Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Нововоскресенська сільська рада про визнання заповіту нікчемним та недійсним. В позові зазначено, що [INFO] року помер батько позивача, якій при зверненні до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини стало відомо про складання померлим заповіту, що був посвідчений 15.09.2016 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Згідно вказаного заповіту спадкодавець [PERSON] заповів все належне йому майно своєму брату - [PERSON] Позивач вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки спадкодавець тяжко хворів і через хворобливий стан не мав можливості усвідомлювати тексту заповіту та підписувати його. Крім того представник позивача зазначає, що заповіт було складено в Нововоронцовській ЦРЛ, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] тому секретар виконавчого комітету Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області не вправі була посвідчувати заповіт, оскільки місце проведення нотаріальної дії, знаходиться за межами відповідної сільської ради. Так як зазначений заповіт посвідчений не уповноваженою особою та порушує право позивача на отримання спадщини за законом, представник позивача просить визнати його недійсним та нікчемним. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій уточнивши позовні вимоги просить встановити факт нікчемності заповіту та розглянути справу у його відсутність. Відповідач та третя особа повторно в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що від імені [PERSON] складено заповіт, який посвідчено 15.09.2016 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, та зареєстрований у реєстрі за № 43. Як вбачається зі ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті, право на складання заповіту має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини та положення про недійсність правочинів, встановлених ст.ст. 215-236 ЦК України. Виходячи із загальних правил правомірності правочинів, зокрема ч.3ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 4ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно дост.1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ст. 1 Закону України "Про нотаріат"- вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. З копії рішення виконавчого комітету Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області № 40 від 26.11.2015 року вбачається, що обов'язок вчинення нотаріальних дій покладено на секретаря Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області Ковнір А.С. 15.09.2016 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області Ковнір А.С., яка була наділена відповідними повноваженнями як секретар виконавчого комітету Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, в [ADDRESS] посвідчено заповіт [PERSON], який народився [INFO] року в с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області, проживаючого в с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області, яким він на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, [PERSON]. У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз'яснено зміст ст.ст. 207, 1235, 1241, 1253, 1254, ч. 2 ст. 1307 ЦК України. Заповіт складено і записано зі слів заповідача секретарем сільської ради, зачитано вголос свідками. У зв'язку з хворобою заповідача, на його особисте прохання та за його дорученням, після прочитання тексту, заповіт був підписаний свідками. Заповіт складено у двох примірниках, один з яких зберігається у справах виконкому Нововоскресенської сільської ради, а другий видається заповідачу. Через хворобу заповідача заповіт посвідчено в лікарні за адресою: [ADDRESS]. Заповіт підписаний за дорученням заповідача [PERSON] у присутності заповідача, секретаря сільської ради, а також свідків [PERSON] та [PERSON] Особи заповідача та свідків встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 43, стягнуто державне мито - 0,85 грн., засвідчувальний напис підписано секретарем Нововоскресенської сільської ради Ковнір А.С. та скріплено печаткою Нововоскресенської сільської ради. Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідною довідкою зі Спадкового реєстру від 08.02.2017 року за № 46693556, яку було надано в зв'язку з відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON] Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування, крім норм ЦК України та Закону України «Про нотаріат», регулюється Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N 3306/5та Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2006 року № 940. За змістом п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11 листопада 2011 року, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Як вбачається зі ст. 37 Закону України «Про нотаріат», ст. 1251 ЦК України, п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N3306/5, право посвідчувати заповіти надано посадовим особам місцевої ради лише за умови, коли в населеному пункті немає нотаріусів і реалізується це право на території відповідної ради, оскільки повноваження органу місцевого самоврядування поширюються на відповідну адміністративно-територіальну одиницю (ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Крім того, відповідно до п. 1 постанови Кабінету міністрів України від 15.06.1994 року № 419 «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених» посвідчувати заповіти і довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених (далі - заповіти і довіреності), відповідно до статей 245 і 1252 Цивільного кодексу України та статті 40 Закону України "Про нотаріат", мають право такі посадові, службові особи: головні лікарі, їх заступники з медичної частини або чергові лікарі лікарень, госпіталів, інших стаціонарних закладів охорони здоров'я, начальники госпіталів - заповіти осіб, що перебувають на лікуванні в таких закладах. В порушення вищезазначеної норми закону, нотаріальна дія щодо посвідчення заповіту [PERSON] вчинена секретарем Нововоскресенської сільської ради в Нововоронцовській ЦРЛ, тобто поза межами території Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. За змістом ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З урахуванням сукупності викладених обставин, суд приходить до висновку, що недотримання порядку посвідчення заповіту Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, а саме вчинення нотаріальних дій поза межами території сільської ради, у відповідності до ч. 1 ст. 1257 ЦК України свідчить про його нікчемність. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним та відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України не потребує визнання його недійсним. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. У відповідності до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як вбачається з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved