Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення грошових коштів. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2016 року між ним та ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» було укладено договір майнового лізингу № 888-782 (надалі - Договір), предметом якого є зобов'язання лізингодавця (відповідача) придбати та передати йому на умовах майнового лізингу у користування предмет лізингу - автомобіль марки «КІА Sportage» 2014 р.в., чорний, а лізингоодержувач (позивач) зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами Договору. Додатком №1 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу у сумі 280 000,00 грн. Додатком № 2 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу 280 000,00 грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 140 000,00 грн., щомісячний платіж - 11 666,67 грн., вартість фінансування - 56 000,00 грн., платіж за передачу - 8 400,00 грн. На виконання умов договору позивач вказує, що сплатив відповідачу 56 000,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією про перерахування коштів. Договір був укладений у Харківському відділенні лізингової компанії ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» за адресою: м. Харків, вул. Гамарника 6-а. При цьому, представником відповідача йому була надана недостовірна та неправдива інформація, зокрема, що залишок коштів ( за вирахуванням сплаченої суми у розмірі 56 000,00 грн.) буде сплачуватися після надання автомобіля та підписання відповідного акту приймання - передачі. Строк надання автомобіля представник відповідача визначив у три дні з дати сплати грошових коштів у розмірі 56 000, 00 грн. Отримавши вказану інформацію, до підписання договору, позивач вказує, що сплатив відповідачу на вказані ним банківські реквізити 56 000,00 грн., так як був упевнений, що це був саме перший платіж за договором лізингу. Вже пізніше, коли він детально ознайомився з умовами підписаного ним договору, то встановив, що викладені у тексті Договору умови зовсім не відповідають тим, про які йому розповідав представник відповідача. Так, за умовами договору, для отримання предмету лізингу він повинен ще сплатити авансовий платіж у розмірі 50% вартості - 140 000,00 грн.; комісію за передачу предмету лізингу в розмірі 3% вартості у розмірі 8 400,00 грн. А сплачена ним сума у 56 000,00 грн., це не перший платіж, а вартість фінансування за організацію по оформленню договору. Також позивач посилається на те, що в Договорі зазначено умови, які порушують його права як споживача, а саме: не зазначено відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання умов договору; встановлення обов»язкової зміни предмету лізингу залежно від наявності у продавця предмета лізингу; відсутність умов для розірвання договору у разі зміни предмета лізингу та збільшення ціни порівняно з тією, що була на момент укладення договору; встановлення право лізингодавця розірвати договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов договору, а також відсутність обов»язку лізингодавця повідомити лізиногоодержувача про розірвання договору. У зв»язку з наданням представником ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» недостовірної та неправдивої інформації про умови договору лізингу № 888-782 від 11.08.2016 року та визначенням обов»язкової умови про сплату першого платежу до укладення Договору позивач не мав реальної можливості ознайомитись з умовами Договору до його укладення. Зазначив про відсутність у ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» ліцензії на здійснення фінансових послуг відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та відсутність нотаріального посвідчення оспорюваного договору. Просив визнати недійсним договір майнового лізингу № 888-782 від 11.08.2016 року з додатками до нього недійсним та стягнути з ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» сплаченим ним грошові кошти у розмірі 56 000, 00 грн. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, вказаною в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2016 року між [PERSON] та ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» було укладено договір майнового лізингу № 888-782 (надалі - Договір), предметом якого є зобов'язання лізингодавця (відповідача) придбати та передати йому на умовах майнового лізингу у користування предмет лізингу - автомобіль марки «КІА Sportage», а лізингоодержувач (позивач) зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами Договору (а.с. 6-18). Додатком №1 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу у сумі 280 000,00 грн. (а.с. 19). Додатком № 2 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу 280 000,00 грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 140 000,00 грн., щомісячний платіж - 11 666,67 грн., вартість фінансування - 56 000,00 грн., платіж за передачу - 8 400,00 грн. (а.с. 20). Додатком № 3 до Договору визначена: вартість предмета лізингу - 280 000, 00 грн., перший лізинговий платіж - 50 %, сума лізингу - 140 000, 00 грн., викупна вартість - 4 200, 00 грн., відсоткова ставка - 11%, комісія - 2%, щомісячний платіж - 3 185, 43 грн. та період лізингу строком 60 міс. (а.с. 21). Згідно з квитанцією № QS000132189001 від 11.08.2016 року позивач сплатив на рахунок ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» платіж у розмірі 56 000, 00 грн. (а.с. 23). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Так, відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4., 3.5, 3.6. Договору предметом лізингу є автомобіль «Kia Sportage» 2014 року випуску, чорний; вартість предмета лізингу та розмір першого лізингового платежу вказується Додатку №2 до Договору; у разі зміни вартості предмета лізингу до моменту повної сплати першого лізингового платежу лізингоодержувачем, останній повинен сплатити одноразово різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу Лізингодавцем з метою виплати не менше 50% від вартості предмета лізингу; залежно від наявності у продавця предмета лізингу, вказаного лізингоодержувачем в Договорі, сам предмет лізингу повинен бути замінений на інший предмет лізингу в обов»язковому порядку; лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов»язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. Згідно п.п. 4.3.5., 4.3.6. Договору встановлено, що лізингодавець має право вимагати від лізиногоодержувача відшкодування збитків, завданих внаслідок його дій або бездіяльності відповідно до умов Договору; розірвати Договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов Договору (зокрема п. 4.3.2.), при цьому лізингодавець не зобов»язаний повідомляти завчасно лізиногоодержувача про розірвання даного Договору. Відповідно до п.п. 8.3, 8.15 Договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов»язаний прийняти такі зміни; у разі зміни розмірів лізингових платежів платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного Договору, а також на вимогу лізингодавцяпідписують акт коригування вартості предмета лізингу, у разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу лізингодавець має право розірвати даний Договір, після чого лізингоодержувач зобов»язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом п»яти днів з дня отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають. Приймаючи до уваги вище викладене, вказані положення договору свідчать про несправедливість умов, які вказані у п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача, так як п. п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.7, 12.10, 12.11, 12.12 Договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафу. Таким чином, у Договорі майнового лізингу № 888-782 від 11.08.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, не включено та обмежені права позивача (лізингоодержувача) як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях та нормах ЦК України, не передбачена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі - належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця. За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись позивач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.6 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст. 808 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. За правилами ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, укладений між позивачем та відповідачем договір майнового лізингу № 888-782 від 11 серпня 2016 року не був нотаріально посвідчений. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, згідно з пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідачем не надано доказів на підтвердження отримання ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» відповідної ліцензії на здійснення фінансових послуг, а з наданого позивачем витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що видами діяльності ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» є: діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (код КВЕД 46.13); оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (код КВЕД 46.49); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (код КВЕД 46.73); надання інших інформаційних послуг (код КВЕД 63.99); будівництво житлових і нежитлових приміщень (код КВЕД 41.20) (а.с. 27-32). Наразі, приймаючи до уваги те, що зміст укладеного між сторонами договору лізингу № 888-782 від 11.08.2016 року суперечить зазначеним вище нормам законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог до ТОВ «УКРКОМ»АГРОКАРСМОБІЛ» про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення коштів, сплачених позивачем в розмірі 56 000,00 грн. за оспорюваним договором. Така правова позиція міститься у постанові ВСУ від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15 та постанові ВСУ від 08.06.2016 року у справі № 6-330цс16. Крім того, згідно 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1111, 20 грн. На підставі викладеного, на підставі ст. ст. 203, 215, 216, 220, 628, 799, 806, 808 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 18, 22 Закону України « Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

Outcome: approved