Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнив в ході розгляду справи. В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. На момент набуття у власність квартири в ній була зареєстрована [PERSON], в подальшому 12 липня 2011 року між ним та останньою укладено короткостроковий договір найму даної квартири. Як стало відомо позивачу 02 грудня 2011 року у належній йому на праві власності квартирі було проведено реєстрацію місця проживання неповнолітнього [PERSON] Посилаючись на те, що згоди на проведення реєстрації місця проживання [PERSON] позивачем не надавалось, тому вважає, що реєстрація місця проживання [PERSON] була проведена Орджонікідзевським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області через КП „ВРЕЖО 1", правонаступником якого є Міське комунальне підприємство „Основаніє", з порушенням встановленого чинним законодавством України порядку та порушує права позивача, як власника житла. Згідно уточненого позову [PERSON] просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування своїм майном шляхом скасування реєстрації місця проживання [PERSON] в [ADDRESS] на підставі ст.ст. 6, 14 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", вимог постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні". В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], викладені в уточненій позовній заяві від 14 січня 2013 року (а.с. 73-75), просив ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], представники Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, Міського комунального підприємства „Основаніє" в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. На підставі ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта [PERSON] місцем його реєстрації є [ADDRESS] (а.с. 5). Також, з матеріалів справи встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], який [INFO] помер. В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання правочинів недійсними та вселення (а.с. 132-137). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року, ухваленому у вищезазначеній цивільній справі позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], укладений 10 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі № 2869. В задоволенні інших вимог - відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області змінено у вступній частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року у цій справі визначення - „за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу [PERSON], Служба у справах дітей Запорізької міської ради по Орджонікідзевському районі Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання правочинів недійсними та вселення" на, - „за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області [PERSON], Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання правочинів недійсними та вселення". Змінено у резолютивній частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року у цій справі визначення, - „Позовні вимоги [PERSON] до …, - на, - „Позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя в інтересах неповнолітнього [PERSON] до …". Решту рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року у цій справі залишено без змін. При розгляді вказаної цивільної справи суд встановив, що померлий [PERSON] та відповідач [PERSON] за час шлюбу 12.03.2002 року придбали [ADDRESS]. 10 вересня 2010 року відповідач [PERSON] продала квартиру відповідачу [PERSON] На час вчинення угоди, у цьому житловому приміщенні проживав та був зареєстрований їх неповнолітній син [PERSON] Також, судом достеменно з'ясовано, що всупереч вимог ст.ст. 17, 18 Закону України „Про охорону дитинства", ст. 12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення вказаного правочину не була отримана згода органів опіки та піклування. В свою чергу [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09.07.20011 року передала спірне житлове приміщення відповідачу [PERSON] Також, судовим рішенням у зазначеній цивільній справі встановлено, що [PERSON] має реєстрацію місця проживання за адресою спірною [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано на матір неповнолітнього. Окремо, Департамент Житлового господарства Запорізької міської ради повідомив суд про те, що, на теперішній час, наймачем спірного житлового приміщення є [PERSON] (мати неповнолітнього), яка і виконує обов'язки наймача квартири. У своєму письмовому зверненні до суду, зазначена особа не заперечує права сина на користування житловою площею у спірній квартирі. У ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" йдеться, що реєстрація місця проживання здійснюється за заявою заінтересованої особи. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції (ст.3 Закону). Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою відповідних документів (ст. 6 Закону). З наведеного слідує, що Закон України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку (ст. 14 Закону). Позивач у поданому до суду позові просить захистити його права у обраний ним спосіб, а саме: усунути йому перешкоди у здійсненні права користування своїм майном шляхом скасування реєстрації місця проживання [PERSON] в [ADDRESS] на підставі ст.ст. 6, 14 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", вимог постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні" та послався на порушення порядку реєстрації [PERSON] за зазначеною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позивачем не надано суду доказів про те, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування були ним оскаржені в установленому законом порядку та, що такі рішення, дії чи бездіяльність були визнані незаконними. При наявності судового рішення про визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідних органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування щодо незаконної реєстрації особи за відповідною адресою, таке рішення є підставою у відповідності до норм Закону України „Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні" для зняття особи з реєстрації за місцем такої реєстрації і лише при відмові у задоволені таких вимог вони вирішуються у судовому порядку. Згідно до ст. 11 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення відповідачів, як осіб, до яких пред'являється позов, є виключним правом позивача. Згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 3 ЦПК України особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб. Оскільки правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме його прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений до справи відповідач відповідальним за це. Проте в порушення вимог закону позивач у позові не зазначив, а в судовому засіданні представником позивача не наведено, яким чином відповідачі порушили, не визнали або оспорили права, свободи чи інтереси позивача, не вказав яким чином їх дії чи бездіяльність унеможливили в повній мірі реалізувати позивачу свої права, та що права позивача можуть бути захищені у визначений ним спосіб. За вказаних обставин, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed