Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, свої вимоги мотивують тим, що Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06 вересня 2002 року, посвідченого Піддубною С. П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ, зареєстрованого в реєстрі за № 979, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва від 01 червня 2010 року, виданого Паньшиною О. В., державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4 - 971, [PERSON] стала власником 1 / 3 частини квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] та була придбана на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 30 березня 2010 року. [PERSON] є власником 2 / 3 частини Квартири, а [PERSON] є власником 1 / 3 частини квартири. В той же час Відповідач не має у своїй власності частки Квартири, оскільки його 1 / 3 частина була арештована та реалізована з прилюдних торгів. У зв"язку з тим що Відповідач про своє місце знаходження не повідомляє та більше 5 років фактично не проживає у вказаній Квартирі, не сплачує за комунальні послуги та не цікавиться питаннями, пов'язаними з користуванням Квартирою, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов з підстав визначених у позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов з підстав визначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене у засобах масової інформації, а саме газеті "Урядовий Курьєр" ( а. с. 52 ) Допитаний в судовому засіданні свіідок [PERSON] пояснив, що в останє бачив відповідача [PERSON]приблизно у 2002 - 2003 роках, у розмовах з сусідами дізався, що відповідач був у в"язниці і повернувся приблизно у 2008-2009 роках, після того бачив його декілька разів. В квартирі позивачів свідок буває раз на тиждень речей відповідача не бачив, замки в дверях не змінені. Крім, того в осени підписував акт про відсутність відповідача за місцем його реєстрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідача [PERSON] за місцем режстрації не бачила близько 6 7 роів, замки в квартирі позивачі не змінювали, часто спікується з позивачами та заходить до квартири речей відповідача, якіб свідчили про його проживання, у квартирі вона не бачила. Суд, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 06 вересня 2002 року, посвідченого Піддубною С. П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ, зареєстрованого в реєстрі за № 979, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS] ( а. с. 6, 7, 8, 9 10 ). Відповідно до свідоцтва від 01 червня 2010 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4 - 971, [PERSON] стала власником 1 / 3 частини квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] та була придбана на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 30 березня 2010 року ( а. с. 11, 12). [PERSON] є власником 2 / 3 частини Квартири, а [PERSON] є власником 1 /3 частини квартири. В той же час Відповідач не має у своїй власності частки Квартири, оскільки його 1 / 3 частина була арештована та реалізована з прилюдних торгів. 02 березня 1976 року між Позивачем - 1 та Відповідачем було зареєстровано шлюб, який 22 жовтня 2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22 жовтня 2010 року серії [NUMBER], виданим Відділом еєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві. ( а..с. 14) В Квартирі, яка належить Позивачу - 1 та Позивачу - 2 Відповідач не проживає вже більше 5 років та не є iїспіввласником. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 01 грудня 2014 року № 147 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 особи, а саме: [PERSON], [PERSON][PERSON]) та [PERSON] [INFO]. ( а.с. 15) Згідно з Актом обстеження квартири [ADDRESS] від 14 липня 2014 року № 17, комісія у складі голови правління ЖБК " Молодіжний - 18 " [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що [PERSON] [INFO]не проживає більше 5 років за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, вказаним актом також встановлено, що особистих речей та предметів власної гігієни гр. [PERSON] в квартирі не виявлено, квартирної плати та комунальних послуг [PERSON] не сплачує. ( а.с. 16 ) Окрім того, згідно з Актом від 14 вересня 2014 року № 20, затвердженим головою правління ЖБК " Молодіжний - 18 " [PERSON], комісія у складі голови правління ЖБК " Молодіжний - 18 " [PERSON], в присутності власниці квартири [PERSON]), сусідів [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що ними була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет не проживання [PERSON] [INFO]. Вказаним актом також встановлено, що вказана вище особа дійсно не проживає за даною адресою та комісія повторно встановила відсутність в Квартирі особистих речей та предметів власної гігієни гр. [PERSON]. ( а. с. 17 ) Також, згідно з Актом від 24 листопада 2014 року № 35, комісія у складі голови правління ЖБК " Молодіжний - 18 " [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що ними була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет не проживання [PERSON] [INFO]. Вказаним актом також встановлено, що вказана вище особа дійсно не проживає за даною адресою та комісія встановила відсутність в Квартирі особистих речей та предметів власної гігієни гр. [PERSON], а також факт несплати ним за комунальні послуги. ( а. с. 18 ) Відповідач про своє місце знаходження не повідомляє та більше 5 років фактично не проживає у вказаній Квартирі, не сплачує за комунальні послуги та не цікавиться питаннями, пов'язаними з користуванням Квартирою. Як зазначено в ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом закріплене, зокрема, у ст. 405 ЦК України. Відповідно до положень указаної норми члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Законом, на який зроблено посилання в ч. 1 ст. 405 ЦК законодавець у ЦК України 2003 року використав правову конструкцію (сервітут). В силу сервітуту право користування житлом надається членам сімї власника житла, які проживають разом з ним. Водночас за правилом ч. 2 ст. 406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, якщо колишній член сімї власника житлового приміщення зареєстрований та проживає у цьому житловому приміщенні і внаслідок певних обставин створює власнику перешкоди у здійсненні права власності, права власника можуть бути поновлені шляхом задоволення його позовних вимог про припинення права на користування квартирою (припинення сервітуту) на підставі ст. 406 ЦК України та виселення особи з житлового приміщення, право користування яким вона втратила. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в разі не проживання в ньому без поважних причин протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд вважає що позивачі довели той факт, що Відповідач вже значний час не проживає за адресою: [ADDRESS]. Зважаючи на ту обставину, що Відповідач не проживає в квартирі за вищевказаною адресою понад 5 років, Позивач вважає його таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідач в порушення ч. 6 ст. 6 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " не повідомив уповноважені органи про зміну місця проживання. Враховуючи викладене, вважаю, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності у квартирі понад 5 років. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 року " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права ( вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо ). Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., який сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved