнє. Сертифікати ж видавалися згідно цього Списку. У цій же відповіді говориться, що громадяни, які помилково та безпідставно не внесені до Списку, мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на земельну частку (пай) (а.с.15). На надісланий запит адвоката до Бобровицької міської ради Чернігівської області про надання інформації про комісію по розпаюванню земель колишнього КСП «Озерянське», отримана відповідь: така комісія не функціонує, офіційних документів щодо діяльності такої комісії до Озерянського старостинського округу Бобровицької міської ради не надходило, а вільні земельні ділянки після розпаювання земель колишнього КСП «Озерянське» відсутні (довідка №03- 11/381) (а.с.16). Згідно відповіді від 22.10.2020 року відділу у Бобровицькому районі ГУ Держгеокадасту у Чернігівській області №29-25-0.23-325/163-20, наданої на запит адвоката, зазначено, що [PERSON] , не внесена до списку громадян членів КПС «Озеряньке» від 08.12.1995 року, в книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 31.12.1996 року. По Озерянській сільській раді, по даному питанню потрібно звернутися до суду (а.с.17). Відповідно до історичної довідки №110/08-07, виданої архівним відділом Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області, у 1993 році колгосп ім.. Кірова перейменовано на КСП «Озерянське». 09.02.1993 року затверджено рішенням правління нову назву колгоспу - «Українка» і разом перехід на колективне сільськогосподарське підприємство. Рішенням зборів уповноважених від 24.02.1994 року - ксп «Озерянське» (а.с.48). Враховуючи те, що на день видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю, позивач являлася членом вказаного господарства, тому мала право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу (резерву) комунальної (державної) власності, що знаходиться на території Бобровицької міської ради Чернігівської області. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Крім того, вирішуючи питання про поновлення позивачці строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, суд виходить із такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або змогла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка була членом колгоспу ім. Кірова, яке перейменовано на КСП «Озерянське», тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Суд вважає за можливе поновити [PERSON] строк позовної давності, який пропущений з поважних причин, так як про своє порушене право вона дізналась лише в жовтні 2020 року після звернення за юридичною консультацією до адвоката та у відділ у Бобровицькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. Вказані правовідносини регулюються Указом Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року\~«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року), ст.ст.1218, 1268\~ЦК України.

Outcome: approved