Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного торговельно-посередницького малого підприємства Фірми "Едельвейс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у трудових відносинах з ПТП МП фірмою "Едельвейс" та з 16.12.2013 року займає посаду фахівця. У період з квітня 2015 року по грудень 2015 року їй не було виплачено заробітну плату. Станом на день подачі позову до суду, жодних виплат з боку відповідача проведено не було, а відтак його дії є незаконними. Неправомірними діями відповідача щодо затримки виплати заробітної плати позивачу була спричинена моральна шкода. Завдана моральна шкода обґрунтовується тим, що позивач сподівалася отримати зароблені кошти, витратити їх на утримання сім'ї, що негативно впливає на її здоров'я, а отже значно ускладнило негативний вплив отриманого ним стресу на загальний стан здоров'я. Через зневажливе відношення відповідача (останній не бажає йти на контакт, зокрема виплачувати їй заробітню плату), позивач вважає, що були порушені її конституційні права, а також постраждало її благополуччя, яке є складовою частиною здоров'я людини. Завдана моральна шкода оцінена за невчасну виплату заробітної плати для позивача в розмірі 200,00 грн. Вважає, що зазначена сума може бути певним відшкодуванням понесених нею моральних втрат. На основі викладеного, просить стягнути з ПТП МП фірми "Едельвейс" на її користь заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. Справу просить слухати у її відсутності. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги позивача відповідач визнає в повному обсязі. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі та зясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача належить задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачем у трудових відносинах. З копії трудової книжки серії АФ № 778609 виписаної на ім"я [PERSON] та долученої позивачем до матеріалів справи (а.с. 9) вбачається, що вона прийнята 16.12.2013 року на роботу в ПТП МП фірми "Едельвейс" на посаду фахівця - наказ № 218/2 від 16.12.2013 року. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 Кодексу законів про працю України). Згідно вимог ст. 43 Конституції України, Кодексу законів про працю України та Закону України "Про оплату праці" кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або вільно погоджується виконувати. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом. Порушення права людини на отримання винагороди за працю слід розглядати як посягання на їх конституційне право на гідне життя та на здоров 'я. Позивач стверджує, що йому не виплачено заробітної плати в повному обсязі. Даний факт відповідачем не спростований. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахункові листки на своє імя видані відповідачем та завірений мокрою печаткою ПТПМП фірмою "Едельвейс" з якого вбачається розмір заборгованості по нарахованій заробітній платі. Так, станом на кінець листопада 2013 року відповідач заборгував позивачу 64352,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача в його користь моральної шкоди, то така підлягає до задоволення у звязку з наступним. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди, суд враховує порушення нормального життєвого укладу позивача, заподіяні йому незручності у зв"язку із невиплатою заробітної плати. Внаслідок цього, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 200 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення заробітної плати підлягає до негайного виконання у межах заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved