Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Липовецького районного суду з позовною заявою про визнання недійсним державного акту на право власності на землю до Липовецької районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Липовецькому районі, та [PERSON], третя особа без самостійних вимог садово-городній масив «Турбівський», обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що у 1999 році він, за згодою власників земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER] в кварталі №4 СГМ „Турбівський", почав користуватися даними земельними ділянками, а у 2002 році вони офіційно відмовились від зазначених земельних ділянок на його користь у зв'язку з тим, що він являюся ліквідатором аварії на ЧАЕС другої категорії. З цих підстав, за його заявами, його було офіційно прийнято у члени СГМ „Турбівський" і видано членську книжку садівника. За ним були закріплені земельні ділянки [NUMBER]-[NUMBER] в кварталі №4, які він обробляв, доглядав належним чином, сплачував членські внески. Однак, рішенням правління СГМ «Турбівський» від 19 серпня 2008 року через нібито неналежне використання земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER] вони були без його відома у нього вилучені. Земельні ділянки у нього забрали без його відома, вилучивши їх самовільно. Рішенням правління від 22.10.2008 року зазначені земельні ділянки передали [PERSON], його колишній дружині. 02 лютого 2009 року, він звернувся до суду з позовом до СГМ «Турбівський» та [PERSON] про визнання недійсним зазначених вище рішень правління. Згідно рішення Замостянського районного суду міста Вінниці від 23 серпня 2011 року його позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним рішення правління СГМ «Турбівський» від 19 серпня 2008 року в частині вилучення у [PERSON] земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER] в садово-городньому масиві «Турбівський». Визнано недійсним рішення правління від 22 жовтня 2008 року в частині передачі земельних ділянок [NUMBER],[NUMBER] [PERSON] Просить суд поновити йому строк для звернення з позовом до Липовецької райдержадміністрації, відділу держземагенства у Липовецькому районі, [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на землю серії ЯИ № 83751, виданого на ім'я [PERSON] Визнати недійсним державний акт на право власності на землю серії - ЯИ №783751, виданий на підставі розпорядження Липовецької райдержадміністрації №352 від 26 листопада 2009 року на ім'я [PERSON] відповідно до якого вона є власником земельної ділянки [NUMBER] та [NUMBER], площею 0,1199 га, СТ «Ромашка» СГМ «Турбівський», розташований на території Приборівської сільської ради, Липовецького району Вінницької області. Скасувати реєстрацію державного акта на право власності на землю серії ЯИ №713751, виданий на підставі розпорядження Липовецької райдержадміністрації №352 від 26 листопада 2009 року на ім'я [PERSON] Зустрічну позову заяву [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,обґрунтувала наступним, що її - [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0.1199 га, кадастровий номер 0522285200:03:000:1559, цільове призначення: для ведення садівництва, яка розташована на території Липовецького району, Приборівська сільська рада, садове товариство „Ромашка" масив „Турбівський" [NUMBER], [NUMBER] що в свою чергу підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №783751 від 07 грудня 2009 року, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації № 352 від 26 листопада 2009 року, «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку". Зазначений правовстановлюючий документ був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 08094400416 у Відділі Держкомзему у Липовецькому районі 10 грудня 2009 року. Її колишній чоловік - [PERSON] та йо го родичка [PERSON] без будь-якої правової підстави, не маючи жодних відповідних дозвільних документів та всупереч її волі станом на поточний момент користуються вищенаведеної земельною ділянкою, що розташована у садовому товаристві „Ромашка" масив „Турбівський" на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності [PERSON] на підставі державного акту на пра во власності на земельну ділянку серії ЯИ № 783751 від 10 грудня 2009 року, та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 0,1199 га, кадастровий номер 0522285200:03:000:1559, цільове призначення: для веден ня садівництва, яка розташована на території Липовецького району, Приборівська сільська рада, садове товариство „Ромашка" масив „Турбівський" [NUMBER], [NUMBER]. Представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав у повному обсязі просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Липовецької районної державної адміністрації №352 від 26 листопада 2009 року; визнати недійсним державний акт на право власності на землю серії ЯИ №783751, виданий на підставі розпорядження Липовецької райдержадміністрації №352 від 26 листопада 2009 року; скасувати реєстрацію державного акта на право власності на землю серії ЯИ №783751, виданий на підставі розпорядження Липовецької райдержадміністрації №352 від 26 листопада 2009 року, посилаючись на те, що позивача [PERSON] позбавили законного права на земельну ділянку, якою він тривалий час користується, оскільки рішенням Замостянського районного суду міста Вінниці від 23 серпня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсним рішення правління СГМ «Турбівський» від 19 серпня 2008 року в частині вилучення у нього земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER] в садово-городньому масиві «Турбівський». Визнано недійсним рішення правління від 22 жовтня 2008 року в частині передачі цих земельних ділянок [PERSON] Зустрічний позов [PERSON] не визнав. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов [PERSON] підтримав, суду пояснив, що доводи позивача є надумані, тому, що він не був членом товариства в той час коли його бувша дружина оформила на себе спірні земельні ділянки. Зустрічний позов [PERSON] підтримав. Представник відповідача Липовецької районної державної адміністрації А.І.Панчук в судове засідання не з'явилась, направила заяву в якій проти позову заперечує, просить справу розглянути без її участі(а.с.105,106) Представник відділу Держземагенства у Липовецькому районі Шендерук Г.Є. діюча на підставі доручення позов [PERSON] не визнала, посилаючись на те, що державний акт про права власності на землю [PERSON] виданий на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Приборівської сільської ради, і відповідає вимогам Закону та Конституції України. Зустрічний пощов підтримала. Представник третьої особи без самостійних вимог; Садово-городній масив «Турбівський» в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи по сутті в встановленому законом порядку повідомлений. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Згідно підстав передбачених ст..140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г)звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д)конфіскація за рішенням суду; є) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Суд встановив, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач [PERSON] посилався на обставини щодо набуття ним права користування спірними земельними ділянками на підставі членства у садово-городньому масиві «Турбівський». Рішенням правління вказаної організації від 19 серпня 2008 року спірні земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] були у нього вилучені та рішенням правління від 22 жовтня 2008 року передані його колишній дружині [PERSON] Оскільки маючи намір відмовитись від права користування земельними ділянками товариства на користь [PERSON] позивач [PERSON] 26 вересня 2006 року звертається з заявою до голови правління СГМ «Турбівський» про відмову від земельних ділянок [NUMBER]; [NUMBER], в зв'язку з неможливості в подальшому їх обробляти.Однак, рішенням правління СГМ «Турбівський» від 19 серпня 2008 року через нібито неналежне використання земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER] вони були у нього вилучені. Земельні ділянки у нього забрали без його відома, вилучивши їх самовільно. Таким чином, вищенаведені доводи представника позивача не відповідають дійсним обставинам справи. Оскільки з 2006 року позивач [PERSON] втратив право користування спірними земельними ділянками, подавши заяву про відмову в користуванні земельної ділянки, а заява про відкликання своєї заяви про відмову від земельної ділянки позивач [PERSON] подав 12 листопада 2013 року, членська книжка садівника [PERSON] видана 12 січня 2012 року, а поновлений в члени товариства з 6 вересня 2011 року. Позивач п'ять років не був членом товариства. Інших доказів суду не надано. Крім того, згідно ст. 155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У судовому засіданні було встановлено, що розпорядження № 352 від 26 листопада 2009 року на час винесення оскаржуваного розпорядження не було оскаржене у встановленому законом порядку, не скасоване, а також відсутнє будь-яке судове рішення щодо його недійсності, що також не заперечувалось представник відповідача. З матеріалів справи слід, що відповідач 26 листопада 2009 року видав розпорядження № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», яким затвердив технічну документацію із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам на території Приборівської сільської ради, в т.ч. і [PERSON] Також, зазначеним розпорядження зобов'язано видати громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки. Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. В матеріалах справи міститься акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №783751, відповідно до якого, [PERSON] володіє на праві приватної власності земельною ділянкою, загальною площею 0,1199 га, яка складається з 3 ділянок: Ділянка №1 площею 8,59 га., ділянка №2 площею 19,49 га, яка розташована на території Липовецького району Приборівської сільської ради, сад.діл. СТ «Ромашка» масив «Турбівський» [NUMBER],[NUMBER]. Зазначений акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 08094400416 у Відділі Держкомзему у Липовецькому районі 07 грудня 2009 року. Так, відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно ст. 154 Земельного Кодексу України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Статтею 140 Земельного Кодексу України, надано вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Виходячи з норм зазначеної статті, в даному випадку відсутня жодна підстава припинення права власності на земельну ділянку [PERSON] визначена ст. 140 Земельного Кодексу України. Суд приходить до висновку, що Липовецькою районною державною адміністрацією при винесенні оскаржуваного розпорядження враховані норми земельного законодавства, а також відсутні будь які докази порушення чинного законодавства при винесені цього рішення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками [NUMBER],[NUMBER] в СТ «Ромашка» масив «Турбівський», шляхом зобов'язання відповідачів звільнити самовільно зайняту вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 07 грудня 2009 року Липовецькою райдержадміністрацією на її ім'я, вона є власником даних земельних ділянок, якими відповідачі безпідставно користуються. Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Суд звертає увагу на вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і судом встановлено, дійсно порушуються права [PERSON] недопущення її до земельних ділянок, які перебувають у її власності. За таких обставин, враховуючи, що наведені позивачем обставини в обґрунтування своїх вимог не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, в межах заявлених позивачем вимог підстави для задоволення позову відсутні. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Outcome: approved