Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

19.04.2016 р. позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 12348,84 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.02.2013 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.08.2013 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до заключення експерта складає 11768,84 грн. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 28.11.2013 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В звязку з настанням події, [PERSON] (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 11768,84 грн. крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 580,00 грн., а всього 12348,84 грн. Листами [PERSON] (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. [PERSON] (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.02.2013 року близько 12 годин 30 хв. в м. Києві по вул. Дніпровська Набережна, 20, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Нісан», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди яка трапилась 02.02.2013 року та його притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 6). Згідно з ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Нісан», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до висновку № 22314 автотоварознавчого дослідження, складеного 11.12.2013 року матеріальний збиток, завданий автомобілю «Nissan Micra», державний номерний знак [NUMBER], у результаті його пошкодження при ДТП складає: 11768,84 грн. (а.с. 9). Зазначена шкода відповідачем потерпілій особі не була відшкодована. За приписами\~ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~ліміт відповідальності МТСБУ за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до\~ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~\~МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. 28.11.2013 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8). У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 41.1\~ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ відповідно до наказу від 19.12.2013 року № 4836 та платіжного доручення № 1/22314 від 19.12.2013 року здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON], як особі, що потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 11768,84 грн. (а. с. 10, 12) , платіжного доручення № 240 від 21.01.2014 року здійснило виплату за послуги аварійних комісарів у сумі 580 грн. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~та п.п. 38.2.1 п. 38.2\~Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому суд вважає, що після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 11768,84 грн. на користь позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, 3, 5\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи також належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи. Підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрати на аварійного комісара в розмірі 580,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 21.01.2013 року. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, сплачена сума судового збору в сумі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42147 від 28.03.2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved