Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати недійсним договір поруки №158335, укладений 16.11.2007 р. між ПАТ "Укрсиббанк" та її чоловіком [PERSON] у забезпечення договору овердрафту №545/11-1 від 16.11.2007 р., укладеного між ВАТ "Керамік" та тим же банком. Послалась на те, що чоловік приховав від неї укладення договору поруки, а про його існування їй стало відомо лише у березні 2014 року. Своєї згоди на укладення договору поруки, який не є дрібним побутовим, вона не давала, договір укладався не в інтересах сім'ї, тому просила визнати його недійсним на підставі ст.65 СК України. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач [PERSON] позов визнав. Представник співвідповідача ПАТ "УкрСиббанк" Лісовський С.В., який діє на підставі довіреності, проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.6, ч.1 ст.12, ст.627 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ч.1 ст.553 ЦК України). Зі ст.554 ЦК України вбачається, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, однак він є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором За змістом ч.ч.2,3 ст.65 СК України, у випадку укладення одним із подружжя договору, який виходить за межі дрібного побутового, необхідна згода другого з подружжя. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого ВРАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] З договору поруки №158335, укладеного 16.11.2007 р. між ПАТ "Укрсиббанк" та [PERSON], вбачається, що останній виступив поручителем в забезпечення належного виконання зобов'язань ВАТ "Керамік" за договором овердрафту №545/11-1, укладеним 16.11.2007 р. між зазначеним товариством та ПАТ "УкрСиббанк". Згідно з поясненнями позивача, її згоди на укладення чоловіком договору поруки отримано не було, що, на її думку, робить договір недійсним. Однак стаття 65 СК України, на яку посилається позивач, регулює порядок розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і не стосується права одного з них на отримання кредиту, тим більш, що поручитель не є стороною у зобов'язанні за кредитним договором. Зазначені положення містятьсь у п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин", відповідно до якого порука є способом забезпечення виконання зобов'язання; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; положення статті 65 СК України регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і не стосуються права одного з подружжя на отримання кредиту. Окрім того, рішенням від 20.05.2013 року Вінницького міського суду Вінницької області, яке було залишене в силі ухвалою від 18.12.2013 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання зазначеного договору поруки недійсним з тих підстав, що його було укладено без дотримання вимог ст.65 СК України. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а заперечення відповідача є такими, що ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову відмовляє. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed