Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 28 вересня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина- [PERSON] [INFO] . Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує різні погляди на життя та інші цінності, бракування взаєморозуміння, різні характери. У позовній заяві позивач зазначає, що подружжя не проживає сім`єю з серпня місяця 2021 року. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя немає. Дитина [PERSON] на даний час проживає з матір`ю [PERSON] , питання утримання дитини подружжя вирішує спільно у мировому порядку. Після розірвання шлюбу позивач просить повернути дошлюбне прізвище - [PERSON] . Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 09 грудня 2021 року. У судове засідання 09 грудня 2021 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 28 вересня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 3288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина- [PERSON] [INFO] . Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує різні погляди на життя та інші цінності, бракування взаєморозуміння, різні характери. Судом встановлено, що подружжя не проживає сім`єю з серпня місяця 2021 року. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя немає. Дитина [PERSON] на даний час проживає з матір`ю [PERSON] , питання утримання дитини подружжя вирішує спільно у мировому порядку. Після розірвання шлюбу позивач просить повернути дошлюбне прізвище - [PERSON] . Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" на 1 січня 2021 року становить 2270 гривень. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 908,00 грн. Відповідно до квитанції № 74392 від 06 листопада 2021 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн., виходячи з розміру, встановленого пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у сумі 908, 00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Outcome: approved