Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" звернулося з позовом до [PERSON], в якому просило суд винести рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [ADDRESS], належну на праві власності відповідачу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] перед ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" в сумі 119 331 грн. 94 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що [PERSON] виступив майновим поручителем за кредитними зобов'язаннями [PERSON] згідно кредитного договору від 17 квітня 2007 року на суму 16 000 дол. США зі строком погашення 16.04.2014 року під 12 відсотків річних, уклавши 17 квітня 2007 року іпотечний договір, згідно умов якого передав в іпотеку зазначену квартиру. Оскільки [PERSON] порушено зобов'язання за кредитним договором, то позивач і просив суд винести рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором та виселити [PERSON] з предмета іпотеки. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" відмовлено. В апеляційних скаргах ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" та [PERSON] просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи. За доводами апелянта [PERSON], при винесенні рішення судом не було враховано встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2012 року обставини, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 119 331 грн. 94 коп. з боржника [PERSON] в солідарному порядку з поручителями, в тому числі і з [PERSON], як з майнового поручителя. За доводами ПАТ „Акціонерний банк „Синтез", посилання суду на відсутність в матеріалах справи доказів щодо неспівмірності суми заборгованості з вартістю предмета іпотеки та можливості стягнення заборгованості з широкого кола солідарних боржників за рішенням суду про стягнення боргу за кредитним договором не ґрунтується на матеріалах справи, якими підтверджується невиконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2012 року про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та з поручителів заборгованості за кредитним договором в сумі 119 331 грн. 94 коп., а вартість спірної квартири на час розгляду справи судом в матеріалах справи відсутня. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд виходив із того, що відмова в задоволенні позовних вимог, виходячи із загальних засад судочинства щодо справедливості, добросовісності, розумності, не завдасть збитків позивачу і не змінить обсяг його прав, оскільки на час розгляду справи ще не сплинув строк виконання основного зобов'язання; наявності широкого кола солідарних боржників та відсутності в матеріалах справи доказів неможливості стягнення з них заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, а також судом було враховано співмірність розміру заборгованості за кредитним договором та вартості предмета іпотеки за звичайними цінами на час розгляду справи. Проте такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону. Судом встановлено, що згідно кредитного договору від 17 квітня 2007 року ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" надало, а [PERSON] отримала кредит в сумі 16 000 доларів США зі строком погашення 16.04.2014 року під 12 відсотків річних. 17 квітня 2007 року в рахунок забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] [PERSON] з ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" уклав іпотечний договір, відповідно до якого передав в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS], належну йому на праві власності. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2012 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ „Акціонерний банк „Синтез" заборгованість за кредитним договором в сумі 119 331 грн. 94 коп. та судові витрати в сумі 1 193 грн. 32 коп. Згідно листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції станом на 22.10.2013 року заборгованість за кредитним договором від 17.04.2007 року в сумі 119 331 грн. 94 коп. не погашена, що узгоджується з розрахунком погашення коштів за кредитним договором (а.с. 62, 63). Відповідно до положень ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст.39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку". За таких обставин, наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане боржниками, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому апеляційний суд враховує, що на час ухвалення судового рішення апеляційним судом закінчився 16.04.2014 року і встановлений сторонами в договорі строк виконання основного зобов'язання. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 4 вересня 2013 року, розглянувши справу № 6-73 цс 13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки, зробив правовий висновок про те, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане, не може бути перешкодою для звернення стягнення на майно, передане в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2012 року розмір заборгованості за кредитним договором станом на час звернення до суду з позовом складав 119 333 грн. 94 коп., а згідно пунктів 1.4 та 1.5 іпотечного договору від 17 квітня 2007 року вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін визначено в 135 000 грн. за його фактичної ринкової вартості 142 480 грн., що не є суттєвим перевищенням вартості предмета іпотеки над заборгованістю станом на час ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з врахуванням додаткових витрат, пов'язаних з проведенням прилюдних торгів. Крім того, статтею 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Виходячи з аналізу частини 1 статті 35, ст. 40 Закону України „Про іпотеку" примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок - предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно матеріалів справи, 5 лютого та 9 квітня 2013 року [PERSON] направлялися повідомлення про дострокове погашення кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, а в повідомленнях на ім'я [PERSON] ставилося питання про необхідність виселення з предмета іпотеки. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повідомлення від 9 квітня 2013 року було вручено [PERSON] 16 квітня 2014 року і відповідачем не надано жодних доказів в спростування зазначених даних та щодо недотримання працівниками поштового зв'язку Правил при врученні вказаного рекомендованого повідомлення. За викладених обставин висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Оскільки сторонами не визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, то виходячи з роз'яснень, викладених в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про реалізацію предмета іпотеки за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Outcome: approved