Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В., третя особа без самостійних вимог: ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», в якому просить: зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» кредиторські вимоги [PERSON] на загальну суму 1 466 454,52 грн.; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. подати на затвердження Виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», пов`язані із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» вимог [PERSON] на загальну суму 1 466 454,52 грн.; зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» вимог [PERSON] на загальну суму 1 466 454,52 грн. Позов обґрунтовує тим, що 09.07.2010 року між позивачем та третьою особою ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено Договір банківського строкового вкладу за №00012-7745. До даного Договору від\~ 09.07.2010 року за №00012-7745 сторони в подальшому робили зміни, а саме згідно: додатку №1 від 19.10.2010 р., додатку №1 від 19.04.2011 р., додатку №2 від 20.10.2011 р., додатку №3 від 20.04.2012 р. та додаткової угоди №5 від 19.04.2013 р. Зокрема, згідно Договору від 09.07.2010 року за №00012-7745 (з урахуванням внесених змін) він розмістив у ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» депозит (вклад) у розмірі 925 000,00 грн. строком до 24 квітня 2014 року. Разом з тим, на момент відкриття ліквідаційної процедури, а саме: 11.06.2014 року третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 31 171,24 грн., відтак на момент подання позовної заяви у третьої особи знаходився вклад позивача на загальну суму 956 171,24 грн. Після розміщенням 14.06.2014 року в газетах «Голос України» та «Урядовий кур`єр» повідомлення про відкриття ліквідаційної процедури третьої особи та призначення Уповноваженої особи Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, позивач звернувся до останнього із заявою від 19.06.2014 року про визнання його кредитором на суму 956 171,24 грн. за Договором банківського вкладу №00012-7745 від 09.07.2010 року. При цьому, вказаний вклад позивача як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №603/1 від 21.04.2010 року до 12.05.2015 року перебував під заставою майнових прав у третьої особи у відповідності до Договору застави за №603/2 від 21.04.2010 року. Також між позивачем та третьою особою 21.03.2011 року було укладено Договір банківського строкового вкладу №00020-7745. За\~ даним\~ Договором від 21.03.2011 року за №00020-7745 (з урахуванням внесених змін, а саме:\~ додатковою\~\~ угодою\~\~ №2\~\~ від 19.04.2011 р., додатковою угодою №3 від 16.03.2012 р., додатковою угодою №4 від 20.11.2012 р. та додатковою\~ угодою\~ №5\~\~ від\~\~ 15.03.2013\~\~ р.) позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 390 000,00 грн. строком до 21.03.2014 року. На момент відкриття ліквідаційної процедури, а саме: 11.06.2014 року третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 7 693,15 грн., відтак згідно Договору від 21.03.2011 року за №00020-7745 у третьої особи знаходився вклад позивача на загальну суму 397 693,15 грн. Позивач також звертався до Уповноваженої особи Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку із заявою від 19.062014 р. про визнання його кредитором на суму 397 693,15 грн. у відповідності до Договору банківського вкладу №00020-7745 від 21.03.2011 року. Разом з тим, вказаний вклад позивача як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №613/1 від 19.04.2011 р. до 12.05.2015 р. перебував під заставою майнових прав у третьої особи, що підтверджується Договором застави №613/2 від 19.04.2011 року. Також, 20.05.2011 року між позивачем та третьою особою було укладено Договір банківського строкового вкладу №00024-7745. У відповідності до Договору\~ від 20.05.2011 року №00024-7745 (з урахуванням внесених змін, а саме: додатком №1 від 17.11.2011 р., додатком №2 від 17.05.2012 р., додатковою угодою №3 від 20.11.2012 р. та додатковою угодою №3 від 17.05.2013 р.) позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 300 000,00 грн. строком до 23 травня 2014 року. На момент відкриття ліквідаційної процедури, а саме: 11.06.2014 року третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 12 590,13 грн., відтак згідно Договору від 20.05.2011 року №00024-7745 у третьої особи знаходиться вклад позивача на загальну суму 312 590,13 грн. Позивач, також, звертався до Уповноваженої особи Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку із заявою від 19.062014 р. про визнання його кредитором на суму 312 590,13 грн. Вказаний вклад позивача як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №614/1 від 20.05.2011 р. до 12.05.2015 р. перебував під заставою майнових прав у третьої особи, згідно Договору застави №614/2 від 20.05.2011 року. Всі кредиторські вимоги до третьої особи позивач зафіксував у кінцевій заяві про визнання вимог кредитора на загальну суму 1 666 454,52 грн., яка була надіслана Уповноваженій особі Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку. Однак, позивач не отримав жодної відповіді від Уповноваженої особи Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку про включення або не включення вищезазначених вимог позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів третьої особи. Також, позивач у позові зазначає, що 12.05.2015 року між третьою особою та ПАТ «Український інноваційний банк», і в подальшому 14.05.2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «Модулер» були укладені тотожні договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечень, згідно з якими третя особа продала право вимоги за кредитними договорами Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса», а саме: №603/1, 613/1 та 614/1, на виконання яких укладались договори застави майнових прав за вкладами позивача, а відтак третя особа ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» перестала бути стороною договорів застави майнових прав за вкладами позивача, а саме: №603/2 від 21.04.2010 року, 613/2 від 19.04.2011 року та 614/2 від 20.05.2011 року. При цьому третя особа і надалі продовжує бути стороною укладених з позивачем Договорів строкового банківського вкладу за №00012-7745 від 09.07.2010 року, за № 00020-7745 від 21.03.2011 року та за №00024-7745 від 20.05.2011 року. Відтак, загальний розмір вимог позивача, що підлягають включенню до Реєстру акцептованих кредиторських вимог з вирахуванням гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн., складає\~ 1 466 454,52 грн.\~ 02.06.2015 року позивач повторно звернувся до відповідачів і просив включити свої вимоги до Реєстру акцептованих вимог кредиторів на розмір різниці між загальною сумою його вкладів з нарахованими відсотками і гарантованою сумою відшкодування та, окремо, до Реєстру вкладників для отримання гарантованої суми відшкодування. Однак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповідь на заяву позивача від 02.06.2015 року повідомив про те, що в переліку, який був переданий Уповноваженою особою Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, інформація про вклади позивача відсутня, чим фактично відмовив у включенні позивача до переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованої суми відшкодування. Від Уповноваженої особи Фонду\~ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку відповіді на звернення від 02.06.2015 року щодо включення вимого позивача до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, він не отримав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представники відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», а також представник третьої особи без самостійних вимог: ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в судове засідання не з`явилися. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, що стверджується розписками про вручення поштового відправлення. Причини неявки представників відповідачів та третьої особи суду невідомі. Відзив чи заперечення проти позову від них не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом та стверджено матеріалами справи 09.07.2010 року між позивачем [PERSON] та третьою особою ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено Договір банківського строкового вкладу за №00012-7745 (а.с. 29-31, Т.1). До даного Договору від 09.07.2010 року за №00012-7745 сторони в подальшому робили зміни, а саме згідно: додатку №1 від 19.10.2010 р. (а.с. 32, Т.1), додатку №1 від 19.04.2011 р. (а.с. 33, Т.1), додатку №2 від 20.10.2011 р. (а.с. 34, Т.1), додатку №3 від 20.04.2012 р. (а.с. 35, Т.1) та додаткової угоди №5 від 19.04.2013 р. (а.с. 36, Т.1). Відтак, згідно Договору банківського строкового вкладу від 09.07.2010 року за №00012-7745 (а.с. 29-31, Т.1), з урахуванням внесених змін згідно додатку №1 від 19.10.2010 р. (а.с. 32, Т.1), додатку №1 від 19.04.2011 р. (а.с. 33, Т.1), додатку №2 від 20.10.2011 р. (а.с. 34, Т.1), додатку №3 від 20.04.2012 р. (а.с. 35, Т.1) та додаткової угоди №5 від 19.04.2013 р. (а.с. 36, Т.1) позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 925 000,00 грн. строком до 24 квітня 2014 року. Також, третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 31 171,24 грн., відтак на момент подання позовної заяви у третьої особи знаходився вклад позивача на загальну суму 956 171,24 грн. Разом з тим, у відповідності до Договору застави за №603/2 від 21.04.2010 року\~ вказаний вклад позивача згідно Договору банківського вкладу від 09.07.2010 року №00012-7745, як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №603/1 від 21.04.2010 року до 12.05.2015 року перебував під заставою майнових прав у третьої особи (а.с. 38-48, Т.1). Також, між позивачем та третьою особою 21.03.2011 року було укладено Договір банківського строкового вкладу №00020-7745 (а.с. 18, Т.1). За\~ даним\~ Договором\~ від 21.03.2011 року за\~ №00020-7745, з урахуванням внесених змін, а саме:\~ додатковою\~\~ угодою\~\~ №2\~\~ від 19.04.2011 р. (а.с. 18, Т.1), додатковою угодою №3 від 16.03.2012 р. (а.с. 19, Т.1), додатковою угодою №4 від 20.11.2012 р. (а.с. 20, Т.1) та додатковою угодою №5 від\~\~ 15.03.2013 р. (а.с. 21-22, Т.1) позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 390 000,00 грн. строком до 21.03.2014 року. Третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 7 693,15 грн. Отже, згідно Договору від 21.03.2011 року за №00020-7745 (а.с. 18, Т.1) та з урахуванням внесених змін, а саме:\~ додатковою\~\~ угодою\~\~ №2\~\~ від 19.04.2011 р. (а.с. 18, Т.1), додатковою угодою №3 від 16.03.2012 р. (а.с. 19, Т.1), додатковою угодою №4 від 20.11.2012 р. (а.с. 20, Т.1) та додатковою угодою №5 від 15.03.2013 р. (а.с. 21-22, Т.1) у третьої особи знаходиться вклад позивача на загальну суму 397 693,15 грн. Також, у відповідності до Договору застави №613/2 від 19.04.2011 року, вказаний вклад позивача, згідно Договору №00020-7745 від 21.03.2011 року, як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №613/1 від 19.04.2011 р. до 12.05.2015 р. перебував під заставою майнових прав у третьої особи (а.с. 49-55, Т.1). 20.05.2011 року між позивачем та третьою особою було укладено Договір банківського строкового вкладу №00024-7745 (а.с. 23-24, Т.1). У відповідності до Договору\~ від 20.05.2011 року №00024-7745 та з урахуванням внесених змін, а саме: додатком №1 від 17.11.2011 р. (а.с. 25, Т.1), додатком №2 від 17.05.2012 р. (а.с. 26, Т.1), додатковою угодою №3 від 20.11.2012 р. (а.с. 28, Т.1) та додатковою угодою №3 від 17.05.2013 р. (а.с. 27, Т.1) позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 300 000,00 грн. строком до 23 травня 2014 року. Третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 12 590,13 грн. Отже, згідно Договору від 20.05.2011 року №00024-7745 та з урахуванням внесених змін, а саме: додатком №1 від 17.11.2011 р. (а.с. 25, Т.1), додатком №2 від 17.05.2012 р. (а.с. 26, Т.1), додатковою угодою №3 від 20.11.2012 р. (а.с. 28, Т.1) та додатковою угодою №3 від 17.05.2013 р. (а.с. 27, Т.1) у третьої особи знаходиться вклад позивача на загальну суму 312 590,13 грн. Разом з тим, вказаний вклад позивача згідно Договору від 20.05.2011 року №00024-7745, у відповідності до Договору застави №614/2 від 20.05.2011 року, як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №614/1 від 20.05.2011 р. до 12.05.2015 р. перебував під заставою майнових прав у третьої особи (а.с. 56-62, Т.1). Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» (а.с. 184, Т.1) та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від\~ 11.06.2014 року № 45 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» (а.с. 185, Т.1) та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», було відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» і розпочато процедуру ліквідації. Строком на 1 рік, тобто з 11.06.2014 року по 10.06.2015 року було призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.05.2015 року №103 було продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку ще на 1 рік до 10.06.2016 року. Відтак, після розміщення 14.06.2014 року в газетах «Голос України» та «Урядовий кур`єр» повідомлення про відкриття ліквідаційної процедури третьої особи та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, позивач звернувся до останнього із заявами від 19.06.2014 року про визнання його кредитором, а саме: на суму 956 171,24 грн. за Договором банківського вкладу №00012-7745 від 09.07.2010 року, на суму 397 693,15 грн. за Договором банківського вкладу №00020-7745 від 21.03.2011 року та на суму 312 590,13 грн. за Договором банківського вкладу від 20.05.2011 року №00024-7745 (а.с. 63-65, Т.1). Всі кредиторські вимоги до третьої особи позивач зафіксував у кінцевій заяві від 02.06.2015 року про визнання вимог кредитора на загальну суму 1 666 454,52 грн., яка була надіслана відповідачам та до Реєстру вкладників для отримання гарантованої суми відшкодування (а.с. 68-69, 72, Т.1). Однак, Фонд у відповідь на заяву позивача від 02.06.2015 року повідомив останнього про те, що в переліку, який був переданий Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку, інформація про вклади позивача відсутня (а.с. 75-76, Т.1), чим фактично відмовив у включенні позивача до переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованої суми відшкодування. Також, як вбачається з матеріалів справи позивач не отримав жодної відповіді від Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку на подані ним заяви про визнання його кредитором, включення чи не включення його вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 12.05.2015 року між третьою особою та ПАТ «Український інноваційний банк» (а.с. 77-85, Т.1), і в подальшому 14.05.2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «Модулер» (а.с. 86-105, Т.1) були укладені Договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечень, згідно з якими третя особа продала право вимоги за кредитними договорами Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса», а саме: №603/1, 613/1 та 614/1, на виконання яких укладались договори застави майнових прав від 21.04.2010 р. №603/2, від 19.04.2011 р. №613/2 та від 20.05.2011 р. № 614/1 за вкладами позивача. Відтак, третя особа Банк перестала бути стороною договорів застави майнових прав за вкладами позивача, а саме: №603/2 від 21.04.2010 року, 613/2 від 19.04.2011 року та 614/2 від 20.05.2011 року. При цьому третя особа і надалі продовжує бути стороною укладених з позивачем Договорів строкового банківського вкладу за №00012-7745 від 09.07.2010 року, за № 00020-7745 від 21.03.2011 року та за №00024-7745 від 20.05.2011 року. Також 18.05.2015 року між позивачем та ТОВ «Модулер», який набув право заставодержателя у відповідності до Договору відступлення прав вимоги від 14.05.2015 року, були укладені додаткові Договори, а саме: від 18.05.2015 року №1 про розірвання Договору застави №614/2 від 20.05.2011 року (а.с. 236, Т.1), від 18.05.2015 року №2 про розірвання Договору застави №613/2 від 19.04.2011 року (а.с. 237, Т.1) та від 18.05.2015 року\~ №3\~ про розірвання Договору застави 603/2 від 21.04.2010 року (а.с. 238, Т.1). Відтак, Договори застави №603/2 від 21.04.2010 року, 613/2 від 19.04.2011 року, 614/2 від 20.05.2011 року було припинено шляхом добровільного їх розірвання, а всі обтяження за вказаними договорами було вилучено із Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 239-254, Т.1). Таким чином було припинено право третьої особи Банку на заставу належних позивачеві вкладів згідно Договорів банківського вкладу за №00012-7745 від 09.07.2010 року, за №00020-7745 від 21.03.2011 року та за №00024-7745 від 20.05.2011 року. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI). Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №4452-VI управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду. Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в ст. 12 Закону №4452-VI. Зокрема, відповідно до п. 2, п. 4 ч.3 цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в ст. 12 Закону №4452-VI. Зокрема, відповідно до п. 2, п. 4 ч.3 цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Згідно до ч. 2 ст. 26 Закону №4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи (ч. 6 ст. 26 Закону №4452-VI). Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами регулюється ст. 27 Закону №4452-VI. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню. При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону №4452-VI. Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону №4452-VI протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ч.1 ст. 28 Закону №4452-VІ Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку Фонд публікує оголошення в газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування (ч. 3 ст. 28 Закону №4452-VI). Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, (справа №807/1441/15) позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного О.В. щодо не включення [PERSON] до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням сум внесених як вклад та нарахованих відсотків за договором банківського строкового вкладу №00012-7745 від 09.07.2010 року, за договором банківського строкового вкладу №00020-7745 від 21.03.2011 року, за договором банківського строкового вкладу №00024-7745 від 20.05.2011 року, укладених між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК" та зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного О.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Постановою Верховного Суду від 28 травня 2020 року постанову Закарпатського окружного суду від 16.11.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 року у справі № 807/1441/15 у частині вказаних вище позовних вимог [PERSON] залишено без змін. Судами встановлено, що позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, в третьої особи за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак, законодавчих підстав для не включення позивача до даного переліку вкладників Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку не наведено, а тому така бездіяльність суперечить приписам Закону України №4452-VІ та є протиправною. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначає Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 року правовідносини, щодо яких у даному випадку виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог у позивача [PERSON] (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VІ, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку. Пунктом 5-4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VІ визначено, що кредитор юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань. Статтею 45 Закону №4452-VI визначено, що фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 48 даного Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно до ч. 1 ст. 49 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону №4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку (ч. 3, ч. 4 ст. 49 Закону №4452-VI). Згідно із статтею 52 Закону, Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті. Аналіз наведених норм свідчить про те, що одна з основних функцій Фонду спрямована на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені позивачем вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин. Судом встановлено, що загальний розмір кредиторських вимог позивача за договорами банківського вкладу за №00012-7745 від 09.07.2010 року, за №00020-7745 від 21.03.2011 року, за №00024-7745 від 20.05.2011 року та додатковими угодами до них, що підлягає включенню до Реєстру акцептованих кредиторських вимог з вирахуванням 200 000 гривень гарантованої суми відшкодування, на яку [PERSON] , як вкладник, має право становить 1 466 454,52 гривень (956 171,24 грн. + 397 693,15 грн. + 312 590,13 грн. 200 000,00 грн.). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Стаття 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Отже, застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, якою суд керується при ухваленні рішень, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Крім цього, суд враховує вимоги частини 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідачами не надано суду доказів, які б спростовували твердження позивача щодо спірних правовідносин на його користь. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми і приходить висновку про порушення відповідачами майнових прав позивача, які підлягають захисту, тому позов слід задовольнити повністю зобов`язавши відповідача - Уповноважену особу акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача, подати на затвердження зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язані із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача та зобов`язавши Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язані із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача.

Outcome: approved