Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2017 року звернувся з вищевказаним позовом в якому просив визнати припиненою поруку, яка виникла з договору поруки від 15 березня 2006 року, між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Свої позовні вимоги позивач за первісним позовом обґрунтовує тим, що 15 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно п.1.1. Договору поруки від 15.03.2006 року [PERSON] поручається перед ВАТ КБ «НАДРА» за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та додаткових угод. В договорі поруки зазначено строк 26 березня 2009 року. Станом на момент подання даного позову відсутні будь-які рішення судів про стягнення заборгованості по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року або по договору поруки від 15 березня 2006 року. Строк дії поруки, будь-який із зазначених у ч.4\~ст. 559 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора і субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] вимоги позову не визнала, предявила до початку розгляду справи по суті зустрічний позов. Свої позовні вимоги відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) обґрунтовує тим, що 15 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 24/1 від 15 березня 2006 року, і за цим договором [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязання [PERSON], що витікає із Договору кредитної лінії № 8/2006/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та додаткових угод до нього, передає в іпотеку, а ВАТ КБ «НАДРА» приймає в іпотеку предмет іпотеки (літ.А- будинок, житловою площею 28,4 кв.м., загальна площа 47,6 кв.м., літ. Б-літня кухня, літ. В-гараж, літ. Г сарай, літ. Д-сарай, літ. к, к-колодязі, 1-3 орогожа, літ. Е-вбиральня, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Балівка, вул. Комсомольська, буд 115). Згідно листа [PERSON] на запит іпотекодавця [PERSON] щодо підтвердження погашення кредиту в сумі 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року слідує, що кредит кредиту в сумі 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року погашено в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними документами. Таким чином має місце припинення зобовязання [PERSON] по сплаті 23\~000 доларів США по договору кредитної лінії № 8/2006/840-МК14/24 від 15 березня 2006 року. Строк виконання зобовязання по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року сплинув 26 березня 2009 року. Станом на момент подання даного позову відсутні будь-які рішення судів про стягнення заборгованості по Договору кредитної лінії № 8/2006/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та звернення стягнення на предмет іпотеки № 24/1 від 15.03.2006 року. Згідно п. 4 Додаткової угоди від 15.03.2006 року про надання 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2006/840-МК14/24 [PERSON]: цілі отримання траншу споживчі. Крім того позивач за зустрічним позовом вважає, що з боку ПАТ КБ «НАДРА (ВАТ КБ «Надра») пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про звернення стягнення по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року і відповідно з боку ПАТ КБ «НАДРА (ВАТ КБ «Надра») пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також позивач за зустрічним позовом посилається в якості обґрунтування своїх позовних вимог на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі 206/4864/15-ц за позовом [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~у звязку з пропуском троку позовної давності, яке набрало законної сили 04.01.2017. Суд вважає, що обидва позови первісний та зустрічний є взаємопов'язані і їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникли із одних правовідносин (з приводу забезпечення виконання зобовязання [PERSON], що витікає із Договору кредитної лінії № 8/2006/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року). Крім цього, спільний розгляд первісного та зустрічного позову створює найбільш сприятливі умови для встановлення судом об'єктивної істини шляхом повного і всебічного з'ясування всіх обставин у справі, які характеризують дійсні права і обов'язки сторін. Частиною другою\~статті 113 ЦПК України\~встановлено, що зустрічний позов незалежно від його підсудності пред'являється в суді за місцем розгляду первісного позову. З урахуванням цього, цей зустрічний позов підсудний Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Відповідно до\~статті 123 ЦПК України\~відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) надійшла заява в якій останній свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечував та просив проводити судовий розгляд без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА" в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява в якій остання проти задоволення позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] не заперечувала та просила проводити судовий розгляд без участі [PERSON]. Від позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла заява в якій вона свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі, проти задоволення позову [PERSON] заперечувала та просила проводити судовий розгляд без її участі за наявними в матеріалах справи доказами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 15 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно п.1.1. Договору поруки від 15.03.2006 року [PERSON] поручається перед ВАТ КБ «НАДРА» за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та додаткових угод до нього, в тому числі: -повернути до 26 березня 2009 року кредит у сумі 23000,00 доларів США -за користування кредитними коштами із розрахунку 15 % річних -сплатити можливі штрафні санкції. Крім того між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 24/1 від 15 березня 2006 року, і за цим договором [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязання [PERSON], що витікає із Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та додаткових угод до нього, передає в іпотеки, а ВАТ КБ «НАДРА» приймає в іпотеку предмет іпотеки (літ.А- будинок, житловою площею 28,4 кв.м., загальна площа 47,6 кв.м., літ. Б-літня кухня, літ. В-гараж, літ. Г сарай, літ. Д-сарай, літ. к, к-колодязі, 1-3 орогожа, літ. Е-вбиральня, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Балівка, вул. Комсомольська, буд 115). 11 квітня 2006 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна був внесений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки, ВСР 391635-ВСР391638 від 15.03.2006 року, заборона № 23 про заборону відчуження на нерухоме майно будинок, РПВН 14071551, адреса: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р., с. Балівка, вулиця Комсомольська, будинок 115. 11 квітня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] був внесений до Державного реєстру іпотек запис в Державному реєстрі іпотек про іпотеку на нерухоме майно будинок, РПВН 14071551, адреса: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р., с. Балівка, вулиця Комсомольська, будинок 115, на підставі договору іпотеки, ВСР 391635-ВСР391638 від 15.03.2006 року, заборона № 23. Строк виконання згідно відомостей з Державного реєстру іпотек - 26.03.2009 року. Розмір основного зобовязання згідно відомостей з Державного реєстру іпотек 23000,00 долар США. Згідно п. 4. ст. 559 ЦПК України - Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В договорі поруки зазначено строк 26 березня 2009 року. Станом на момент подання даного позову відсутні будь-які рішення судів про стягнення заборгованості по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року або по договору поруки від 15 березня 2006 року. В частині 4\~статті 559 ЦК України\~передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя. Зі змісту цієї норми вбачається, що законодавець застосував поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову» як умови чинності поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що за збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, в тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом предявлення позову, кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань, застосоване в другому реченні ч.4\~ст.559 ЦК України\~словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Таким чином, виходячи з положень другого речення частини 4\~статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту, в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2\~ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно\~ст.251 ч.1 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до ч.4\~ст.559 ЦК України\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має врахувати, що згідно\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, виходячи з положень другого речення ч.4\~ст. 559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту, в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2\~ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Враховуючи зазначені норми, суд погоджується з позицією позивача щодо того, що строк дії поруки, будь-який із зазначених у ч.4\~ст. 559 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора і субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права, в тому числі шляхом предявлення позову, кредитор вчиняти не може. Таким є правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-155цс13 від 17 вересня 2014 року, який згідно із приписами\~ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковою нормою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-616цс15 - виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання виконання основного зобовязання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобовязання за кредитним договором. Як зазначено в п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, відповідно до ч.4\~ст.559 ЦК України\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.\~ Відповідно до норм ст.ст.\~559,\~598 ЦК України\~припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ 30.03.2012\~ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З огляду на вищенаведене позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА", [PERSON] про визнання припиненим договору поруки підлягають задоволенню. Згідно листа [PERSON] на запит іпотекодавця [PERSON] щодо підтвердження погашення кредиту в сумі 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року слідує, що кредит кредиту в сумі 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року погашено в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними документами. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» - Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 15 Закону України «Про іпотеку» - Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Судом досліджено матеріали справи, які містять докази оплати з боку [PERSON] кредит кредиту в сумі 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року з урахуванням нарахованих відсотків. Таким чином має місце припинення зобовязання [PERSON] по сплаті 23\~000 доларів США по договору кредитної лінії № 8/2006/840-МК14/24 від 15 березня 2006 року. Крім того згідно ст. 256 ЦК України - 1. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 260 ЦК України - 1. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України - За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Строк виконання зобовязання по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року сплинув 26 березня 2009 року. Станом на момент подання даного позову відсутні будь-які рішення судів про стягнення заборгованості по Договору кредитної лінії № 8/2006/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року та звернення стягнення на предмет іпотеки № 24/1 від 15.03.2006 року. Згідно п. 4 Додаткової угоди від 15.03.2006 року про надання 23\~000 доларів США по Договору кредитної лінії № 8/2006/840-МК14/24 [PERSON]: цілі отримання траншу споживчі. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5\~"Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Офіційне тлумачення статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надано також і в\~Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг). Дана позиція визначена в тому числі в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.01.2013\~ № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності». Споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою\~установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності. Стосовно застосування положень частини третьої статті 267\~ЦК України слід зазначити наступне. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267\~ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» - Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію іпотеки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії іпотеки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Доводи позивача за зустрічним позовом, що з боку ПАТ КБ «НАДРА (ВАТ КБ «Надра») пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про звернення стягнення по Договору кредитної лінії № 8/2005/840- МК14/24 від 15 березня 2006 року і відповідно з боку ПАТ КБ «НАДРА (ВАТ КБ «Надра») пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджуються з винесеним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі 206/4864/15-ц за позовом [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~у звязку з пропуском строку позовної давності, яке набрало законної сили 04.01.2017 року. Згідно ч. 3. Ст. 61 ЦПК України - Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Слід визнати обґрунтованими доводи позивача за зустрічним позовом, що із закінченням позовної давності погашається право на захист, внаслідок чого субєктивне матеріальне право стає незахищеним. Зі спливом позовної давності незахищене субєктивне право припиняє своє існування. Право на захист, а з ним і субєктивне матеріальне цивільне право, вважаються припиненими з моменту набрання законної сили рішенням суду про відмову у захисті в звязку зі спливом позовної давності. Саму наявність в Цивільному кодексі України інституту позовної давності слід вважати тим випадком, встановленим законом, коли нездійснення у визначений строк права на захист припиняє цивільне право, що порушене. Таким чином, позовна давність це виняток із загального правила, передбаченого ч.2 ст. 20 ЦК України» Згідно зі ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобовязання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Статтею 28 Закону України Про заставу, окрім наведених підстав, передбачено також припинення застави при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави, та в інших випадках припинення зобовязань, установлених законом. Відповідно до ст. 17 Закону України Про іпотеку іпотека припиняється також у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Строком договору відповідно до ст. 631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Разом з тим, ст. 256 ЦК України передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, згідно з ч. 4 якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії у відповідності до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини має бути застосовано при розгляді справ як джерело права. У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо повязані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. З огляду на положення наведених норм встановлені обставини пропуску ПАТ КБ «НАДРА» позовної давності для звернення з вимогами за Кредитним договором та втрата у звязку з цим права задовольнити свої майнові вимоги до [PERSON] за рахунок переданого у заставу (іпотеку) майна має наслідком звільнення останньої від виконання обовязків за Договором іпотеки та втрату ПАТ КБ «НАДРА» права і можливості здійснювати відносно вказаного майна свої права заставодержателя (іпотекодержателя). Тобто відповідне майно по суті втратило властивості майна, правовий режим якого регулюється спеціальними нормами законодавства про заставу та іпотеку, і не може розглядатися як таке, на яке розповсюджуються умови Договорів іпотеки та Договору застави, а відтак предмет вказаних договорів фактично припинив існування, у звязку з цим є підстави вважати, що ці договори припинили свою дію. Даний висновок підтверджується рішеннями судів вищих інстанцій у рішеннях від 09 грудня 2014 року в справі № 910/14754/14, номер в ЄДРСР 41943194 та від 12 січня 2015 року в справі № 910/14759/14, номер в ЄДРСР 42311889. Зважаючи на викладене, слід дійти до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача за зустрічним позовом про визнання припиненим договору іпотеки які по суті є вимогами про припинення правовідносин за цим договором. Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Згідно ч.2. ст. 256 ЦПК України - 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved