Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Луцької міської\~ради,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача:\~перша Луцька\~державна нотаріальна\~контора Волинської\~області,\~публічне акціонерне\~товариство "Державний\~ощадний банк\~України"\~в особі\~філії Волинське\~обласне управління\~АТ "Ощадбанк"\~ про встановлення місця постійного проживання. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. На момент смерті спадкодавець [PERSON] не був зареєстрований за жодною адресою в м. Луцьку, однак проживав з ним за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що він є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька та на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем. До нотаріуса у шестимісячний термін не звертався та від спадщини не відмовлявся, однак свої спадкові права належним чином оформити не має можливості, оскільки відсутні дані, які б підтверджували факт прийняття спадщини. На теперішній час позивач має намір оформити право на спадкове майно, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання його батька [PERSON] зі спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] у місті Луцьку по вул. Метельницького,4/61. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 16 грудня 2020 року від представника третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" Місюри І.В. надійшли пояснення на позовну заяву. Вказують, що позивачем не надано достатніх належних доказів щодо підтвердження померлого [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зазначають, що 25.12.2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 400\~000 гривень на споживчі потреби.З метою забезпечення виконання за вказаним договором з позичальником був укладений договір іпотеки нерухомого майна. Також 11.04.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №2871. В подальшому, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2013 року ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України заборгованість за кредитним договором № 3643 від 25 грудня 2007 року в розмірі 839688 (вісімсот тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім)гривень 96 копійок. Отримані виконавчі листи були направлені на примусове виконання в органи Державної виконавчої служби. Звертають увагу, що адреса місця проживання боржника [PERSON] у виконавчих листах була зазначена [ADDRESS] . Також, саме ця адреса була ним зазначена при укладенні кредитних договорів, про зміну місця проживання чи реєстрації [PERSON] за життя банк не повідомляв. Також, в матеріалах кредитної справи міститься відмітка про місце реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою, натомість відмітка про зняття з реєстрації відсутня. Вважають, що вказані обставини спростовують твердження позивача, про те, що з 15.01.2015 року [PERSON] проживав з ним за адресою [ADDRESS] .Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову, вважаючи позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити. Від представника відповідача Луцької міської ради Андрусяка І.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника Луцької міської ради, проти позовних вимог не заперечують. при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління - Місюра І.В. заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у поясненнях на позовну заяву. Представник третьої особи - першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області в судове засідання не з`явився, заявою від 29.03.2021 року просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Заслухавши пояснення\~учасників процесу,\~показання свідків,\~дослідивши письмові\~матеріали справи,\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог,\~виходячи з\~наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 грудня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луцьку, Волинської області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області 26 січня 1990 року, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 9). Суд встановив. що позивач [PERSON] , згідно відмітки в паспорті серії АЮ №274041, з 12.06.2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки,від 29 січня 2019 року, виданої Головою правління ОСББ «Барви» Зюзіної К.А. [PERSON] , 1970 року народження, до дня смерті ( [INFO] ) дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки УДМС у Волинській області від 18.12.2019 року, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 13.03.1991 року до 15.01.2015 року (а.с.10). На запит суду Перша Луцька державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи, заведеної [INFO] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Як слідує з матеріалів спадкової справи, позивач [PERSON] , 13 лютого 2020 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . Згідно відповіді нотаріуса від 18.05.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із тим, що не можливо встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька. Також, в матеріалах справи наявні копії заяв, спадкоємців першої черги, після смерті [PERSON] , дружини [PERSON] та доньки [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Іванюк М.В. зареєстровані в реєстрі за № 1335 та № 1336, зі змісту яких вбачається, що останні на спадщину не претендують та звертатись до суду із заявою з метою визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не будуть (а.с. 11-12). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що померлий [PERSON] постійно проживав за одною адресою, а саме. [ADDRESS] із своїм сином [PERSON] , останні вели разом спільне господарство. Між позивачем та померлим [PERSON] були дуже добрі відносини, син до дня смерті піклувався про батька, в подальшому [PERSON] почав хворіти, та син забезпечував йому належне лікування та догляд. Також організував його поховання. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд приходить до наступного висновку. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1221ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1216 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно достатті 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною другою\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавцята народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктами 2, 23постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При цьому місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце перебування\~це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання\~це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Встановлення зазначених обставин є необхідним для вирішення питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 1268 ЦК України. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з реєстрацією місця проживання спадкодавця, а відповідно до статті 1221\~ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання спадкодавця, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3статті 1268\~ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 212/9157/15-ц та від 10 січня 2019 року у справі 484/747/17. У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від21 лютого 2019 року у справі № 420/2383/16-ц. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». Метою позивача при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, предметом спору у цій справі є захист спадкового права позивача - [PERSON] , як майнового об`єкта цивільного права. Суд зазначає, що питання про встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з огляду на обставини, встановлені судом, можуть бути вирішені в судовому порядку лише за належного суб`єктного складу, що передбачає участь в справі як спадкоємців, які прийняли спадщину, так і органу місцевого самоврядування, що діє від імені територіальної громади, якій може відійти відумерла спадщина, зокрема, у разі відсутності спадкоємців, які б прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Посилання представника третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" у письмових поясненнях, в яких останні проти позову заперечували та просили відмовитиу його задоволенні, суд оцінює критично, оскільки вони були спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, а саме судом було встановлено факт проживання спадкодавця із позивачем за однією адресою на час відкриття спадщини, було підтверджено свідченнями свідків, які вказані обставини підтвердили, іншими доказами по справі. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved