Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, за всіх мотивів, викладених у позовній заяві, просив задоволити позовні вимоги, а також вказав, що строк закінчення зобов"язння поручителя перед банком закінчився згідно п. 4.6. договору поруки в червні 2008 року. Представник ПАТ «Кредобанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на подані заперечення проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Крім того вказує, що кінцем закінчення терміну договору поркуи є 25 липня 2022 року, згідно кредитного договору від 26 липня 2007 року. Представник [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позовні визнав та не заперечив щодо задоволення позову, а також вказав, що строк закінчення зобов"язння поручителя перед банком закінчився згідно п. 4.6. договору поруки в червні 2008 року, з часу направлення листа банком про дострокове погашення кредитних зобов"язань. Суд, заслухавши учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захищати цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Кредобанк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 192-07 за яким банк зобов»ячався надати позичальникові на умовах кредиту у власність грошові кошти в сумі 890000,00 євро на термін до 25 липня 2022 року, що підтверджується копію зазначеного договору, який наявний в матеріалах справи. З метою забезпечення виконання умов вищевказаного договору 26 липня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредобанк», було укладено договір поруки №192-07/3. На сьогоднішній день правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк» є ПАТ «Кредобанк». Відповідно до п. 1.1. цього договору [PERSON], поручився перед ПАТ «Кредобанк» за виконання [PERSON] зобов'язань в повному обсязі за укладеним між ними кредитним договором №192-07 від 26.07.2007 року. Зокрема поручився за повернення кредиту, сплату відсотків та комісій за користування кредитом, штрафних санкцій. Згідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником як солідарний боржник. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 статті 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Судом також встановлено, що [PERSON] не укладав із ПАТ «Кредобанк» додаткової угоду до кредитного договору №192-07 від 26.07.2007 року, якою передбачено збільшення відсоткової ставки по договору кредиту та часу на який було надано кредит.Однак із таким договором позивача, як поручителя ніхто не ознайомлював і про це не попередив жодним чином. Через укладення такого договору зобов'язання [PERSON] та позивача збільшились в декілька разів у порівнянні з тими щодо поруки за виконання яких він підписував договір поруки №192-07/3 від 26.07.2007 року. 16 травня 2008 року ВАТ " Кредобанк" направило поручителю повідомлення за № 17-72008 згідно якого, повідомляє про зміну процентної ставки з 12 % до 12 ,5 % . Крім того вказує, що у відповідності до п. 3.8 . Кредитного договору просить з"явитись [PERSON] до банку для укладення додаткового договору. Крім цього вказує, що у випадку невиконання вказаного положення кредитного договору і при незгоді позичальника з пропозицією банку про зміну процентної ставки, він зобов"язаний у 10-ти денний строк з часу надіслання банком вказаного повідомлення повністю повернути суму кредиту та інші нарахування. Сторони не оспорюють направлення банком та отримання відповідачем вказаного листа банку. Згідно ст. 4.9 кредитного договору - банк, у випадках, передбачених п. 2.9 цього договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати плдатежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. З п. 4.10 кредитного договору вбачається, що позичальник, зобов"язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку ( п. 4.9. ) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Відповідно до п. 4.3. договору поруки, який є невід"ємною складовою кредитного договору слідує, що всі зміни і доповнення до цього договору вносяться за взаємною згодою сторін і складаються в письмовій формі. Як вбачається з п. 4.6. договору поруки, договір поруки припиняється за спливом трьохрічного терміну від дня настання строку виконання основного зобов"язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 559 ч. 1 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності . Суд в судовому засіданні встановив, що саме в 2008 році банк пред'явив вимогу [PERSON] щодо повернення кредиту і ін., але Боржник [PERSON] не повернув кредиту, не сплатив проценти та комісію та ін. Таким чином, належними і достовірними доказами підтверджено, що термін виконання основного зобов'язання за Кредитним договором настав в червні 2008 році. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Суд приходить до висновку, що оскільки у 2008 році настав термін виконання основного зобов'язання, то у 2012 році (по спливу 3-х років) припинився договір поруки. Адже ВАТ «Кредобанк» та його правонаступник ПАТ «Кредобанк» більше 3-х років від часу, коли строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором настав, до суду із позовом до поручителя не звертався. При цьому суд виходить із того, що лише 15 березня 2013 року ПАТ «Кредобанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк») звернулося до суду із позовом про стягнення боргу за кредитним договором №192-07 від 26 липня 2007 року, предявивши вимоги і до поручителя - [PERSON] Судом також встановлено, що [PERSON] з моменту настання зобов"язання , а саме з червня 2008 року не сплачував кредитні зобов"язання. Згідно ч. 4 ст. 599 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У відповідності до п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів про припинення поруки, суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах просить задовольнити позовні вимоги щодо припинення договору поруки. На підставі викладеного та

Outcome: approved