Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. На обгрунтовання вимог зазначив, що у 1992 році придбав житловий будинок з господарськими спорудами за договором купівлі-продажу у радгоспі "Комунар". Вселився до помешкання, де проживає дотепер. Заволодіння чужим майном носило добросовісний характер. Володіння нерухомим майном протягом десяти років є відкритим, безперервним. За чим, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, вул.Соборна (бувша Радянська) №64 за набувальною давністю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що житло позивачу було надано за місцем роботи в радгоспі "Комунар". У 1992 році з роботодавцем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами. Однак, за позивачем право власності на об"єкт нерухомості належним чином не посвідчено. Радгосп "Комунар" ліквідовано. По погосподарським книгам [PERSON] сільської ради житловий будинок значиться у приватній власності голови домогосподарства [PERSON] з 1991 року. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з"явився. За підписом сільського голови [PERSON] сільської ради Снігурівського району суду надано заяву про розгляд справи без участі органу місцевого самоврядування. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у матеріалах справи, суд встановив наступне. 15 травня 1992 року між [PERSON] та радгоспом "Комунар" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами в с.Новопетрівка, посвідчений [PERSON] сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. Згідно довідки, виданої радгоспом "Комунар" 27 травня 1992 року за №71 балансова вартість будинку, придбаного [PERSON] складає десять тисяч тридцять рублів. Того ж 27 травня 1992 року директором радгоспу "Комунар" видано наказ №48 про продаж житлового будинку в с.Новопетрівка Снігурівського району [PERSON] зі знижкою 50% від балансової вартості за п"ять тисяч п"ятнадцять рублів. Житловий будинок розміром 52 м.кв., який складається з трьох кімнат, окремої кухні з верандою і господарська споруда - сарай площею 20м.кв., передані позивачу за договором купівлі-продажу, укладеного у відповідності до Постанови РМ СРСР від 01.07.1983 року №593. Те що позивач на час укладання договору працював у сільгосппідприємстві підтведжується записами його трудової книжки БТ-ІІ №1803856, згідно яких [PERSON] був прийнятий на роботу до радгоспу "Комунар" 25 червня 1977 року та звільнений за розпорядженням №1-к від 10 січня 2000 року. У 2014 році позивач виготовив технічний паспорт на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, вул.Соборна (бувша Радянська) №64. Додатково у технічному паспорті вказані добудови будинку і на території домоволодіння - літня кухня, сарай, погріб та ін. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №314 від 22 березня 2016 року, [PERSON] згідно даних особового рахунку №368 погосподарської книги №4 с.Новопетрівка на 1991-1995 роки дійсно має реєстрацію та фактично мешкає по вул.Соборній (колишня назва-Радянська), буд.№64 с.Новопетрівка та значиться головою домогосподарства з 1991 року по теперішній час. Будинок за місцем реєстрації згідно даних по господарського обліку значиться у приватній власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON] сільською радою 27 травня 1992 року за реєстровим №33 (а.с.12-13,13а). Назва вулиці і нумерація житлового будинку визначені рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради "Про присвоєння номерів об"єктам нерухомого майна незалежно від форм власності" №70 від 13.11.2003 року. У додатку до рішення за №60 значиться [PERSON], назва вулиці - Радянська, номер будинку - 64. Згідно рішення сільської ради від 11.12.2015 року за №3 "Про перейменування вулиць населених пунктів [PERSON] сільської ради" вулиця Радянська перейменована на вулицю Соборна. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він отримав помешкання за актом передачі від власника радгоспу "Комунар", працівником якого являвся. Надалі він відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном більше десяти років. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Снігурівського району від 12 квітня 2016 року за вих.№4.1-16/307 у переліку об"єктів майна комунальної власності територіальної громади [PERSON] сільської ради об"єкти житлової нерухомості станом на 12.04.2016 року відсутні та радгоспом "Комунар" житловий будинок по вул.Соборна,64 с.Новопетрівка до комунальної власності сільської ради не передавався. Згідно інформаційних довідок №№57538242, 57538299 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ..., за іншими особами право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок №64 по вул.Соборна (бувша Радянська) не зареєстровані, право власності на нерухоме майно за [PERSON] не рахується. Відсутні дані про заборони та арешти на ім"я [PERSON] і у записах Алфавітної книги заборон та арештів відчуження нерухомого майна, починаючи з 1959 року - повідомлення завідуючої Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. 12 грудня 1996 року на ім"я позивача видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК №011931 в межах с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області для обслуговування житлового будинку площею 0.12га. На підставі викладеного, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині посвідчення права власності за набувальною власністю на об"єкти нерухомого майна, а саме житлового будинку загальною площею 52м.кв. та господарської споруди - сараю площею 20м.кв. Інші будівлі, споруди є самочинним будівництвом та не є предметом судового розгляду. На прохання позивача, суд не вирішує про розподіл судових витрат за ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: partial