Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

31 січня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27925526 від 25.01.2016 15:33:02, прийняте приватним нотаріусом Жицькою Яною Євгенівною, Харківського міського нотаріального округу Харківської області, щодо державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 261,2 кв.м., житловою площею 148,2 кв.м., розташ овану за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 12999895 від 25.01.2016 року; скасувати запис про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 12999895 від 25.01.2016 року 13:11:54, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27925526 від 25.01.2016 15:33:02, прийнятого приватним нотаріусом Жицькою Яною Євгенівною, Харківського міського нотаріального округу Харківської області, щодо державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 261,2 кв.м., житловою площею 148,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 31.07.2010 року між сторонами було укладено договір позики грошей за умовами якого відповідач надав позивачу кошти в розмірі 3 059 194,00 грн. На забезпечення виконання умов договору позики між сторонами був укладений договір іпотеки за яким була передана в іпотеку відповідачу квартира, яка належить позивачу на праві власності. Умовами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку неналежного виконання зобов`язань позичальником. Пунктом 5.2 Договору сторони визначали порядок повідомлення про можливе звернення стягнення. Як зазначає позивач, 29.02.2016 року під час розгляду справи №2605/17915/12 Оболонським районним судом м.Києва йому стало відомо про те що третьою особою було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем на підставі договору іпотеки. Під час реєстрації права власності за відповідачем третій особі не надавались оцінка Предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, повідомлення про набуття, докази направлення такого повідомлення (оскільки воно взагалі не направлялось), вимога про усунення порушення, документ, що підтверджує отримання вимоги. Позивач зауважує, якби він отримав вимогу про усунення порушень в якій зазначено про існування боргу в сумі 11 381 039,17 грн., то однозначно направив би заперечення на неї, оскільки за рішенням суду стягнуто з позивача за договором позики заборгованість в сумі 2 741 652,03 грн. На час реєстрації права власності на квартиру за відповідачем були зареєстровані чинні обтяження, тому у відповідності до діючого законодавства нотаріус не могла вчинити реєстраційні дії. А тому вказані порушення є підставою для скасування рішення державного реєстратора. 18 квітня 2019 року до суду надійшли пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жицької Я.Є. в яких вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що під час реєстрації права власності на квартиру за відповідачем нотаріус діяла у відповідності до положень чинного законодавства, а тому обгрунтування позивача грунтуються на припущеннях. Для реєстрації права власності було надано письмову вимогу про усунення порушень від 14.05.2012 року, а також документ що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги іпотекодержателя - свідоцтво про передачу заяви, видане 28.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим №2216. Як зазначила третя особа, посилання позивача на те, що він не отримував заяви від нотаріуса, а підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення вчинено не ним особисто, є лише намаганням уникнути відповідальності та не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Щодо існування арешту третя особа зазначила, що вона перевіряла конкретний об`єкт на який не було накладено арешт, а перевірка обтяжень майна іпотекодавця не передбачена чинним законодавством, тому заборона відчуження всього майна боржника (в даному випадку іпотекодавця) не була перешкодою для здійснення реєстрації права власності. Порядком проведення державної реєстрації прав власності та відповідним Законом не передбачено необхідність подання висновку про оцінку майна державному реєстратору під час розгляду заяви про реєстрацію прав, які виникають з іпотечних правовідносин. 23 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що приватному нотаріусу при вчиненні реєстраційних дій було надано письмову вимогу про усунення порушень від 14.05.2012 року а також документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем письмової вимоги - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.05.2012 року, яке було підписане позивачем власноруч. Діюче законодавство не передбачає надання реєстратору оцінки предмету іпотеки при здійсненні реєстраційних дій. Реєстратор не мав обов`язку перевіряти обтяження Іпотекодавця (як фізичної особи) відносно якого ймовірно існує обтяження, а об`єкт нерухомості обтяжений не був, а тому при вчиненні реєстраційних дій з боку нотаріуса порушень не було. Так само позивач не довів яким чином порушені його права проведенням реєстрації за відповідачем права власності на квартиру, яка була предметом іпотеки. В судовому засіданні, яке відбулось 13.05.2019 року до матеріалів справи було приєднано відповідь на відзив відповідача та на пояснення третьої особи в яких представник позивача наполягає що при вчиненні реєстраційних дій були порушені положення діючого законодавства. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жицька Я.Є. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність. Враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність третьої особи та її представника. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 12.07.2010 року є власником квартири [ADDRESS] . 31.07.2010 року між [PERSON] в інтересах якого діяв [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір позики грошей за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальнику строком до 31.10.2010 року грошові кошти у розмірі 3 059 194,00 грн., що за середнім курсом продажу доларів США складає 386 750,00 доларів США. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1734. На забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, в цей же день між сторонами був укладений Договір іпотеки за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку квартиру [ADDRESS] . За домовленістю сторін предмет іпотеки оцінено в 3 059 194,00 грн. (п.2.1 Договору). Умовами п.4.1 Договору іпотеки передбачено право Іпотекодержателя в разі порушення Іпотекодавцем будь-яких із його зобов`язань за Основним договором та за цим Договором, на негайне виконання Іпотекодавцем боргових зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Розділом 5 Договору іпотеки сторони врегулювали порядок задоволення вимог та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони домовились та визначили в п.5.2 Договору, що у разі порушення основного зобов`язання або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В такій вимозі про усунення порушення зазначається стислий зміст порушених зобов`язань/умов, вимога про виконання порушених зобов`язань/умов у не менш ніж 30 денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку Вимога про усунення порушення залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Пунктом 5.4.1 Договору сторони передбачили такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки за вартістю Предмета іпотеки, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки вважається такою, що відбулася, і Іпотекодержатель вважається таким, що став власником Предмета іпотеки з моменту надання/направлення Іпотекодержателем письмового повідомлення Іпотекодавцю про набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки та державної реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. Форма повідомлення про набуття встановлюється Іпотекодержателем самостійно. Судом встановлено, що позивач належним чином не виконував власних зобов`язань за договором позики та 07.08.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, направивши його поштовим відправленням, про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 9858960,36 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики та фінансових санкцій за порушення грошового зобов`язання задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2741652 (два мільйони сімсот сорок одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) грн. 03 коп. Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. Судом встановлено та зазначено в рішенні суду, відповідач - [PERSON] виконав свій обов`язок по поверненню позики частково, та станом на час розгляду справи, основна заборгованість по поверненню позики становить 2066198,79 грн., тому вимога про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 2066198,79 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того за рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 123625,12 грн. - три відсотки річних, 148609,12 грн. - інфляційних втрат та 400 000,00 грн. пені. Згідно з положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміромзабезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. 25.01.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Жицької Я.Є. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] . До заяви державному реєстратору було надано: договір іпотеки від 31.07.2010 року, заява від 14.05.2012 року, повідомлення про отримання такої заяви від 17.05.2012 року; свідоцтво приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. від 28.08.2014 року; копію свідоцтва про право власності на квартиру. З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жицька Яна Євгенівна прийняла рішення №27925526 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за яким вирішила провести державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та відкрила розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. Зазначене рішення було прийнято на підставі заяви [PERSON] від 25.01.2016 року 13:11:54 реєстраційний номер 15355924 та документів поданих для проведення державної реєстрації. На підставі зазначеного рішення, 25.01.2016 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію за відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач вважає рішення нотаріуса неправомірним. Звертаючись до суджу з позовом, позивач зазначав, що він не отримував вимогу про усунення порушень, відсутня оцінка предмета іпотеки на час реєстрації права власності за відповідачем та предмет іпотеки було обтяжено на час вчинення реєстраційних дій. З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що уповноважений представник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. з проханням передати [PERSON] заяву щодо необхідності виконання зобов`язань по Договору позики грошей від 31.07.2010 року та необхідність повернення станом на 14.05.2012 року суми неповернутої позики, що становить 2 800 000,00 грн., що є еквівалентом 350 000,00 доларів США. А загальна сума заборгованості становить 11 381 039,17 грн. Також зазначено, що якщо протягом 30 днів з моменту отримання заяви не будуть повернуті кошти, [PERSON] використає своє право на звернення стягнення на передане в іпотеку майно відповідно до чинного законодавства. 14.05.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М. передала [PERSON] заяву уповноваженого представника [PERSON] . Заява, як вбачається із рекомендованого повідомлення направлялась [PERSON] за адресою, зазначеною в договорі іпотеки - [ADDRESS] та отримана Анопольським 17.05.2012 року. Представник позивача в позові та судовому засіданні заперечував отримання зазначеної заяви. Суду не надано доказів, що при направленні листа дійсно було направлено вимогу про усунення порушення, так як опис вкладення не проводився. Стаття 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час проведення реєстраційних дій) передбачала, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Державний реєстратор у відповідності до ч.3 ст.10 зазначеного Закону: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч.1 ст.11 Закону). Стаття 18 Закону визначає порядок проведення державної реєстрації прав. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стаття 23 передбачає підстави зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. У державній реєстрації прав та їх обтяжень у відповідності до положень статті 24 Закону може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пунктом 57 зазначеного Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, квартира [ADDRESS] мала зареєстроване обтяження на підставі договору іпотеки, а на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Савчук К.П. було накладено арешт на все майно [PERSON] . Суду не надано доказів, що крім іпотеки, були зареєстровані обтяження квартири позивача на час вчинення реєстраційних дій. А тому з врахуванням тієї обставини, що п.6 ч.1 ст.23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" лише при зареєстрованих обтяженнях речових прав га майно може бути відмовлено у реєстрації прав на квартиру, проте таких обтяжень квартира не мала, тому суд не може взяти до уваги зазначене позивачем в позові. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. Письмова вимога була оформлена 14.05.2012р., а звернення стягнення відповідач здійснив більш ніж через три роки - 25.01.2016р., без визначення розміру заборгованості [PERSON] , що погашається за рахунок предмету іпотеки. Крім того варто врахувати, що згідно із висновком про вартість майна, складеного 11.03.2016 року суб`єктом оціночної діяльності МПП «Експерт» вартість квартири [ADDRESS] становить 16 951 190,00 грн. В той же час у вимозі відповідач зазначав про заборгованість за договором в розмірі 11 381 039,17 грн., а за рішенням суду стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за Договором позики з врахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат, що становить 2 741 652,03 грн. 28.08.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М. видала свідоцтво в якому посвідчила, що 14.05.2012 року вона передала заяву [PERSON] . [PERSON] . Також у свідоцтві зазначено, що відповідь у встановлений в заяві строк не надійшла. Згідно зі статтею 84 Закону № 3425-XII нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. За правилами пункту 3 глави 20 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку. Витрати, пов`язані з поштовою пересилкою заяви чи з використанням інших технічних засобів, оплачуються заявником. Ураховуючи наведені норми, підтвердженням отримання [PERSON] письмової вимоги відповідача, яка, як зазначено у вищезгаданому свідоцтві нотаріуса, пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. Суду не відомо чи надавав таке повідомлення, як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення, відповідач разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права, оскільки в заяві про вчинення реєстраційних дій додатки відсутні. Тобто вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано. Отже, оскільки державну реєстрацію за відповідачем права власності на спірні об`єкти нерухомості з огляду на неподання для цього передбачених нормами чинного законодавства документів проведено державним реєстратором - приватним нотаріусом Жицькою Я.Є. без дотримання положень статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - на момент звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом прийняття предмета іпотеки у власність не було визначено розміру вимог відповідача на момент переходу права власності, оскільки із наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити вартість предмета іпотеки та заборгованість [PERSON] , що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки; приватний нотаріус при вчиненні реєстраційних дій не перевірила виконання [PERSON] умов п.5.4.1 Договору іпотеки, хоча у відповідності до положень ч.3 ст.10 Закону України «Про нотаріат» вона зобов`язана це зробити; державна реєстрація за відповідачем права власності на квартиру за неподання для цього передбачених пунктом 46 Порядку документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 9 та 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому рішення відповідача від 25.01.2016 про реєстрацію права власності є неправомірним. Щодо вимог позивача про скасування запису про право власності в Державному реєстрі варто зазначити наступне. Частина 2 статті 26 Закону передбачає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. А тому, оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення про державну реєстрацію прав, відсутні підстави для скасування запису про державну реєстрацію прав. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial