Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - [PERSON], в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0819га, та на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 819 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], житловою площею 83,0кв.м., з метою погашення заборгованості за кредитним договором №11006074000 від 29.05.2006року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" (м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок №29090000000113 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, код за ЄДРПОУ 09807750) та [PERSON] у розмірі 292 972,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 вересня 2013року становить 2 341 726,40грн., встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Законом України "Про іпотеку" та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства, а також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в розмірі 195 000, 00 доларів США, на строк до 20.05.2020року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 11,8% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.05.2006року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], віце-консулом Посольства України в Сполучених Штатах Америки 22.02.2005року за реєстром №33, були укладені іпотечні договори, відповідно до умов яких, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - житлові приміщення, зазначені в п. 1.4. цих договорів, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. Невиконання [PERSON] та [PERSON] зобов'язань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ "УкрСиббанк" до суду із відповідним позовом. 30.01.2014року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON], в якій [PERSON] просить суд визнати припиненими правовідношення між нею як майнового поручителя і публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" за договорами іпотеки б/н, укладеними 29 травня 2006 року в забезпечення виконання [PERSON] усіх грошових зобов'язань, які виникли з кредитних договорів №11006074000, №11006155000 та з додаткової угоди про встановлення ліміту овердрафту №115/437 від 29 травня 2006року до Договору про відкриття карткового рахунку та видачі платіжної картки №Visa CL 50 D 394 від 26 травня 2006 року, а також визнати розірваними договори іпотеки б/н, укладені 29 травня 2006року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" і нею - [PERSON], діючою від імені [PERSON] на підставі довіреності, в забезпечення виконання [PERSON] усіх грошових зобов'язань, які виникли з кредитних договорів №11006074000, №11006155000 та з Додаткової угоди про встановлення ліміту овердрафту №115/437 від 29 травня 2006року до Договору про відкриття карткового рахунку та видачі платіжної картки №Visa CL 50 D 394 від 26 травня 2006 року. Ухвалою суду від 30.01.2014року зустрічну позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду з первісним позовом (т. 1 а.с. 69-70). В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивачка посилається на те, що банк нараховував позичальнику проценти за користування кредитом за ставкою 23,60%, однак така процентна ставка не передбачена договором про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29 травня 2006року в редакції, яка існувала на дату укладення з нею договорів іпотеки, і таке збільшення процентів не передбачено і іпотечними договорами, у зв'язку з чим, зміна розміру процентів, що суттєво збільшило обсяг відповідальності майнового поручителя, була узгоджена банком і позичальником без повідомлення майнового поручителя. [PERSON] вказує, що згідно приписів статті 19 ЗУ "Про іпотеку", будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Вимога закону щодо необхідності державної реєстрації будь-якого збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням (стаття 19 ЗУ "Про іпотеку") безпосередньо кореспондується з необхідністю отримати згоду поручителя на збільшення обсягу відповідальності за основним зобов'язанням (частина перша статті 559 ЦК України), так як без згоди іпотекодавця - майнового поручителя таку державну реєстрацію провести не можливо. Однак, [PERSON] зазначає, що ПАТ "УкрСиббанк" не здійснив такої державної реєстрації не зважаючи на фактичне збільшення процентної ставки, тобто зміну умов обтяження, також ним не було внесено змін або доповнень до іпотечного договору, який повинен містити зміст та розмір фактичного зобов'язання, строк і порядок його виконання, у зв'язку з чим, банком були порушені вимоги закону і відповідно умови іпотечних договорів, згідно яких усі зміни умов обтяження повинні бути виконані у такій же формі як і сам договір іпотеки. Позивачка за зустрічним позовом вважає, що таке порушення договору являється істотним, що у відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України надає їй право вимагати розірвання договору. Крім того, позивачка вказує, що передання власного майна в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання третьою особою є різновидом поруки - майновою порукою, у зв'язку з чим, відносини, які виникли між іпотекодавцем - майновим поручителем та іпотекодержателем, при збільшенні обсягу відповідальності майнового поручителя без його згоди, також підпадають під дію правових норм цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини в сфері поруки. Таким чином, [PERSON] вважає, що внаслідок збільшення процентної ставки без згоди майнового поручителя, також припинилася майнова порука. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідною зустрічною позовною заявою. У судовому засіданні 16.03.2015року представник ПАТ "УкрСиббанк" позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. У судовому засіданні 16.03.2015року представник [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" відмовити. Третя особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну та зустрічну позовну заяви не надав. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ПАТ "УкрСиббанк" та представника [PERSON], суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 29.05.2008року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11006074000, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 195 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредит дорівнює еквіваленту 984 750,00грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору. Згідно до п.п. 1.2.1., 1.2.2., 1.4. договору про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29.05.2008року надання кредиту здійснюється у термін з 29 травня 2006року по 29 травня 2020року. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 29 травня 2020року, якщо тальки не застосовується інший термін повернення кредиту. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання нерухомості. Відповідно до п. 1.3.1. зазначеного договору, за використання кредитних коштів протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11, 8% відсотків річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. Відповідно до п. 4.2. договору, позичальник зобов'язується погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок, вказаний в першому розділі договору. Згідно п. 7.1. договору про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29.05.2008року за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню банку. Пеня нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Пеня нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Згідно п.п. 9.1., 9.2. вищевказаного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, стягнення заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк, відповідно до умов п. 1.3.1. договору, може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої з наступних обставин, зокрема, порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов цього договору та/або умов договору, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №11006074000 від 29.05.2008року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], віце-консулом Посольства України в Сполучених Штатах Америки 22.02.2005року за реєстром №33, були укладені іпотечні договори, відповідно до умов яких, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - житлові приміщення, зазначені в п. 1.4. цих договорів. Згідно п. 1.3 договорів іпотек, іпотекою також забезпечуються зобов'язання, зазначені в п. 1.2. цього договору, у разі їх зміни - збільшення чи зменшення, якщо така зміна обумовлена застосуванням умов кредитного договору або додаткових угод до нього щодо збільшення чи зменшення суми кредиту, плати за кредит (комісій та процентних ставок), неустойки (штрафи, пені). Відповідно до п. 1.4. договорів іпотек, предметом іпотеки є земельна ділянка, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п.п. 2.1.1. та 2.1.2. зазначених договорів іпотек, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення зобов'язань боржника за кредитним договором та іпотекодавцями обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання боржником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ "УкрСиббанк", відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (скорочена назва - АТ "УкрСиббанк"). Невиконання [PERSON] та [PERSON] своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам зумовило звернення ПАТ "УкрСиббанк" до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013року позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договору було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11006074000 від 29 травня 2006року в розмірі 263 822, 52 долари США, що за курсом НБУ станом на 16.10.2012року становить 2 108 733,40грн., стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму судового збору у розмірі 3 219,00грн., зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", [PERSON] про припинення правовідносин за договором поруки задоволені. Визнано припиненим договір поруки №13427 від 29 травня 2006року укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.03.2014року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про припинення поруки відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014року рішення апеляційного суду Одеської області від 20.03.2014року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013року залишено в силі. Як вбачається із наданої представником позивача довідки - розрахунку заборгованості за кредитом, довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, довідки - розрахунку заборгованості по комісії, довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії станом на 12.09.2013року (а.с. 23-33), у [PERSON] наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, яка дорівнює 292 972,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 вересня 2013року становить 2 341 726,40грн., та складається з: 163 180 доларів США 07 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 304 298 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом, 107 667 доларів США 07 цент, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 860 582 грн. 89 коп. - заборгованість процентам за користування кредитом, 8 607 доларів США 93 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 68 803 грн. 19 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, 19 708 доларів США 97 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 157 533 грн. 80 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014року, за клопотанням представника [PERSON], по справі була призначена судова економічна експертиза, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Згідно з висновком №1632/1633 судово-економічної експертизи від 30.07.2014року наявна у матеріалах справи довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором №11006074000 від 29.05.2006 року, довідка-розрахунок заборгованості процентам за кредитним договором №11006074000 від 29.05.2006 року, довідка-розрахунок заборгованості по комісії за кредитним договором №11006074000 29.05.2006року, довідка-розрахунок пені за кредитним договором №110060740 29.05.2006 року (а.с. 23-33) відповідає умовам укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29 травня 2006року та умовам укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] договорів іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи від 29.05.2006року у розмірі 292 966, 34доларів США, або гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ у розмірі 2 341 679,96грн., у тому числі за основною сумою кредиту у розмірі 163 180,07дол. США (гривневий еквівалент 1 304 298,30 грн.), за нарахованими у періоді з 29.05.2006 по 31.08.2013 відсотками у розмірі 107 664,58 дол. США (гривневий еквівалент 860 562,99 грн.), за нарахованою пенею за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 8604,67 дол. США (гривневий еквівалент 68 777,13грн.), за нарахованою пенею за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 13 517,02 дол. США (гривневий еквівалент 108 041,54 грн.), при умові: - підтвердження даних банку зі сплати позичальником заборгованості за вказаним м договором первинними документами банку та позичальника; - підтвердження даних банку щодо нарахування кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором первинними меморіальними документами банку та даними аналітичного бухгалтерського обліку банку; - обґрунтування внесення змін до договору про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29.05.2006 року щодо збільшення відсоткової ставки, зокрема у періоді з 01.07.2008 по 05.12.2008 на 2% річних (11,8%+ 2% = 13,8%), у періоді з 05.12.2008 по 01.01.2009 на 3 % річних (13,8% + 3% = 16,8%), у періоді з 01.01.2009 по 12.09.2013 в частині встановлення подвійної відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості - 23,6 % річних (11,8%*2), відповідними рішеннями уповноважених органів банку; - підтвердження банком щодо фактичного ознайомлення позичальника та майнового поручителя про внесення змін до договору про надання споживчого кредиту №1006074000 від 29.05.2006 в частині збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, зокрема у періоді з 01.07.2008 по 05.12.2008 на 2% річних (11,8%+ 2% = У періоді з 05.12.2008 по 01.01.2009 на 3 % річних (13,8% + 3% = 16,8%), у періоді з 01.01.2009 по 12.09.2013 в частині застосування подвійної відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості - 23,6 % річних (11,8%*2), у порядку передбаченому згідно вимог п. 1.З., п. 9.2. вказаного кредитного договору. Та не відповідає у сумі 5,81 дол. США або гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ (1 дол. США = 7,993 грн.) у розмірі 46,44 грн. , у тому числі за нарахованими відсотками у розмірі 2,49 дол. США (гривневий еквівалент 19,90 грн.), та за нарахованою пенею у розмірі у розмірі 3,32 дол. США (гривневий еквівалент 26,54 грн.). Вказана невідповідність за нарахованими відсотками у сумі 2,49 дол. США (2,76- 2" і та за нарахованою пенею у розмірі 3,32 дол. США. Встановити в якій сумі та за який період розрахунок банку є документально ґрунтованим за наданими на дослідження матеріалами справи та додатково над матеріалами не надається за можливе, оскільки: - в матеріалах справи відсутні та на дослідження не наданні первинні меморіальні та касові документи позичальника та банку за вказаним договором про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29 травня 2006 року, у тому числі меморіал дери банку, заяви на переказ готівки, квитанції, платіжні доручення тощо, від яких можливе встановлення обґрунтованість нарахування та списання кредитної заборгованості за вказаним договором; - в матеріалах справи відсутні та на дослідження не наданні внутрішні норма документи банку стосовно бухгалтерського обліку операцій банку з кредитування фізичних осіб в іноземній валюті, відповідно яких можливе визначити порядок за застосування рахунків аналітичного та синтетичного обліку банку та порядок документального оформлення у бухгалтерському обліку операцій банку з кредитування фізичних осіб в іноземній валюті; - за наданими на дослідження регістрами бухгалтерського обліку банку виходячи зі структури та повноти їх побудови не надається за можливе встановити зміст о цій з нарахування та погашення кредитної заборгованості, облік яких відображений цими регістрами; - в матеріалах справи відсутні та на дослідження не наданні рішення уповноважених органів банку, інші внутрішні нормативні документи банку стосовно внесення змін до договору про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29 травня року в частині збільшення відсоткової ставки за вказаним договором, зокрема у період з 01.07.2008 по 05.12.2008 на 2% річних (11,8%+ 2% = 13,8%), у періоді з 05.12.20 01.01.2009 на 3 % річних (13,8% + 3% = 16,8%), у періоді з 01.01.2009 по 12.09. щодо встановлення подвійної відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості - 23,6 % річних (11,8%*2). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, згідно положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування як і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11006074000 від 29 травня 2006року у розмірі 292 972,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 вересня 2013року становить 2 341 726,40грн. є обґрунтованим при умові надання банком вищеперелічених доказів, однак в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, ПАТ "УкрСиббанк" не було надано вказаних доказів, суд вважає за необхідне визначити заборгованість [PERSON] перед ПАТ "УкрСиббанк" станом на 16.10.2012року в розмірі 263 822, 52 долари США, що за курсом НБУ станом на 16.10.2012року становить 2 108 733,40грн., тобто у розмірі, встановленому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014року, яке має для суду преюдиціальне значення в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.п. 2.1.1. та 2.1.2. зазначених договорів іпотек, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення зобов'язань боржника за кредитним договором та іпотекодавцями обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання боржником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. На вимогу вказаного закону, судом була витребувана інформація, та відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна індексний номер 30264583 від 01.12.2014 року, у відповідачки - [PERSON] у власності є земельна ділянка, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], що є предметом договорів іпотеки. Судом було перевірено та з'ясовано, що у відповідачки у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, окрім майна, яке перебуває в іпотеці, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, суд зазначає, що норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" розповсюджуються на правовідносини, що виникли по даній справі. При цьому, суд вказує на те, що з набранням чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та на період його дії, ПАТ "УкрСиббанк" позбавлено можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, суд зазначає, що у зв`язку з наявністю загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке стягнення на період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути здійснене і у передбачених випадках підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ПАТ "УкрСиббанк" в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", встановивши початкову ціну, визначивши її на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11006074000 від 29.05.2006року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] у розмірі 263 822 долари США 52 центи, що за курсом НБУ станом на 16 жовтня 2012року становить 2 108 733 грн. 40 коп., а також відстрочити на строк дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" рішення суду в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ПАТ "УкрСиббанк" пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про визнання припиненими правовідношення та визнання розірваними договори іпотек, суд зазначає наступне. Як вже зазначалося раніше, 29.05.2008року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11006074000, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 195 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №11006074000 від 29.05.2008року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], віце-консулом Посольства України в Сполучених Штатах Америки 22.02.2005року за реєстром №33, були укладені іпотечні договори, відповідно до умов яких, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - житлові приміщення, зазначені в п. 1.4. цих договорів. Посилання [PERSON] на те, що ПАТ "УкрСиббанк" були внесені зміни до кредитного договору, які суттєво збільшили обсяг її відповідальності, не приймаються судом до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні повідомлення про зміну умов кредитного договору, які направлялися на адресу [PERSON] (т. 1 а.с. 214, 221), відповідно до п. 9.2. кредитного договору та п. 1.3. договору іпотеки. Помилковим є твердження [PERSON] про те, що передання власного майна в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання третьою особою є різновидом поруки - майновою порукою, у зв'язку з чим, відносини, які виникли між іпотекодавцем - майновим поручителем та іпотекодержателем, при збільшенні обсягу відповідальності майнового поручителя без його згоди, також підпадають під дію правових норм цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини в сфері поруки, та внаслідок збільшення процентної ставки без згоди майнового поручителя, також припинилася майнова порука. Суд вважає порука та іпотека є різними, самостійними способами забезпечення виконання зобов'язань, та регулюється різними положеннями діючого законодавства. Крім того, правовідносини щодо іпотеки регулюються спеціальним Законом України "Про іпотеку". Так, ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Судом не встановлено підстав для припинення дії договору іпотеки, що визначений у ст. 17 Закону України "Про іпотеку", в тому числі шляхом його розірвання. Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає такого способу захисту цивільного права як визнання договору розірваним, а передбачає можливість суду розірвати договір. Однак, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Вимог про розірвання договорів іпотек [PERSON] заявлено не було, а навіть, якщо були б заявлені, задоволенню не підлягали, оскільки відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Однак позивачем за зустрічним позовом не було доведено наявності жодної з вищевказаних підстав для розірвання договорів іпотеки. З урахуванням викладеного, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання припиненими правовідношення та визнання розірваними договори іпотек слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: partial