Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в обслуговуючому гаражному кооперативі «Східний-Тернопіль». В обгрунтування своїх вимог вказує на наступне. 13.12.2002 року батько позивача [PERSON] придбав у [PERSON] незавершений будівництвом гараж, що знаходиться в гаражному кооперативі "Східний" міста Тернополя під № [NUMBER] , процент готовності якого становить 49%. В 2003 році [PERSON] добудував вказаний гараж, однак не виготовив правовстановлюючих документів. Після смерті [PERSON] 06.04.2012 року позивач успадкувала незавершений будівництвом гараж (готовність 49%) та за нею було зареєстроване право власності. 05 березня 2020 року позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться в обслуговуючому гаражному кооперативі "Східний-Тернопіль" за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сливки Віталія Івановича Тернопільської міської ради від 13.03.2020 року №51595396 зупинено розгляд заяви позивача. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Редькви Наталії Сільвестрівни Тернопільської міської ради від 06.07.2020 року №52964572 відмовлено в держаній реєстрації права власності на вказаний гараж за позивачем. Вказані рішення державного реєстратора прийняті у зв`язку з відсутністю документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 26 жовтня 2020 року від представника відповідача Тернопільської міської ради надійшов відзив на позовну заяву у якому вказує, що позовна заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. Пунктом 3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Крім того, посилається на те, що земельна ділянка на котрій розташований спірний об`єкт перебуває в комунальній власності, а користувачем являється обслуговуючий гаражний кооператив «Східний-Тернопіль». 03 листопада 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юзьвак І.Я. подав до суду відповідь на відзив у якій вказує, що позивач не може зазначити документ, який дає дозвіл на початок будівельних робіт, у декларації за відсутності такого і подати належним чином заповнену декларацію. Таким чином, позивач не намагається уникнути процедури введення гаража в експлуатацію, а після визнання права власності подати декларацію до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради на підставі п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року. Крім того, вказує на те, що позивач є користувачем земельної ділянки наданої в оренду гаражному кооперативу «Східний-Тернопіль» на якій знаходиться її майно. Представником відповідача Тернопільської міської ради - Друзюком Р.М., 15 лютого 2021 року надано письмові заперечення у яких посилається на наступне. Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради у своєму листі на адвокатський запит представника позивача зазначив, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461. При цьому сторона позивача посилається на пункт 10 Порядку котрий говорить, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. У декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду зазначається ряд інформації, зокрема інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Окрім цього, сторона позивача на підтвердження своїх позовних вимог посилається на норми ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України яка говорить, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого земельна ділянка за кадастровим номером 6110100000:08:015:0030 належить до комунальної власності та перебуває в постійному користуванні у гаражному кооперативі «Східний» на підставі державного акту від 12.01.1998 І-ТР 002224. В той же час, матеріали, які би підтверджували про належність позивачу на праві власності (користування) земельної ділянки на котрій розміщений гараж на який він хоче визнати право власності у справі відсутні. Наведене свідчить, що в ситуації яка склалася наявність судового рішення про визнання за позивачем права власності на спірний гараж не призведе до введення цього об`єкта в експлуатацію, оскільки у [PERSON] , відсутнє право власності (користування) на земельну ділянку під ним. Представник позивача [PERSON] - адвокат Юзьвак І.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які наведені у позові. Представник відповідача Тернопільської міської ради Друзюк Р.М. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та у письмових запереченнях. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: 13.12.2002 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С. за №6926, придбав у [PERSON] незавершений будівництвом гараж, що знаходиться в гаражному кооперативі " [INFO] " міста Тернополя під № [NUMBER] , процент готовності якого становить 49%. Як вбачається із п. 2 Договору купівлі-продажу всі права та обов`язки по добудові незавершеного будівництвом гаража бере на себе покупець - [PERSON] . Після смерті батька позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] успадкувала незавершений будівництвом гараж (готовність 49%) та за нею було зареєстроване право власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.05.2018 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125948150 від 31.05.2018 року. Позивачу [PERSON] 02 листопада 2018 року видано Технічний паспорт на гараж № [NUMBER] в [ADDRESS], з якого вбачається, що вказаний гараж побудований у 2003 році. Як вбачається із довідки №56 від 04.10.2019 року, [PERSON] являється членом обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив "Східний - Тернопіль", має незавершений будівництвом гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №551806 від 31.05.2018 року. Заборгованості по сплаті членських внесків немає. Обслуговуючий кооператив "Гаражний кооператив "Східний - Тернопіль" є правонаступником гаражного кооперативу "Східний", згідно статуту і свідоцтва про державну реєстрацію. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 6105113362018 від 04.10.2018 року, земельна ділянка кадастровий номер 6110100000:08:015:0030, яка знаходиться в [ADDRESS] , передана на праві постійного користування обслуговуючому гаражному кооперативу "Східний". Земельна ділянка зареєстрована 04.12.2013 року, цільове призначення - для колективного гаражного будівництва. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сливки Віталія Івановича від 13.03.2020 року №51595396 зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки документи подані не в повному обсязі, а саме документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Редькви Наталії Сільвестрівни від 06.07.2020 року №52964572 відмовлено в держаній реєстрації права власності на вищевказаний гараж за позивачем. Згідно Технічного висновку (Звіт) від 03 лютого 2020 року, який надано суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] , за результатами проведення технічного обстеження об`єкта: гараж наземний № 1178 літ «А» в цілому загальною площею - 56,60 м. кв., в тому числі площа приміщення, що включена в загальну площу - 56,60 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановлено можливість його подальшої надійної та безпечної експлуатації, а також відповідність збудованого вимогам державних будівельних норм, правил і стандартів, нормативних актів з пожежної безпеки та санітарно - гігієнічним вимогам. Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради у своєму листі на адвокатський запит представника позивача зазначив, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Загальний порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачений нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року. У відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Таким чином, судом не встановлено, що позивач [PERSON] зверталась до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю та їй було відмовлено у прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а саме гаража № [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, позивач в судове засідання не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем дій щодо прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом гаража, тобто звернення позивача до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради в порядку, передбаченому законом. Тому суд вважає, що позивачем не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують невизнання права власності позивача відповідачем Тернопільською міською радою. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, оскільки позивач не підтвердила належними та допустимими доказами наявності перешкод для здійснення реєстрації права власності на вищевказаний гараж та те, що відповідач Тернопільська міська рада порушує, не визнає чи оспорює її права. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено порушення її прав відповідачем, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно необхідно відмовити.

Outcome: dismissed