Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач у справі звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 02 липня 2001 року по 22 березня 2010 року [PERSON], майже десять років незмінно на постійній основі працювала на посаді головного бухгалтера Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт». За період роботи змінилося чотири голови правління ОСББ «Моноліт», працюючи з якими позивач не одержала жодного зауваження щодо виконання своїх службових обов'язків. Крім того, зі сторони контролюючих органів - податкової інспекції, податкової міліції та інших, також не було жодних зауважень щодо роботи бухгалтерії ОСББ «Моноліт». Бухгалтерська і фінансова документація велась професійно і знаходилася в належному стані. Бухгалтерська звітність вчасно подавалася до контролюючих органів. За 10 років роботи ОСББ «Моноліт» жодного разу не було оштрафоване і жодного разу не були нараховані штрафні санкції, що є одним з основних критеріїв роботи бухгалтерії. Позивач зазначила, що 21 січня 2010 року [PERSON] зайняла посаду голови правління ОСББ «Моноліт».Для того, щоб самостійно і безконтрольно розпоряджатися коштами ОСББ «Моноліт», [PERSON] з кінця січня 2010 року по 22 березня 2010 року вимагала від Позивача негайно звільнитися з посади головного бухгалтера за власним бажанням. При цьому без будь-яких підстав влаштовувала скандали та провокації. В адресу позивача постійно лунали погрози. Щоб захистити свою честь та гідність, Позивач була вимушена декілька разів звернутися за захистом до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Позивач зазначила, що 21 січня 2010 року [PERSON] зайняла посаду голови правління ОСББ «Моноліт».Для того, щоб самостійно і безконтрольно розпоряджатися коштами ОСББ «Моноліт», [PERSON] з кінця січня 2010 року по 22 березня 2010 року вимагала від Позивача негайно звільнитися з посади головного бухгалтера за власним бажанням. При цьому без будь-яких підстав влаштовувала скандали та провокації, в адресу позивача постійно лунали погрози, щоб захистити свою честь та гідність, Позивач була вимушена декілька разів звернутися за захистом до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.Недочекавшись від позивача письмової заяви про звільнення з роботи за власним бажанням, голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] в ніч з 22 на 23 березня 2010 року виломила в бухгалтерії двері та встановила інший замок.Таким чином, 23 березня 2010 року голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] без будь-яких підстав і пояснень фізично усунула Позивача від виконання службових обов'язків. Через протиправні дії голови правління ОСББ «Моноліт» Позивач фактично залишилася без роботи і без засобів існування. Для того, щоб приховати свої злочини щодо рейдерського захоплення приміщення бухгалтерії та фізичного недопущення Позивача, як головного бухгалтера ОСББ «Моноліт», до виконання службових обов'язків, голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] заднім числом сфальшувала два накази: № 3 від 18.03.2010 р. про накладення суворої догани і № 4 від22.03.2010 р. про звільнення з роботи згідно п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивач зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2011 р. по справі № 2-1965-1/10 (№ 2-1231/11) Позивача було поновлено на посаді головного бухгалтера ОСББ «Моноліт». Рішення, в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягало негайному виконанню. В той же день, 24 лютого 2011 року Святошинським районним судом м. Києва було видано Виконавчий лист № 2-1231/11 від 24.02.2011 р. про негайне виконання рішення суду про поновлення Позивача на роботі.Голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] проігнорувала і не виконала Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2011 р., яке підлягало негайному виконанню. Натомість вона подала апеляційну скаргу.Апеляційний суд м. Києва Рішенням від 31.05.2011 р. по справі № 22-6578 відхилив апеляційну скаргу ОСББ «Моноліт», рішення суду першої інстанції щодо поновлення позивача на роботі залишив без змін та ухвалив нове рішення, яким визнав неправомірним наказ № 3-к від 18.03.2010 р. про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. У зв'язку із тим, що голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] не виконала Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2011 р. про поновлення позивача на роботі в добровільному порядку, Позивач була вимушена звернутися до відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві щодо примусового виконання даного рішення суду.17 березня 2011 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрив виконавче провадження про поновлення [PERSON] на посаді головного бухгалтера ОСББ «Моноліт». Протягом одного місяця голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] переховувалась від виконавчої служби і не поновлювала Позивача на роботі.Лише під загрозою порушення кримінальної справи голова правління ОСББ «Моноліт» [PERSON] 22 квітня 2011 року надала до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві наказ № 3/к від 24.02.2011 р. про поновленню [PERSON] на роботі. Позивач зазначила, що заробітна плата [PERSON] за останні повні робочі місяці (січень та лютий 2010 року) складала 1696,94 грн. на місяць.Кількість робочих днів у січні 2010 року - 20, кількість робочих днів у лютому 2010 року - 19, всього 39 робочих днів.Заробітна плата за січень 2010 року та за лютий 2010 року склала 3393,88грн.Середньоденна заробітна плата за останні повні робочі місяці склала 87,02 грн. (3393,88 грн. : 39 роб. днів).Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2013 року по 31 грудня-2017 року включно складає:у 2013 році: з 26 листопада по 31 грудня - 26 робочих днів;у 2014 році: з 01 січня по 31 грудня - 251 робочий день;у 2015 році: з 01 січня по 31 грудня - 250 робочих днів,у 2016 році з 01 січня по 31 грудня - 252 робочих дня,у 2017 році з 01 січня по 31 грудня - 248 робочих дня.Всього з 26 листопада 2013 року по 31 грудня 2017 року - 1027 робочих дня (26+251+250+252+248). Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 26 листопада 2013 року по 31 грудня 2017 року складає: 87,02 грн. * 1027 робочих днів = 89369,54 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч триста шістдесят дев'ять грн. 54 коп.). В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав відзив до суду, в якому посилається на те, що твердження Позивача про те, що рішення Святошинського районного суду м. Києві від 24.02.2011 року було проігнороване Відповідачем є недостовірним, оскільки відповідно до наказу № 3/к від 24.02.2011 року виданого Відповідачем Позивача було поновлено на роботі згідно рішення суду, а також закрито виконавче провадження щодо поновлення Позивача на роботі.Проте, Позивач замість того щоб приступити до роботи написала скаргу в прокуратуру і рішення про закриття виконавчого провадження було відмінене. Вказані вище факти Позивач зазначила в позовній заяві.Таким чином, дії Позивача щодо не бажання виконувати рішення про її поновлення на роботі та працювати є очевидними і спрямовані виключно на те, щоб подавати постійні Позови з грошовими вимогами про стягнення середньомісячного заробітку з Відповідача про начебто невиконання рішення суду про поновлення на роботі, а тому, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання з"явилася проти позову заперечувала. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2011 р позивача поновлено на посаді головного бухгалтера ОСББ "Моноліт" ( а.с.11). Судом встановлено, що в період з часу пред"явлення виконавчого листа до виконання державний виконавець ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві неоднаразово надсилав боржнику, відповідачу у справі вимогу про добровільне виконання рішення суду ( а.с.18-21), а також звертався до Прокурора Святошинського району м. Києва з поданням щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності ( а.с.22-24). Судом встановлено, що відповідач всупереч резолютивної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2011 р поновив позивача на посаді головного бухгалтера ОСББ "Моноліт", всуперереч виконавчого листа виданого на підставі вказного рішеня суду від 30.10.2012 року та видав 24.02.2011 року наказ про поновлення [PERSON] на посаді бухгалтера за сумісництвом з 23.03.2010 року, хоча рішення суду не містило відомостей щодо поновлення на посаді саме, за сумісництвом. Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2011 року, яке залишено без змін ухвалою ВССУ від 30.10.2014 року ( а.с.29-37) за не виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2010 року за період з 24.02.2011 року по 25.11.2013 року з відповідача стягнуто середній заробіток за не виконання рішення суду 48403,50 грн. Судом встановлено, що відповідач лише 02.12.2013 року видав наказ №16 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2011 року , яке залишено без змін ухвалою ВССУ від 30.10.2014 року . Судом встанволено, що відповідач вказував , що склав акт від 02.12.2013 року ( а.с.110) про ознайомлення позивача із наказом про поновлення на роботі від 02.12.2013 року, але позивач відмовилась підписувати акт та виходити на роботу. В судовому засіланні були допитані свідки з боку відповідача [PERSON], та [PERSON], які підтвердили викладене в акті від 02.12.2013 року та вказали, що приходили особисто за місцем проживання позивача і остання відмовилася підписувати акт та виходити на роботу, вказували, що трудова книжка позивача знаходилася у неї, а тому внести відомості про поновлення на роботі у відповідача можливостіне було. В судовому засіданні представник позивача проти тверджень відповідача та свідків заперечував, вказував, що останні не приходили до відповідача з наказом не ознайомлювали, наказ про поновленя на роботі, могли надіслати поштою, чого не зробили, що враховуючи неприязливі стосунки між відповідачем та позивачем, складений акт створений відповідачем, щоб уникнути відповідальності за невиконання рішення суду, а тому є неналежним доказом у справі. Згідно ч. 1 ст. 27 «Порядок обчислення середньої заробітної плати» Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР, «порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України». Відповідно до абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», «у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100». Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), «у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата». Згідно п. 5 Порядку, «нарахування виплату всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати». Відповідно до п. 8 Порядку, «нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства». Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом із збраних доказів встановлено, що позивач в період з 01.02.2002 року працювала в ОСББ "Моноліт" на повну ставку згідно штатного розпису за основним місцем роботи, відповідачем такий факт спростований не був належними та допустими доказами. Судом встановлено, що відповідач не довів належним та допустими доказами, що повідомив позивача про існування наказу про поновлення на роботі від 02.12.2013 року, та вручив цей наказ саме 02.12.2017 року, відсутні докази про ознайомлення позивача із складеним актом про відмову від ознайомлення. Суд не вважає акт від 02.12.2013 року належним та допустими доказом у справі про ознайомлення позивача із наказом про ознайомлення, оскільки не містить перконливих та належних доказів про його доведення позивачу, у спосіб, який не міг бути спростований. А тому суд дійшов висновіку, що відповідач не виконав рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2011 року , яке залишено без змін ухвалою ВССУ від 30.10.2014 року про поновлення на роботі позивача з 26 листопада 2013 року по 31 грудня-2017 року включно складає:у 2013 році: з 26 листопада по 31 грудня - 26 робочих днів;у 2014 році: з 01 січня по 31 грудня - 251 робочий день;у 2015 році: з 01 січня по 31 грудня - 250 робочих днів,у 2016 році з 01 січня по 31 грудня - 252 робочих дня,у 2017 році з 01 січня по 31 грудня - 248 робочих дня.Всього з 26 листопада 2013 року по 31 грудня 2017 року - 1027 робочих дня (26+251+250+252+248). Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 26 листопада 2013 року по 31 грудня 2017 року складає: 87,02 грн. * 1027 робочих днів = 89369,54 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч триста шістдесят дев'ять грн. 54 коп.). Виходячи з того, що заробітна плата [PERSON] за останні повні робочі місяці (січень та лютий 2010 року) складала 1696,94 грн. на місяць.Кількість робочих днів у січні 2010 року - 20, кількість робочих днів у лютому 2010 року - 19, всього 39 робочих днів.Заробітна плата за січень 2010 року та за лютий 2010 року склала 3393,88грн.Середньоденна заробітна плата за останні повні робочі місяці склала 87,02 грн. (3393,88 грн. : 39 роб. днів) . А тому позов доведений та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.142 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved