Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У листопаді 2007 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого (з урахуванням уточнень) посилалась те, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 681 від 17.09.2004 року було затверджено акт приймання частини житлового будинку № 54 по вул. Артема - квартир №2, №4, №6, гаража Е, яка була реконструйована на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 654 від 20.09.2002 року. Пунктом 2, 3 рішення № 681 від 17.09.2004 року відповідачем надано правомочності перепланування у квартирі [ADDRESS] Артема № 54, перебудові прибудови літ. А-3 та переобладнанню підвалу будинку А-1, частини будинку "Б-1". Позивач вважає вказані рішення незаконними виходячи з того, що співвласники домоволодіння [PERSON] та [PERSON] одержали в користування згідно договору дарування та договору купівлі-продажу лише долі домоволодіння без виділу в натурі нерухомого майна. Посадові особи виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті ради перевищили свої повноваження, так як документів, які свідчили б про майно, яке знаходиться в користуванні [PERSON] та [PERSON] на момент ухвалення оскаржуваних рішень не було. [PERSON] здійснено перебудову житлового будинку літ. "А-1", яка мала наслідком збільшення площі прибудови кв. №4 літ. "а-1" на 1,9 кв.м. за рахунок загального входу до підвалу під "А-1" та загороджено вікно кухні [PERSON], в зв'язку з чим впродовж дня на кухні горить світло, змінився краєвид, з чим позивачка не згодна. Крім того, без її згоди в загальному підвалі під "А-1" [PERSON] побудувала сауну та басейн, який був введений в експлуатацію відповідачем, таким чином порушені її права в користуванні загальним входом до підвалу та загальним підвалом під "А-1". Вказане фактично є самочинним будівництвом, оскільки здійснювалося на не відведеній для цього земельній ділянці. Також, позивач у позові зазначає, що 17.05.1999 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого у її власність відійшла 36/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.54, на земельній ділянці площею 963 кв.м. Отримавши майно, вона розпочала ним володіти та користуватися, в тому числі частиною загального підвалу та входом до нього. При цьому іншою частиною підвалу користувався [PERSON] - мешканець квартири №4, ніяких суперечок з приводу прав власності та порядку користування підвалом між ними не виникало. У 2001 році [PERSON] придбала у [PERSON] 15/100 часток вказаного домоволодіння з відповідними частинами господарчих та побутових споруд. В подальшому вона не проводила виділ в натурі набутих нею часток домоволодіння. З технічного висновку фірми "Арчі", який в 2001 році замовляла [PERSON], в розділі "перепланування" останнього вказано, що [PERSON] здійснена розчистка та реконструкція існуючого підвального приміщення та позначені точні розмірі загального підвалу. Позивач зазначає, що з 1999 по 2001 роки ні вона, ні [PERSON] не проводили жодних будівельних робіт в підвальному приміщенні. Як встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2012 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.08.2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року, спірний підвал, розташований під будинком А-1, є його складовою та не підлягає відокремленню у разі переходу права власності на будинок, що грунтується на приписах ст.ст. 177, 187 ЦК України. Тому вказаний спірний підвал, розташований під будинком "А-1", є об"єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та третіх осіб по даній справі. Відповідно, будь-які дії щодо нього, як то перенесення входу, засипання тощо здійснюються виключно за їх згодою, але вона такої згоди не надавала, оскільки в матеріалах справи відсутні докази протилежного. Крім того посилається на те що реконструкція квартири №2, квартири №6, нове будівництво, було виконано з порушенням усіх будівельних норм і правил. Виносячи оскаржувані рішення, посадові особи відповідача навмисно не звернули на це увагу, в 2003 році відповідач погоджувався з незаконністю дій подружжя [PERSON], про що зазначено в листі № 13/40 від 14.02.2003 року. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати незаконними та скасувати в повному обсязі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 654 від 20.09.2002 року та № 681 від 17.09.2004 року (том 1, а.с.4-6, том 2, а.с. 1-3, том 3, а.с. 10-14, а.с.115-116, а.с.131-133). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 654 від 20.09.2002 року "Про дозвіл на проектування та реконструкцію частини жилого будинку у домоволодінні по вул. Артема, 54 гром. [PERSON]О." Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 681 від 17.09.2004 року "Про затвердження акта приймання частини жилого будинку у домоволодінні по вул. Артема, 54 грн. [PERSON] та гр. [PERSON]М.". Стягнуто судові витрати з \~Виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради (том 3, а.с. 145-150). В апеляційних скаргах [PERSON] та [PERSON], посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю (том 3, а.с.169-177,182-189). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення\~суду\~в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги \~підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості, та встановивши що рішеннями виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 654 від 20.09.2002 року "Про дозвіл на проектування та реконструкцію частини жилого будинку у домоволодінні по вул. Артема, 54 грн. [PERSON]О." та рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 681 від 17.09.2004 року "Про затвердження акта приймання частини жилого будинку у домоволодінні по вул. Артема, 54 грн. [PERSON] та гр. [PERSON]М." порушені права позивача як співвласника домоволодіння. Однак, із висновками суду погодитись не можна з наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи, не пов'язаних із встановленням належності відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками домоволодіння по вул. Артема, 54 в м. Дніпропетровську, що встановлено не одним рішенням суду і не спростовується сторонами. Проте суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув, в порушення ч.4 ст. 10 ЦПК України не розяснив позивачу наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій, та у порушення ч.1 ст.33 ЦПК України не обговорив питання залучення до участі у справі співвідповідачів, хоча позовні вимоги [PERSON] прямо зачіпають їх права та інтереси. За таких обставин рішення суду слід скасувати згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з підстав неправильного визначення складу відповідачів по справі, що не позбавляє позивача права звернутись до суду із позовом до належних відповідачів.

Outcome: partial