Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 серпня 2010 року по 01 липня 2014 року в сумі 3414 грн. 54 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS]. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 418 грн. 06 коп. та 3 % річних в сумі 213 грн. 29 коп. Всього просив стягнути 4045 грн. 89 коп. Ухвалою суду від 05 грудня 2014 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с.43). В судовому засіданні представник позивача Пихтіна Ю.А. позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов ВП "Полтаватеплоенерго" задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в загальній сумі 4045 грн. 89 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що в період, за який виникла заборгованість, квартира фактично належала [PERSON] Тому він не повинен оплачувати заборгованість. В задоволенні позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що наявність заборгованості за послуги теплопостачання вона визнає, але з сумою боргу не згодна, оскільки в розрахунку боргу позивачем не всі здійснені нею платежі враховані, крім того, завищені нарахування за гарячу воду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] був власником квартири, а відповідно і споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни, посвідченого 24 лютого 2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.3). [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 серпня 2010 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.39-41). Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином за послуги, надані у серпні 2010 року споживач мав розрахуватись до 20 вересня 2010 року, коли власником квартири вже була [PERSON] Таким чином споживачем послуг теплопостачання за адресою вказаної квартири за спірний період була [PERSON] Посилання [PERSON] на ту обставину, що між нею та позивачем не укладений договір про надання послуг, суд до уваги не бере. Такий договір між [PERSON] та ВП "Полтаватеплоенерго" про надання послуг дійсно не укладався, але позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавав споживачу [PERSON] як власнику квартири [ADDRESS], послуги з теплопостачання, а споживач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась, частково їх оплатила. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов'язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. За період з 01 серпня 2010 року по 01 липня 2014 року борг [PERSON] за послуги теплопостачання склав 3414 грн. 54 коп. (а.с.5-6). Посилання відповідача на невірний розрахунок її боргу суд до уваги також не бере, оскільки як встановлено судом, всі здійснені відповідачем платежі в даному розрахунку враховані. Докази неврахування будь-якого платежу в матеріалах справи відсутні. Крім того, судом встановлено, що за послуги гарячого водопостачання позивач нараховує відповідачу заборгованість відповідно до норм споживання. Такі дії в повній мірі відповідають вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Так, пунктом 10 Правил передбачено, що оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 15 Правил передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Як встановлено судом, відповідачем планову повірку лічильника проведено не було, у зв'язку з чим з 01 січня 2013 року плата за послуги гарячого водопостачання їй нараховується згідно пункту 15 Правил. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 3414 грн. 54 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 418 грн. 06 коп., 3 % річних в сумі 213 грн. 29 коп., на відшкодування понесених судових витрат - суму у розмірі 243 грн. 60 коп., всього необхідно стягнути 4289 грн. 49 коп. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial