Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15734 від 18.05.2021 р., виданий приватним нотаріусом Киїєво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 15 646,69 грн. та зобов`язати відповідача повернути отримані кошти за виконавчим написом позивачу в сумі 2201,99 грн. Позов мотивований тим, що при видачі виконавчого напису, нотаріус не звернув уваги, що сума боргу не є безспірною, нотаріусу не були подані первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, стягувач та нотаріус не надіслав боржнику вимогу про погашення боргу, не проінформував боржника про розмір заборгованості, та не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не повідомив боржника про порушення кредитних зобов`язань, тому вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено із порушенням Закону України «Про нотаріат». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, справу просив розглянути без його участі. Одночасно просив врахувати доданий звіт до договору про надання правової допомоги № 72/21 від 24.05.2021 р. Відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, також просив відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Нотаріус Грисюк О.В. належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав, ухвалу суду про витребування документів не виконав. Дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09 червня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. відкрито виконавче провадження № 65754095 на підставі виконавчого напису нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований у реєстрі за № 15734 від 18.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість в розмірі 15 646,69 грн. (а.с.15). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону, виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису визначені підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також той факт, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ "Вердикт Капітал" надсилало претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком, суд дійшов висновку, що заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною. З урахуванням того, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Одночасно позивач просить повернути стягнуті за виконавчим написом з нього 2201,99 грн., однак до суду не надано належних та допустимих доказів утримання з зарплати позивача саме боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Окрім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір. Представник відповідача заперечує стягнення повної суми витрат на правову допомогу обгрунтовуючи таке заперечення відсутністю належних та допустимих доказів, які підтверджують оплату позивачем адвокату його послуг. Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Одночасно ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як вбачається зі змісту поданих до суду документів представник позивача надав звіт до договору про надання правової допомоги № 72/21 від 24.05.2021 р., як доказ на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представник позивача просить стягнути з відповідача 4500 грн. витрат на правову допомогу, що відповідає сумі зазначеній в додатковому звіті від 09.11.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися під час розгляду справи по суті сторона у справі (відповідач) не заявляв про розмір витрат та не висловлював вимогу про необхідність їх стягнення зі сторони позивача у разі відмови у задоволенні позовних вимог. Вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 4 500 грн. Стягненню з відповідача також підлягає судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 635,60 грн.

Outcome: approved