Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов"язати відповідача укласти з ним трудовий договір на посаду оператора котельні з 09 жовтня 2015 року, та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушенного прогулу відповідно до правил ч.2 ст.335 КЗпП. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він 03 та 09 жовтня 2015 року звертався до відповідача з заявами про працевлаштування його на посаду оператора котельні. Відповідей від відповідача на заяви не отримав, а тому вважає, що відповідач у такий спосіб необгрунтовано відмовляється в укладенні з ним трудового договору всупереч гарантіям передбаченим ст.22 КЗпП. Відповідач необгрунтовано відмовив йому у працевлаштуванні, внаслідок чого він має вимушений прогул який слід рахувати з дати його звернення, тобто з 09 жовтня 2015 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив посилаючись на те, що позивачу не було відмовлено в прийнятті на роботу, при цьому у відповідях на заяви позивача йому було повідомлено, що для прийняття на роботу та укладення трудового договору на посаду оператора котельні, йому необхідно безпосередньо звернутися до КП "Бердичівтеплоенерго" з переліком відповідних документів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення за безпідставністю. Так, згідно до ст.22 КЗпП України необгрунтована відмова у прийнятті на роботу забороняється. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у профісійній спілці чи іншому об"єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров"я працівника можуть встановлюватись законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03 жовтня 2015 року, а затим повторно 09 жовтня 2015 року, звертався до відповідача "КП "Бердичівтеплоенерго", з заявами про прийняття його на роботу оператором котельні, у зв"язку з початком опалювального періоду, та пов"язаним з цим набором працівників. У відповідь на звернення позивача з заявами про прийняття його на роботу оператором котельні, відповідачем було повідомлено позивача згідно листа за № 422/а від 12 жовтня 2015 року, та № 424/а від 14.10.2015 року про те, що для прийняття на роботу на посаду оператора котельні йому необхідно безпосередньо звернутися до КП "Бердичівтеплоенерго" з наступними документами а саме, трудовою книжкою, паспортом, військовим квитком, посвідченням яке підтверджує проходження навчання за посадою оператора котельні та довідкою про проходження медичного огляду. Так, відповідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми, при укладенні трудового договору з фізичною особою є обов"язковим. При укладенні трудового договору громадянин зобов"язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством,- також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров"я та інші документи. З огляду на вказане, відповідач у своїй відповіді на звернення позивача з заявами про укладення з ним трудового договору, діяв відповідно до норм чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов"язання відповідача до укладення з позивачем трудового договору відповідно до заяви від 09.10.2015 року, та зобов"язання виплатити кошти за час вимушенного прогулу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed