Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що 22.02.2011 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду м. Києва, прийняте за результатами перегляду рішення Подільського районного суду м. Києва по цивільній справі за його позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Рішенням Апеляційного суду м. Києва з [PERSON] стягнуто на користь позивача грошові кошти в сумі 55 060 гривень 3 копійки. Оскільки рішення суду [PERSON] в добровільному порядку не виконувалось, [PERSON] звернувся до ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з заявою про примусове виконання вказаного рішення суду. 11.04.2011 року було відкрито виконавчі провадження №№ 25660642, 25660278, 25660465. Згодом виконавчі провадження було об»єднано в зведене виконавче провадження № 27548971. З моменту відкриття виконавчого провадження позивач неодноразово звертався до ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з приводу вчинення більш ефективних виконавчих дій, оскільки на протязі майже трьох років з [PERSON] було стягнуто лише 100 гривень від загальної суми боргу. Однак, ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві не вчиняв ефективних виконавчих дій для примусового виконання рішення суду. На численні заяви та звернення [PERSON] відділом ДВС Подільського РУЮ в м. Києві йому надавались відповіді 09.11.2011 року, 16.01.2012 року, 09.04.2012 року, 24.07.2012 року щодо вчинення державним виконавцем дій, а саме щодо надіслання [PERSON] викликів державного виконавця, запитів до ПФУ, БТІ, ГУЗР, щодо виходів державного виконавця за місцем реєстрації [PERSON] Оскільки вищевказані виконавчі дії не призвели до виконання рішення суду, позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу вчинення інших, більш ефективних виконавчих дій. Однак, ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві не реагує на такі заяви та не здійснює ефективних виконавчих дій. Позивач вважає, що ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві свідомо неналежно здійснює примусове виконання рішення суду, не вчиняє ряд виконавчих дій, які повинні вчинятися задля виконання рішення суду. Такою бездіяльністю, на думку позивача, йому завдано матеріальну шкоду в розмірі суми, що визначена рішенням суду та не стягнута відділом ДВС Подільського РУЮ в м. Києві, тобто 55 060 гривень 3 копійки. Позивач зазначив, що відділом ДВС Подільського РУЮ в м. Києві не винесено постанову про звернення стягнення на інше майно [PERSON], яке можливо реалізувати, не отримано дозвіл суду на проникнення в житло [PERSON] з метою виявлення, опису та вилучення його майна для виконання рішення суду на користь позивача. Державний виконавець не вжив всіх можливих належних заходів для встановлення реального місця перебування [PERSON], місця знаходження його майна, вилучення цього майна та його реалізації, не звертався до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, не направлено подання до правоохоронних органів про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], вчинене під час виконавчого провадження. 04.04.2013 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення. 10.09.2013 року ухвалою суду скаргу [PERSON] задоволено, визнано неправомірною бездіяльність державних виконавців за період з 11.04.2011 року по момент розгляду справи в частині не вчинення виконавчих дій щодо примусового проникнення до житла боржника з метою виявлення його майна, здійснення опису цього майна, арешту та вилучення, зобов»язано державного виконавця поновити порушені права позивача шляхом вчинення виконавчих дій відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», ухвала набрала законної сили. Проте зазначена ухвала суду відділом ДВС Подільського РУЮ в м. Києві так і не виконана. Позивач вважає, що ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві майже три роки з моменту відкриття виконавчого провадження та майже п»ять місяців з моменту визнання судом бездіяльності неправомірною так і не припинив неправомірну бездіяльність, що стало наслідком спричинення йому матеріальної шкоди у виді неотриманих коштів, які позивач мав отримати при належному проведенні виконавчих дій. Позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві з відповідного рахунку на свою користь грошові кошти в сумі 54 960 гривень 3 копійки як відшкодування матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в редакції від 29.05.2014 року з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві в судовому засіданні позов не визнав, в останнє судове засідання не з»явився, про причини неявки не повідомив. Інші відповідачі в судове засідання не з»явилися, про причини неявки не повідомили, суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.10.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 44 603 гривні 63 копійки, а в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 7-9 - копія рішення Подільського районного суду м. Києва). 22.02.2011 року Апеляційний суд м. Києва скасував рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.10.2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 8 890 гривень 37 копійок та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень та ухвалив в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнив частково, стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 8 890 гривень 37 копійок та 1 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва залишено без змін. Рішення Апеляційного суду м. Києва набрало чинності (а.с.10-11 - копія рішення Апеляційного суду м. Києва). 11.04.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Подільского РУЮ у м. Києві Бабенко О.О. відкрито наступні виконавчі провадження: ВП № 25660465 з виконання виконавчого листа №2-4930, виданого Подільським районним судом м. Києва 30.03.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 44 603 гривні 63 копійки; ВП № 25660642 з виконання виконавчого листа №2-4930, виданого Подільським районним судом м. Києва 30.03.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 566 гривень 03 копійки; ВП № 25660278 з виконання виконавчого листа №2-4930, виданого Подільським районним судом м. Києва 30.03.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 9 890 гривень 37 копійок (а.с. 12-14 - копії постанов державного виконавця). Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року, при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Представник позивача в судовому засіданні зазначав, що державним виконавцем не здійснювались всі необхідні ефективні заходи для своєчасного і повного виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] шкоди в загальному розмірі 55 060 гривень 03 копійки. В результаті бездіяльності державного виконавця, на думку представника позивача, [PERSON] завдана матеріальна шкода в розмірі суми, що визначена рішеннм суду та не стягнута з боржника. Положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Судом встановлено, що в рахунок погашення суми боргу на користь позивача за вказаним виконавчим листом стягнуто 100 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 10.09.2013 року Подільським районним судом м. Києва винесено ухвалу по справі за скаргою [PERSON] на бездіяльність державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Бабенко Ольги Олександрівни та старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Жорноклея Олега Андрійовича у зведеному виконавчому провадженні № 27548971 про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.24-26 - копія ухвали). Тому суд вважає, що обставини, встановлені ухвалою суду при розгляді цієї справи, не потребують доказуванню. Так, судом встановлено, що 11.04.2011 року державним виконавцем Бабенко О.О. винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження. 12.04.2011 року державним виконавцем Бабенко О.О. були направлені запити до ДАІ, БТІ, ДПІ, АБ та статистичного відділу для виявлення майна боржника. Разом з тим, відповідно до повідомлення від 28 квітня 2011 року №2374/9/29-127 ДПІ у Подільському районі м. Києва [PERSON] на податковому обліку в ДПІ у Подільському районі м. Києва як платник податків фізична особа - підприємець не перебуває. Інформацію про наявність у [PERSON] рахунків не надано. Нерухомого майна, зареєстрованого на ім'я [PERSON] виявлено не було. Серед майна боржника [PERSON] було виявлено лише автомобіль марки DAEWOO LANOS 1.5., державний номер [NUMBER]. 10.05.2011 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві Бабенко О.О. була винесена постанова про розшук вказаного автомобіля DAEWOO LANOS 1.5., державний номер [NUMBER]. Також 10.05.2011 року [PERSON] була направлена вимога державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ м. Києва про надання доступу до квартири для проведення опису та арешту майна в рахунок погашення боргу. 17.05.2011 року державним виконавцем складено акт про те, що виходом державного виконавця за адресою - [ADDRESS] - потрапити до приміщення не було можливості, двері у квартирі ніхто не відчиняв. 30.06.2011 року на підставі п.8 ст. 38, ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві Бабенко О.О. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з розшуком майна боржника. 09.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві Бабенко О.О. повторно було направлено запити до БТІ м. Києва, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, УПФ Подільського району м.Києва, Головного управління земельних ресурсів КМДА, Адресного бюро у м. Києві відносно [PERSON] 02.12.2011 року до відділу ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві надійшло повідомлення з УПФУ, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває. Водночас, державним виконавцем Бабенко О.О. у травні 2011 року було встановлено, що єдине відшукане майно боржника - автомобіль марки DAEWOO LANOS 1.5. відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна було обтяжено заставою в ПАТ КБ "Надра". Згідно з актом опису та арешту майна від 15.03.2012 року державним виконавцем Подільського РУЮ в м. Києві Бабенко О.О. було описано автомобіль марки DAEWOO LANOS 1.5., державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] 16.03.2012 року державний виконавець звернувся до банку з листом про надання дозволу на реалізацію майна. Банк заперечував проти реалізації заставного майна та 21.05.2012 року звернувся до начальника ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві із заявою про зняття арешту з автомобіля марки DAEWOO модель LANOS, 2007 року випуску, кузов SUPTF69YD7W366004, реєстраційний номер [NUMBER], припинення розшуку вказаного автомобіля та передачу його представнику банку. 03.08.2012 року постановою про звільнення майна боржника з-під розшуку державним виконавцем Бабенко О.О. ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві звільнено з-під розшуку автомобіль марки DAEWOO модель LANOS (а.с. 162) та відповідно до акту від 03.08.2012 року автомобіль передано представнику заставодержателя, а саме ПАТ "КБ "Надра". 19.10.2012 року зведене виконавче провадження № 27548971 про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] від державного виконавця Бабенко О.О. було передане до виконання іншому виконавцю - старшому державному виконавцю ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Жорноклею О.А. 01.07.2013 року, 16.08.2013 року, 09.09.2013 року, 31.12.2013 року, 07.05.2014 року державним виконавцем здійснено запити до ДАІ, УПФ, ДПІ, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо виявлення майна та доходів боржника, а 08 і 25 липня 2013 року здійснено виклик боржника на прийом до виконавчої служби, які залишилися без реагування (а.с. 49 - 55, 59, 60, 64 - 68, 74, 77, 78). Державний виконавець 22.06.2011 року, 26.07.2011 року, 12.09.2011 року, 16.01.2012 року, 17.05.2012 року, 20.09.2013 року, 06.09.2013 року, 23.07.2013 року з метою відшукання іншого майна боржника приходив за місцем реєстрації боржника, але не зміг потрапити до квартири у зв'язку з відсутністю боржника (а.с. 69, 72, 73). 12.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника (а.с.70), яка Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві виконана не була. 12.05.2014 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.05.2014 року в задоволенні подання було відмовлено(а.с.161-163). 10.09.2013 року Подільським районним судом м. Києва визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Бабенко О.О. у зведеному виконавчому провадженні №27548971 за період з 11.04.2011 року по 18.10.2012 року в частині не вчинення виконавчих дій щодо примусового проникнення до житла боржника [PERSON] з метою виявлення майна боржника, здійснення його опису, арешту та вилучення. Також визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Жорноклея О.А. у зведеному виконавчому провадженні №27548971 за період з 19.10.2012 року в частині не вчинення виконавчих дій щодо примусового проникнення до житла боржника [PERSON] з метою виявлення майна боржника, здійснення його опису, арешту та вилучення, зобов»язано старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Жорноклея О.А. поновити порушені права [PERSON] шляхом вчинення виконавчих дій відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». В решті вимог скарги [PERSON] відмовлено (а.с.24-26 - копія ухвали Подільського районного суду м. Києва). Судом встановлено, що під час виконання виконавчого листа державним виконавцем неодноразово надсилалися запити до ДАІ, БТІ, ДПІ, АБ, статистичного відділу та інших установ в т.ч. з метою відшукання майна [PERSON], виносилась постанова про розшук майна боржника. Крім того, [PERSON] неодноразово викликався державним виконавцем до відділу державної виконавчої служби. Також державний виконавець неодноразово виходив за місцем проживання боржника, але через відсутність боржника не потрапив до квартири. Державним виконавцем виносилась постанова про примусовий привід боржника, а також подавалось подання про примусове проникнення до житла боржника. Тобто державний виконавець вчиняв виконавчі дії та здійснював заходи, необхідні для виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження». Хоча ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року і була визнана неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві в частині не вчинення виконавчих дій щодо примусового проникнення до житла боржника [PERSON] з метою виявлення майна боржника, але суд вважає, що позивачем не доведено, що йому завдано шкоду в розмірі 54 960 гривень 03 копійки саме внаслідок бездіяльності відповідача. Крім того, в подальшому державний виконавець звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, але ухвалою суду в задоволенні подання було відмовлено. Також суд враховує ту обставину, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року бездіяльність державного виконавця було визнано неправомірною лише в частині не вчинення виконавчих дій щодо примусового проникнення до житла боржника [PERSON], в решті вимог [PERSON] було відмовлено. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено завдання йому майнової шкоди внаслідок бездіяльності відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, а тому позов задоволений бути не може. На підставі наведеного, ст. ст. 16, 117 ЦК України, ст.ст. 11, 87 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed