Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказує що 06.02.2013 року між ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений договір № 2002563178 про надання споживчого кредиту. За вказаним договором [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 24 388,00 грн. Відповідно до умов договору банк надає кредитні кошти, а клієнт зобов'язується їх повернути до 06.02.2016 року, щомісяця сплачуючи встановлену суму платежу разом з відсотками ставкою 0,01% річних. У разі порушення клієнтом умов договору банк має право достроково вимагати його розірвання. У зв'язку із порушеннями відповідача по сплаті кредитних коштів станом на 03.07.2014 року заборгованість становить 28 122,29 грн., яка складається з наступного: 23 221,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,44 грн. - сума заборгованості за відсотками; 4 899,62 грн. - комісія. Просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, а також судовий збір сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 290,80 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надав (а.с. 75). Відповідно до ст. 224 ч. 1 в даному випадку суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 06.02.2013 року було укладено кредитний договір № 2002563178, що підтверджується матеріалами справи, за яким ПАТ "ОТП Банк" (кредитор за договором) надав [PERSON] (позичальнику) кредит в сумі 24 388,00 грн., за користування яким встановлена відсоткова ставка 0,01% річних, зобов'язавшись виплатити його в строк до 06.02.2016 року. (а.с. 7-9). 18.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (ЄДРПОУ 35789421) та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (ЄДРПОУ 21685166) було укладено договір факторингу (а.с. 17-21). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До договору кредиту застосовуються правила щодо позики, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором кредиту визначено кінцевий термін повернення кредиту 06.02.2016 року. Частина 2 ст. 536 ЦК України регламентує, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір встановлює процентну ставку за користування кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на 03.07.2014 року [PERSON] має заборгованість 28 122,29 грн., яка складається з наступного: 23 221,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,44 грн. - сума заборгованості за відсотками; 4 899,62 грн. - комісія, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 10-11). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 1), тому з відповідача згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 298,80 грн.

Outcome: approved