Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість 28183,31 грн., яка складається з: 14254,62 грн.- заборгованість за кредитом, 11360,44 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1318,25 грн.- штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 28183,31 грн. за кредитним договором б/н від 25.12.2007 року, яка складається з: 14254,62 грн.- заборгованість за кредитом, 11360,44 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1318,25 грн.- штраф (процентна складова), а також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 281,83 грн. судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що 25.12.2007року відповідач отримав кредитну картку №......1207, згідно якої відкрили кредитний ліміт 3900грн. Картка діяла по грудень 2011року. Протягом дії картки кредитний ліміт збільшувався. 09.04.2011року відбулося збільшення кредиту до 15000грн. У звязку із закінченням строку дії картки, в січні 2012року перевипускають кредитну картку, відповідач отримує картку №......5420, зі строком дії по червень 2015року. В березні 2014року відповідач звертається до банку , проводиться його ідетифікація і він отримує нову картку №....... 4323 зі строком дії по жовтень 2017року. Останнє погашення відповідач здійснює 25 січня 2014року. 11 березня 2014року останній раз користується коштами. Станом на 31.01.2015року мав заборгованість за тілом кредиту 14254,62грн. Заборгованість по відсоткам в сумі 11360,44грн рахувалася виходячі зі ставки 36% на рік. З лютого 2014року застосовувалися подвійні проценти, виходячи зі ставки 30%, оскільки відповідач мав прострочення. Вважає, що банк нарахував заборгованість в межах умов договору, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, та його представник позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів в розмірі 14260грн. Пояснив, що на прикінці 2013року він звертався до банку щодо блокування картки, оскільки не бажав, щоб її використовували члени його родини. Після чого отримав нову кредитну картку. Вважають дії банку щодо нарахування йому комісії, штрафу неправомірними, оскільки нарахування комісії не передбачено умовами договору, а нарахування неустойки суперечить закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Крім того, просять застосувати строк позовної давності і врахувати , що після заочного рішення суду від 06.04.2015року, з нього було утримано на погашення боргу 5210грн, а також судові витрати в сумі 281грн. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд встановив, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ "Приватбанк" (а.с.19). Суд встановив, що між ЗАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 25.12.2007 року, відповідно до умов якого, банк відкрив відповідачу кредитний ліміт на суму 15000,00 грн., із базовою процентною ставкою 36% із розрахунку 360 днів на рік, розмір якої змінювався і в період з 28.01.2008 року по 31.12.2012 року складав 36 % на рік, з 01.01.2013 - 30% на рік. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с.3-8). Відповідач ознайомлений і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Погодився з тим, що заява, разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8). Відповідно до п. 3.2 умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема в виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.13). Суд встановив, що відповідач отримав суму кредитного ліміту у розмірі 15000,00 грн., а зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків по ньому не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 31.01.2015 року у сумі 26365,06 грн., в тому числі 14254,62 грн.- заборгованість за кредитом, 11360,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.3-7). Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн.+ 5 % від суми позову. Обставини щодо укладення кредитного договору від 25 грудня 2007року та отримання кредитної картки № 4149605368881207 відповідачем не спростовуються і визнаються повністю. Згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] отримав кредитну картку №4149605368881207 - з терміном дії до 12.2011 року. В подальшому картка перевипускалася і відповідач отримував кредитну картку 4149437712405420, з терміном дії по 06.2015р, кредитну картку № 5168755373234323 з терміном дії по 10.2017р (а.с. 186). Заборгованість за тілом кредиту позивач визнає, проте вважає, що заборгованість має бути стягнута з урахуванням того, що за виконавчим листом по заочному рішенню в цій справі вже відраховано на користь позивача 5210,1грн. , також ним сплачено судовий збір в сумі 281,83грн. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ст. 612 ЦК України). Відповідач визнає в судовому засіданні факт прострочення сплати кредитних коштів у сумі заборгованості за тілом кредиту станом на 31.01.2015р в розмірі 14254,62грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. За умовами договору, що перевіряється, погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного наступного місяця, а тому, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Оскільки строк дії картки встановлений по жовтень 2017 року і наступний місячний платіж [PERSON] повинен був внести до 25 жовтня 2017 року, а з позовом про повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся у лютому 2015 року, то суд приходить до висновку , що позивач не пропустив строк позовної давності для стягнення суми заборгованості за тілом кредиту 14 254,62грн. , а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 14 254,62грн підлягає задоволенню. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до закінчення строку дії кредитної картки. Відтак, у межах строку кредитування до 31 жовтня 2017 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 31 жовтня 2017 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. В судовому засіданні перевірений розрахунок заборгованості по процентам і виявлено, що з січня 2013року проценти нараховувалися за ставкою 30% річних, але з лютого 2014року подвоювалися і становили 60%, оскільки відповідач не здійснював своєчасну їх сплату. Відповідно до п. 5.3 умов та правил банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж 7 днів до введення змін Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У ч .4 указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17. З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до п.п.5.3 умов та правил надання банківських послуг не було проінформовано відповідача про збільшення процентної ставки та не отримано його згоди. В заяві про видачу кредиту обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 36% річних на залишок заборгованості. З 01.01.2013 позивачем зменшена процентна ставка за користування кредитними коштами до 30 % річних. Судом встановлено, що останнє погашення кредиту відбулося 25 січня 2014року, а з 28 лютого 2014року позивачем застосована подвійна відсоткова ставка у розмірі 60%. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Належних доказів на підтвердження факту повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки до 60% , позивачем суду не надано. Отже, станом на 31.01.2014року заборгованість по відсоткам склала 689,99грн., а починаючи з 28 лютого 2014року, розрахунок заборгованості по процентам підлягає коригуванню, виходячи із 30% ставки. Заборгованість по процентам, яка підлягає стягненню з відповідача складає 4705,04грн, з розрахунку 14254,62% *30% /100/360*338днів (за період з 28.02.2014 по 31.01.2015) + 689,99грн. Загальна сума заборгованості за кредитом станом на 31.01.2015року складає 18 959,66грн, з розрахунку 14254,62грн + 4705,04грн. Судом встановлено, що на виконання заочного рішення від 06.04.2015р по цій справі , позивачем сплачено 5210грн, (а.с.174), а тому суд вважає, що розмір заборгованості за кредитом має бути зменшений на вже сплачену суму. Відповідно, до стягнення підлягає заборгованість в загальній сумі 13 749,56грн з розрахунку 18 959,66грн - 5210,10грн. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо сплати ним судових витрат по справі в розмірі 281,83грн, оскільки доказів, що така сума була отримана позивачем суду не надано. Утримання із заробітної плати відповідача зазначеної суми, на думку суду, не свідчить про їх надходження на адресу позивача. Виписка по рахунку не містить відомостей про надходження до ПАТ КБ «Приватбанк» вказаної суми. Суд вважає, що штраф в загальній сумі 1818,25грн не підлягає стягненню з відповідача, з таких підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 рокуна час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки таінші фінансовіустанови,а такожкредитори зобов'язаніскасувати зазначениму ційстатті особампеню та/абоштрафи,нараховані наосновну сумузаборгованості іззобов'язаньза кредитнимидоговорами ідоговорами позикиу періодпроведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Дружківка . В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 11 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Дружківка . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] , який проживає у м. Дружківка, (а.с.9)штраф нараховується станом на 31.01.2015р, і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вимога щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 750 грн також не підлягає задоволенню, оскільки умовами договору, який укладено між позивачем та відповідачем не вбачається обов'язку відповідача сплачувати комісію. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по судовому збору в сумі 281,83грн.

Outcome: partial