Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №1909/0308/45-002 від 20 березня 2008 року в загальній сумі 31813,38 доларів США, мотивуючи тим, що відповідачка [PERSON], в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 30753,38 дол. США, за відсотками - 1060,00 дол. США. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа- Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вказаних договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1909/0308/45-002 від 20.03.2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк».Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк". Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит в сумі 35000,00 дол. США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту.Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 35000,00 дол. США.У порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 30753,38 дол. США, за відсотками - 1060,00 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості.В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, 20.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір поруки №1909/0308/45-002-Р-1, 08.07.2010 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] - договір поруки №1909/0308/45-002-Р-2 та 08.07.2010 року ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] - договір поруки №1909/0308/45-002-Р-3. Відповідно до умов договорів поруки відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як поручителі поручаються за виконання відповідачкою [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.Відповідно до умов договорів поруки відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.Відповідно до умов договору в разі невиконання чи неналежного виконання відповідачкою будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за кредитним договором.На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Відповідачі позов визнали частково, представник відповідачки суду пояснила, що відповідачка [PERSON] 20 березня 2008 року уклала з ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") кредитний договір №1909/0308/45-002. Відповідно до даного договору ВАТ «Сведбанк» надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США на придбання житла зі сплатою відсотків за користування кредитом 11.9 на рік у виді ануїтетних платежів. 25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» був укладений договір купівлі - продажу прав вимоги та згідно договору від 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» продав ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитним договором №1909/0308/45-002. В забезпечення виконання зобов'язань по договору були укладені договори іпотеки та поруки з відповідачами у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно договору від 08.07.2010 року №2 до кредитного договору №1909/0308/45-002 було внесено зміни та доповнення, якими передбачено зміну розміру кредитної ставки за користування кредитом, в тому числі, 11.9 % річних за період від дати укладання договору до 08.07.2010р., 7.0% річних за період користування кредитом з 09.07.2010р. по 09.06.2011р., що у фіксованих платежах становить 336.53 дол. США в місяць, 10.0% річних за період користування кредитом з 10.06.2011р. по 09.06.2012р., що у фіксованих платежах становить 347.87 дол. США в місяць, 13.32% річних за період користування кредитом з 10.06.2012р. по 20.03.2028р., що у фіксованих платежах становить 427.59 дол. США в місяць. Відповідно до п.п.3.2.,3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. В порушення Постанови правління НБУ №168 від 10.05.2007 року в кредитному договорі №1909/0308/45-002 не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, відсутній графік платежів з докладним розписом вартості кредиту за кожним платіжним періодом. Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, регулюються і Законом України «Про захист прав споживачів» (Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»). Згідно ж, зі статтею 11 вказаного вище Закону перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту позивач як при укладенні договору так і при наступних внесеннях змін до нього не надав відповідачам графіку платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом. Вказана обставина підтверджена в судовому засіданні поясненням представника відповідача про неможливість виконання ухвали суду щодо витребування графіку платежів. Не надавши повної і достовірної інформації про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та графіку платежів, позивач не довів належними та допустими доказами розмір заборгованості, неправильно розрахував розмір місячних платежів, збільшивши їх відносно встановленої кредитної ставки, що привело до безпідставного та необгрунтованого збільшення розміру заборгованості за кредитним договором. Оскільки позивач не надав графіку щомісячних платежів, нею було складено такий графік самостійно і здійснено власний розрахунок на підставі наявних у матеріалах справи вихідних даних - платіжних документів про погашення кредиту. Графік щомісячних платежів з докладним розписом вартості кредиту за кожним платіжним періодом, розрахованим нею відповідно до платіжних документів відповідача у справі [PERSON] про погашення кредитної заборгованості, та платіжні документи додані до матеріалів справи в якості письмових доказів з метою спростування вимог позивача. Крім цього, при визначенні розміру заборгованості позивачем не були враховані суми платежів по сплаті процентів за користування кредитом протягом 2013 року. За вказаний період були зараховані тільки суми погашення основного боргу. Платіжні документи на підтвердження вказаної обставини додані до матеріалів справи в якості письмових доказів і враховані при розрахунку фактичної заборгованості відповідача [PERSON] В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON], у банку виникло право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, яким останній скористався. Позивач 25 травня 2016 року направив відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимогу про врегулювання спору, за якою відповідачам було встановлено 30-денний строк для сплати заборгованості по кредиту, нарахованих процентах за користування кредитом і штрафних санкціях в загальній сумі 31813,38 дол. США або добровільної передачі предмету застави Банку для подальшої реалізації. Відповідачі неодноразово намагалися врегулювати розбіжності між сумами заборгованості по кредиту, визначеними банком і фактичним розміром заборгованості згідно платіжних документів, та вирішити питання про реструктуризацію боргу в зв'язку з обставинам, що викликали різке падіння курсу гривні і неспроможністю надалі з об'єктивних причин виконувати умови договору і погодилися на передачу предмета застави. Старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки по кредитному договору - квартиру [ADDRESS], однак виконавчий лист повернуто стягувачеві без виконання. Сторони визначили строк дії договору в п.1.1. до 20 березня 2028 року і в п.3.1.1. - строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів до 10 числа. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Вимагаючи дострокового повернення кредитних коштів внаслідок порушення зобов'язання боржником банк тим самим змінює строк виконання основного зобов'язання, а тому договірні зобов'язання не можуть вважатись не зміненими ні в частині дотримання графіку погашення кредиту, ні в частині існування права на нарахування відсотків за користування кредитом. У випадку реалізації кредитором права на дострокове стягнення заборгованості за кредитом через порушення боржником умов кредитного договору, що фактично означає односторонню відмову кредитора від договору, шляхом дострокового стягнення за рішенням суду всієї існуючої на той час заборгованості за кредитом, договірні зобов'язання між сторонами припиняються, а тому в зв'язку з закінченням строку договору з цього часу не може дотримуватись графік погашення кредиту та продовжуватись нарахування заборгованості за відсотками за ним до 2028 року. В зв'язку з цим вона вважає, що кошти в сумі 2372,10 дол. США, внесені відповідачкою [PERSON] починаючи з 20 червня 2016 року (після звернення позивача до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості), підлягають до зарахування основної заборгованості в розмірі 24068,17 дол. США на дату дострокового стягнення. Враховуючи наведене, розмір заборгованості [PERSON] становить 21696,07 дол. США, а не 31813,38 дол. США, як визначено в позові. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 20 березня 2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") кредитний договір №1909/0308/45-002, відповідно до якого ВАТ «Сведбанк» надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США на придбання житла зі сплатою 11.9 відсотків на рік за користування кредитом. У кредитному договорі №1909/0308/45-002 не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, відсутній графік платежів з докладним розписом вартості кредиту за кожним платіжним періодом. 20.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір поруки №1909/0308/45-002-Р-1, 08.07.2010 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] - договір поруки №1909/0308/45-002-Р-2 та 08.07.2010 року ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] - договір поруки №1909/0308/45-002-Р-3, відповідно до умов яких [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Договором від 08.07.2010 року №2 до кредитного договору №1909/0308/45-002 було внесено зміни та доповнення, якими передбачено зміну розміру кредитної ставки за користування кредитом, в тому числі, 11,9 % річних за період від дати укладання договору до 08.07.2010 року, 7,0% річних за період користування кредитом з 09.07.2010 року по 09.06.2011 року, 10,0% річних за період користування кредитом з 10.06.2011 року по 09.06.2012 року, 13,32% річних за період користування кредитом з 10.06.2012 року по 20.03.2028 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» був укладений договір купівлі - продажу прав вимоги та згідно договору від 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» продав ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитним договором №1909/0308/45-002. 25 травня 2016 року позивач направив відповідачам вимогу про врегулювання спору, за якою відповідачам було встановлено 30-денний строк для сплати заборгованості по кредиту та нарахованих процентах за користування кредитом в загальній сумі 31813,38 дол. США або добровільної передачі предмету застави Банку для подальшої реалізації. Відповідачі належним чином умови кредитного договору не виконали, заборгованість в добровільному порядку не погасили. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1909/0308/45-002, виконаного представником відповідачки, на час подачі позову до суду заборгованість складає 24068,17 дол. США. Відповідно до п.п.3.2.,3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники і поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, тощо. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань. На думку суду позивач, який як при укладенні договору так і при наступних внесеннях змін до нього не надав відповідачам графіку платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості, а тому суд бере до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором №1909/0308/45-002, виконаний та поданий в ході судового розгляду представником відповідачки, згідно якого, на час подачі позову до суду заборгованість складала 24068,17 дол. США. Разом з тим, суд вважає, що розрахунок представника відповідачки за 2013 рік не відповідає дійсності з наступних підстав. Позичальник на підставі наданих суду копій меморіальних ордерів враховує як погашення кредиту суми, які фактично не були погашенням за кредитом, а показували факт погашення нарахованих процентів, які списувались з його рахунку після внесення ним платежу. Для цього первинним документом, який свідчив про погашення боргу є квитанція, а не меморіальний ордер, який є внутрішньобанківським документом, а не платіжним документом, який підтверджує внесення позичальником коштів на погашення кредиту. Таким чином, заборгованість в сумі 24068,17 дол. США слід збільшити на 4562,31 дол. США, які на підставі меморіальних ордерів необгрунтовано враховані представником відповідачки як погашення кредиту. Судом встановлено, що після звернення позивача до суду з даним позовом, з 20 червня 2016 року до винесення судом рішення в справі, відповідачкою [PERSON] на погашення заборгованості внесено кошти в сумі 2372,10 дол. США, а тому заборгованість за кредитним договором слід зменшити на вказану суму. Згідно курсу Національного банку України станом на 29 грудня 2017 року 100 дол. США дорівнює 2806,7223 грн.

Outcome: partial