Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним правочин, укладений між нею та відповідачкою - договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], загальною площею 193,4 кв.м, визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS], загальною площею 193,4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 25 серпня 2013 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір, предметом якого були умови та порядок купівлі-продажу нерухомого майна, а саме гаражу [ADDRESS], загальною площею 193,4 кв.м. На дату укладання попереднього договору відповідачем ще не було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна, але вона запевнила, що є єдиним власником гаражу при цьому надала копії документів, які підтверджували, що вона є членом ГБК "Лівобережний - 2" та сплатила пайовий внесок у повному обсязі. При підписанні договору, між ними були досягнуті всі суттєві умови договору купівлі - продажу. Відповідно до умов укладеного між ними попереднього договору відповідач взяла на себе зобов'язання не пізніше 25 грудня 2013 року передати у її власність гараж, а саме підготувати всі необхідні документи для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. Вона в свою чергу зобов'язався сплатити ціну за об'єкт нерухомого майна авансом в повному обсязі в день підписання попереднього договору, та прийняти гараж. З її боку були виконані всі зобов'язання, взяті відповідно до попереднього договору, щодо сплати ціни об'єкту нерухомого майна у розмірі 200 000 грн. Відповідач частково виконала свої зобов'язання, а саме фактично передала об'єкт нерухомого майна у його володіння та користування, що підтверджувалося символічною передачею ключів. У зв'язку з тим, що у неї виникла необхідність в реалізації свого права власності в повному обсязі, вона звернувся до відповідача з вимогою виконати взяте на себе зобов'язання і переоформити гараж в установленому законом порядку, шляхом нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, як їй стало відомо, відповідач всупереч взятих на себе зобов'язань, до цього часу не здійснювала будь-яких заходів, щодо оформлення необхідних документів для реєстрації свого права власності на гараж. Таким чином, вона фактично опинилася в ситуації, коли є законним власником нерухомого майна, але не може їм розпоряджатися. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що з 18 листопада 2009 року відповідачка є членом ГБК "Лівобережний - 2", їй передане місце під будівництво, на якому знаходиться закінчений будівництвом об'єкт нерухомості - гараж [ADDRESS]. В листопаді 2013 року відповідачкою було в повному обсязі сплачено пайовий внесок в пайовий фонд ГБК "Лівобережний - 2". На зазначений гараж ДП "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект" оформлений окремий технічний паспорт, як на самостійний об'єкт нерухомого майна. В технічному паспорті визначені характеристики об'єкту, а саме гараж [ADDRESS], загальна площа гаражу становить 193,4 кв.м. Відповідно до висновку ДП "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект", зазначений гараж збудований з додержанням усіх будівельних вимог та можлива подальша безпечна в конструктивному відношенні експлуатація споруди гаража [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються наступними документами: рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 18 листопада 2009 року, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 236814, випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія ААВ № 008048, довідкою, виданою позивачу головою правління ГБК "Лівобережний - 2", технічним паспортом на гараж [ADDRESS], технічним висновком № ІІ-099/13 від 17 грудня 2013 року, виконаного ДП "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект". 25 серпня 2013 року сторони уклали попередній договір, відповідно до якого останні були зобов'язані 25 грудня 2013 року укласти договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], загальною площею 193,4 кв.м. Відповідно до цього договору позивач повністю сплатила відповідачеві вартість гаражу в сумі 200000 грн., а відповідач зобов'язалась вчинити всі необхідні дії по передачі права власності позивачеві. Вказані обставини підтверджуються попереднім договором від 25 серпня 2013 року, підписаним сторонами. На виконання даного договору, відповідач виконав свої зобов'язання, а саме фактично передав гараж у володіння та користування, що підтверджується передачею ключів від спірного гаражу. Тобто сторони досягли усіх істотних умов договору, та відбулося повне виконання договору, що підтверджується письмовими доказами. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу гаражу, що перешкоджає позивачеві здійснювати своє право власності на спірний гараж, оскільки його право власності на спірний гараж, хоча і не оспорюється жодною третьою особою, проте і не визнається органами реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію", у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається… членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України чітко визначено, що право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаються набутими правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно Закону України "Про кооперацію" від 10 липня 2003 № 1087-ІУ (в редакції зі змінами станом 4 червня 2009 року N 1448-УІ) встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається… членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.ст. 3, 220, 316, 328, 334, 392, 638, 655, 657 ЦК України,

Outcome: approved