Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - стягнути з [PERSON] на розподільчий рахунок ПАТ "Рівнеобленерго" №26033302879704 у ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368, код 05424874 завдані збитки у розмірі 12630,13 грн.; - стягнути з [PERSON] на розподільчий рахунок ПАТ "Рівнеобленерго" №26005010446002 ПАТ "Альфа банк", МФО 300346, код ЄДРПОУ 05424874 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. У свою чергу, відповідач за первинним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ "Рівнеобленерго" та просить визнати неправомірним і припинити дію протоколу засідання Комісії дубровицького району електромереж ПАТ "Рівнеобленерго" по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією від 27.01.2014 року №7 та стягнути з ПАТ "Рівнеобленерго" на його користь заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Свої вимоги первинний позивч мотивує тим, що 13 січня 2006 року між ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" првонаступником якого є ПАТ "Рівнеобленерго" та [PERSON] укладено Договір про користування електроенергією. 19 січня 2014 року представниками Дубровицького РЕМ ПАТ "Рівнеобленерго" в господарстві, де мешкає [PERSON] виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електропроводки до кабелю головного вваду, що призвело до споживання електроенергії поза приладом обліку. Про порушення Правил 10 січня 2014 року було складено акт №004316. На підставі вказаного акту, комісією Дубровицького РЕМ ПАТ "Рівнеобленерго" по розгляду актів, постановлено провести нарахування за порушення Правил. Розмір завданих збитків становить 12630,13 грн. У судовому засіданні представник первісного позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, вимоги зустрічної позовної заяви не визнав. Відповідач за первісним позовом та його представник [PERSON] позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" не визнали. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовляє з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2006 року між ПАТ "Рівнеобленерго" та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією (а.с.3-6). Підпис [PERSON] у договорі про користування електричною енергією підтверджує, що останній погодився з усіма умовами, які у ньому зазначені. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] ствердив, що [PERSON] порушив вимоги договору та Правил користування електричною енергією, а саме самовільно підключив електропроводку до кабелю головного вводу, що, у свою чергу, призвело до споживання електроенергії поза приладом обліку. Реагуючи на вказаний представником ПАТ "Рівнеобленерго" факт, 18 січня 2014 року представниками Дубровицького РЕМ ПАТ "Рівнеобленерго" було складено акт про порушення №R 004316 (а.с.7-8). Під час розгляду вказаного вище акту, 27 січня 2014 року [PERSON] не погодився із вказаним порушенням та зазначив, що на момент складення акту про порушення Правил користування електроенергією, його не було вдома. Без його відома працівники Дубровицького РЕМ ходили по будинку. З проведеним нарахуванням не згідний. Вказане пояснення [PERSON] зазначене у протоколі №7 засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил Користування електроенергією від 27.01.2014 року (а.с.10). Однак, незважаючи на пояснення [PERSON] та не перевіривши вказані ним факти, комісією було вирішено провести нарахування споживачу [PERSON] по замірах сили струму самовільного підключення за період з 18.01.2013 року по 18.01.2014 року. Обсяг не облікової електроенергії становить 17921 кВт*год, вартість якої становить 12630,12 грн. Крім того, працівниками Дубровицького РЕМ, під час оформлення акта про порушення №R 004316 від 18.01.2014 року, порушили вимоги п.4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікової внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 та п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357. У п.53 Правил користування електричною енергією для населення чітко зазначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Згідно п.4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікової внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред'явлення ними службових посвідчень на місці виявлення порушень. Отже, з наведених норм вбачається, що [PERSON] був позбавлений можливості надати пояснення та будь-які зауваження по вказаному факту. Суд не бере до уваги та критично оцінює як доказ, наданий первісним позивачем акт №03/51-07-16-А розгляду звернень побутових споживачів (населення) оформлений Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Рівненській області (Сарненське відділення) (а.с.37-39). Із зазначеного акта вбачається, що дії енергопостачальника щодо процедури оформлення акта від 18.01.2014 року №R 004316 відповідали вимогам нормативних документів щодо користування електричною енергією та були правомірними. Однак, з листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії від 15.07.2014 року №01/21-3370 (а.с.89-90) вбачається, що під час розгляду звернення [PERSON] Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Рівненській області (Сарненське відділення) допущено ряд порушень, а тому Держенергонагляд прийшов до висновку, що дії енергопостачальника щодо процедури оформлення акта суперечили вимогам Правил користування електричною енергією для населення та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікової внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та були неправомірними. У своєму листі Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії зобов'язала ПАТ "Рівнеобленерго" відкликати акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 18.01.2014 року №R 004316, а проведені за ним нарахування збитків вважати нечинними та скасувати. Вказана вимога вищестоящої інстанції ПАТ "Рівнеобленерго" невиконана, що у свою чергу призвело до виникнення даного спору. Частиною 1 ст.10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави позовних вимог первісного позивача не доведені та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Що стосується позовних вимог по зустрічній позовній заяві, то слід зазначити наступне. Відповідно до змісту 11,15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Таким чином, складений працівниками енергопостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 18.01.2014 року №R 004316 є лише факсацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил користування електричною енергією для населення, тому оскарження як дій лише факту складання такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, суд приходить до висновку, що спір про визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки суди розглядають заяви про визнання незаконними тільки рішень, дій чи бездіяльності державних та інших органів влади або органів місцевого самоврядування за умовами, якщо останні порушують права громадянина. Саме ці рішення, дії чи бездіяльність вищезазначених органів можуть бути предметом спору при розгляді позовних заяв фізичних осіб - споживачів, пред'явлених до енергопостачальної організації. Акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення не є актом нормативного характеру, оскільки він складений органом юридичної особи, а не державним органом. Враховуючи наведене, суд рахує, що відсутні підстави для задоволення зустрічної позовної заяви.

Outcome: dismissed