Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та після зміни предмета позовних вимог та їх уточнення просив стягнути з Державної організації «Фонд гарантування фізичних осіб» на його користь заподіяну шкоду у розмірі 413749,84 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 грудня 2013 року між ним та ПАТ «БАНК ФОРУМ» був укладений договір банківського вкладу № 263L/2800/664744 від 16 грудня 2013 року розмістив на рахунку [NUMBER] депозит в іноземній валюті з правом поповнення в сумі 32'000 Евро з процентною ставкою 8,85 % річних, на строк до 21 грудня 2014 року включно. На підставі постанови Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року №135 «Про віднесення ПАТ «БАНК ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14 березня 2014 року «Про початок виведення ПАТ «БАНК ФОРУМ» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року». 20 червня 2014 року в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України» № 117 було опубліковано оголошення про те, що відповідно до Постанови Правління НБУ № 355 від 13 червня 2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 червня 2014 року № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16 червня 2014 року. Позивач зазначає, що 07 липня 2014 року він отримав від Фонду через уповноважений банк гарантовану суму відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн. і тому вважає, що на його вклад за договором банківського вкладу № 263L/2800/664744 від 16.12.2013 року поширюються гарантії, що передбачені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 10 липня 2014 року позивач у відповідності до п. 5 ст. 45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" подав заяву про визнання його кредитором в якій просив включити його до реєстру кредиторів. Фонд розмістив 02 липня 2018 року за http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/52-forum/38319-rozpochato-zadovolennia-vymoh-kredytoriv-pat-bank-forum-vkliuchenykh-do-chetvertoi-cherhy повідомлення про те, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 25 червня 2018 року № 1805 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» розпочато часткове задоволення вимог кредиторів четвертої черги в розмірі 10 % від загальної суми вимог черги. Вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору четвертої черги. Виплати здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунки кредиторів - в загальній сумі 239'797'493,82 грн. (10 % від акцептованої суми за кожним кредитором). Заявою від 12 липня 2018 року позивач просив Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» перерахувати належні йому грошові кошти, яка була залишена без задоволення. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 грудня 2018 року № 3341 погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 239'797'493,82 грн., що становить у процентному співвідношенні 10 % від загальної суми черги. Таким чином, розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 479'594'987,64 грн., що становить 20 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Заявою від 22 березня 2019 року позивач знову просив Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» перерахувати належні йому грошові кошти, яка також була залишена без задоволення. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 27 березня 2019 року № 666 було погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 566'061'985,11 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 1'045'656'972,75 грн, що становить 43,4 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04 квітня 2019 року № 779 погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 2'159'893,32 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 1'047'816'886,07 грн., що склало 43,5 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. 22 квітня 2019 року рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1020 було погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 37'400'184,60 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшений до 1'085'217'070,67 грн, що становить 44,75 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. В травні 2019 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з зверненням від 03.05.2019 року (на яке йому відповідь не надана), в якому просив надати інформацію з питань: 1) Чи включені його вимоги до реєстру вимог кредиторів та коли саме ? 2) В якому розмірі та за яким офіційним курсом гривні до Євро визначені його вимоги ? 3) До якої черги віднесені його вимоги за договором банківського вкладу від 16.12.2013 року № 263L/2800/664744 ? 4) З яких підстав до теперішнього часу йому не виплачені грошові кошти в розмірі часткового задоволення вимог кредиторів, що становить 44,75% від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. З аналогічними питаннями позивач звернувся до Фонду в листі від 15 травня 2019 року, на який отримав відповідь № 45-036-10364/19 від 18 червня 2019 року про те, що позивач включений до 4-ї черги реєстру кредиторів, акцептована сума заборгованості перед ним склала 924580,63 грн., з яких він начебто отримав грошові кошти в розмірі часткового задоволення вимог кредиторів, що становить 44,75%, а саме 413749,84 грн. Однак, як зазначає позивач, 413749,84 грн. йому не перераховувались, що підтверджується банківською випискою по його рахунку та ним не отримувались, тому він знову звернувся до Фонду з листом від 26 червня 2019 року в якому просив надати документальне підтвердження (платіжні документи, виписки по рахунку та інш.) перерахування 413749,84 грн. на його рахунок [NUMBER] (980 - код валюти) в ПАТ «МТБ БАНК». Листом № 35-036-12633/19 від 23 липня 2019 року Фонд повідомив Позивачу про те, що його депозит виступав забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором від 28 жовтня 2013 року № 1-0015/13/28-KL, що укладений між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «КАТРАЛ ЮГ», а часткове задоволення його кредиторських вимог в сумі 413749,84 грн. було здійснено шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач у позовній заяві стверджує, що це не відповідає дійсності, оскільки вклад за договором банківського вкладу від 16 грудня 2013 року № 263L/2800/664744 в іноземній валюті в сумі 32'000 Евро та нараховані по ньому відсотки не виступав як засіб забезпечення виконання будь-якого зобов`язання, що підтверджується тим, що 07 липня 2014 року позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування в розмірі 200000,00 грн., і про це працівникам Фонду було відомо. Крім того, з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р70759 від 26 жовтня 2020 року вбачається те, що 05 листопада 2018 року (ще до закінчення 04.07.2019 року ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ») на підставі договору застави № 1-0397/13/28-ZS від 28 жовтня 2013 року та протоколу засідання МКУА ПАТ «БАНК ФОРУМ» № 327 від 24 жовтня 2018 року було зареєстровано звернення стягнення на грошові кошти 49528 дол. США, які позивач розмістив на рахунку [NUMBER] за іншим договором банківського вкладу №263L/2800/648539 від 25 жовтня 2013 року. Позивач вважає незаконним погашення заборгованості за кредитним договором від 28 жовтня 2013 року № 1-0015/13/28-KL за рахунок звернення стягнення на його вклад по договору банківського вкладу від 16 грудня 2013 року № 263L/2800/664744, оскільки цей вклад не виступав як засіб забезпечення виконання будь-якого зобов`язання, в тому числі за згаданим кредитним договором та не перебував в заставі. 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ». Тому позивач вважає, що йому завдано шкоду в розмірі 413749,84 грн., оскільки протягом ліквідаційної процедури він звернувся до уповноваженої особи фонди на ліквідацію банку з заявою про визнання кредитором, його вимоги були акцептовані в розмірі 924580,63 грн., однак не були виплачені в розмірі 44,75% від загальної суми акцептованих його вимог протягом ліквідації банку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2019 року (суддя Шкамерда К.С.) відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. У зв`язку з повторним перерозподілом на підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с голови суду про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К.С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження, вказана цивільна справа передана судді Свяченій Ю.Б. для розгляду по суті. Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року вказану справу прийнято до свого провадження у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 грудня 2019 року. У судове засідання 18 грудня 2019 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомляли. Судове засідання відкладено на 27 лютого 2020 року. До суду 24 лютого 2020 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року заяву позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Національного банку України 01601 м. Київ-8, вул. Інститутська, 9) належним чином завірені копії документи щодо часткового задоволення кредиторських вимог [PERSON] в сумі 413 749, 84 грн. шляхом їх перерахування на погашення заборгованості ТОВ « КАТРАЛ ЮГ» ( код ЄДРПОУ 37281068) за кредитним договором №1-0015/13/28-KL від 28 жовтня 2013 року. У судове засідання 27 лютого 2020 року з`явився позичач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомляли. Від позивача надійшла відповідь на відзив. Судове засідання відкладено на 27 квітня 2020 року. У судове засідання 27 квітня 2020 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися налженим чином.Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в загальному порядку та призначено підготовче заісдання на 13 липня 2020 ркоу. У підготовче засідання 13 липня 2020 року з`явився позивач та його представник. Від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання відкладено на 15 вересня 2020 року. З 26 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року головуюча суддя знаходилась в щорічній основній відпустці. У підготовче засідання 15 вересня 2020 року з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомляли. Підготовче засідання відкладено на 26 жовтня 2020 року. Підготовче засідання 26 жовтня 2020 року відкладено на 04 грудня 2020 року у зв`язку з знаходженням головуючого судді на лікарняному. У підготовче засідання 04 грудня 2020 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 28 січня 2021 року. В судове засідання 28 січня 2021 року з`явився позивач. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили. Позивачу роз`яснені його права та обов`язки. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 березня 2021 року. У судове засідання 31 березня 2021 року з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили. Позивач та його представникнадали пояснення по справі. Оголошено перерву на 26 травня 2021 року. 26 травня 2021 року в судове засідання з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили. Оголошено перерву на 21 липня 2021 року. У судове засідання 21 липня 2021 року з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пославшись на доводи викладені у позовній заяві та наданих суду заявах. Представник відповідача у судові засіданні не з`являвся. Надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості зазначивши, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути відповідачем по вказаній справі, з підстав того, що у нього закінчились повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» в силу вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у свою чергу належним відповідачем має бути ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію банку. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, дослідивши позицію сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «БАНК ФОРУМ» укладений договір банківського вкладу № 263L/2800/664744 за яким позивач розмістив на рахунку [NUMBER] депозит в іноземній валюті з правом поповнення в сумі 32000 Евро на строк до 21 грудня 2014 року включно, з процентною ставкою 8,85 % річних. Згідно постанови Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 «Про віднесення ПАТ «БАНК ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14 березня 2014 року «Про початок виведення ПАТ «БАНК ФОРУМ» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року». 20 червня 2014 року в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України» № 117 було опубліковано оголошення про те, що відповідно до Постанови Правління НБУ № 355 від 13 червня 2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.06.2014 року № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16 червня 2014 року. Позивач отримав 07 липня 2014 року через уповноважений банк гарантовану суму 200000 грн. відшкодування за вкладом по договору банківського вкладу № 263L/2800/664744 від 16.12.2013 року. 10 липня 2014 року позивач подав заяву про визнання кредитором в якій просив включити його до реєстру кредиторів. 02 липня 2018 року Фонд розмістив за http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/52-forum/38319-rozpochato-zadovolennia-vymoh-kredytoriv-pat-bank-forum-vkliuchenykh-do-chetvertoi-cherhy повідомлення про те, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 25 червня 2018 року № 1805 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» розпочато часткове задоволення вимог кредиторів четвертої черги в розмірі 10 % від загальної суми вимог черги. Вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору четвертої черги. Виплати здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунки кредиторів - в загальній сумі 239'797'493,82 грн. (10 % від акцептованої суми за кожним кредитором). Заявою від 12 липня 2018 року позивач просив Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» перерахувати належні йому грошові кошти, однак вона була залишена без задоволення. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 грудня 2018 року № 3341 погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 239'797'493,82 грн., що становить у процентному співвідношенні 10 % від загальної суми черги. Таким чином, розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 479'594'987,64 грн., що становить 20 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Заявою від 22 березня 2019 року позивач повторно просив Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» перерахувати належні йому грошові кошти, яка також не була задоволена. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 27 березня 2019 року № 666 було погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 566'061'985,11 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 1'045'656'972,75 грн, що становить 43,4 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04 квітня 2019 року № 779 погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 2'159'893,32 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшився до 1'047'816'886,07 грн., що склало 43,5 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. 22 квітня 2019 року рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1020 було погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на суму 37'400'184,60 грн., а розмір часткового задоволення вимог кредиторів четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» збільшений до 1'085'217'070,67 грн, що становить 44,75 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. В травні 2019 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з зверненням від 03.05.2019 року (на яке банк не надав відповіді), в якому просив надати інформацію з питань: 1) Чи включені його вимоги до реєстру вимог кредиторів та коли саме ? 2) В якому розмірі та за яким офіційним курсом гривні до Євро визначені його вимоги ? 3) До якої черги віднесені його вимоги за договором банківського вкладу від 16.12.2013 року № 263L/2800/664744 ? 4) З яких підстав до теперішнього часу йому не виплачені грошові кошти в розмірі часткового задоволення вимог кредиторів, що становить 44,75% від загальної суми акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Також позивач звернувся до Фонду з листом від 15.05.2019 року з аналогічними питаннями. Листом № 45-036-10364/19 від 18.06.2019 року Фонд повідомив позивача про те, що він включений до 4-ї черги реєстру кредиторів, акцептована сума заборгованості перед ним склала 924580,63 грн., з яких він начебто отримав грошові кошти в розмірі часткового задоволення вимог кредиторів, що становить 44,75%, а саме - 413749,84 грн. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до положень ст. 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. п. 6 ст. 2 Закону передбачено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у процедурі ліквідації банку, в рамках якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визначає суму заборгованості кожному кредиторові та відносить вимоги до певної черги погашення, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (ст. 49 Закону), формує ліквідаційну масу банку (ст. 50 Закону), реалізує майно банку (ст. 51 Закону), здійснює задоволення вимог кредиторів (ст. 52 Закону). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 3 від 09.07.2012 року з метою створення єдиних вимог до формування та ведення банками бази даних про вкладників для можливості своєчасної виплати їм гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами були затверджені «Правила формування та ведення баз даних про вкладників» (далі - Правила), із змінами в редакції на час спірних правовідносин, яка також була актуальною станом на дату внесення 04.07.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ». Ці Правила встановлюють загальні вимоги щодо накопичення та збереження банками інформації про вкладників, а також порядок ведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) узагальненої бази даних про вкладників (п. 2 Розділу 2 Правил). База даних про вкладників складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку (п.1 Розділу 2 Правил). Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору банківського вкладу та/або банківського рахунку та відкриття відповідного рахунку (п.2 Розділу 2 Правил). База даних, крім виконання операцій з накопичення, збереження та належного використання інформації про вкладників, має забезпечувати зберігання даних у файли, у тому числі в архівні файли на зовнішніх носіях, відокремлених як логічно, так і фізично, а також мати автоматизовані засоби відновлення бази даних з резервних копій у разі руйнування основної бази даних. Усі зазначені вище функції та механізми мають бути невід`ємною складовою частиною системи управління базою даних (п.4 Розділу 2 Правил). Відповідно до п. 7 Розділу 2 Правил База даних банку має формуватись відповідно до Базової структури бази даних, передбаченої додатком 1 до цих Правил (у розрізі рахунків вкладника) за Структурою інформаційного рядка файла «D» (додаток 2). Отже, кожний рахунок вкладника обліковується окремо. Згідно п. 1 Розділу 5 Правил у разі прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних банк виконує дії, визначені пунктом 4 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення). Відповідно до пункту 4 розділу II Положення Уповноважена особа Фонду протягом 10 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку надає до Фонду разом із супровідним листом уточнену інформацію про рахунки: 1) за структурою інформаційного рядка файла, визначеною у додатку 3 до цього Положення: - за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; - осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; - що перебувають під арештом за рішенням суду; - що мають ознаки, визначені статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 02 жовтня 2012 року № 5411-VI; 2) за структурою файла «D»: - здійснення банком операцій за якими обмежено (з причини відсутності первинних документів, необхідних для проведення ідентифікації вкладника, виявлення помилкових записів (до усунення помилок), невідповідності реквізитів вкладника первинним документам, неотримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та/або міжнародною) тощо). У разі якщо валюта розрахунків з платіжною системою (внутрішньодержавною та/або міжнародною) відмінна від валюти рахунку за операціями, що успішно пройшли процедуру авторизації, але не були включені до клірингових вимог, записи за такими рахунками формуються в окремий файл (за структурою файла «D») для можливості обмеження виплат до повного проведення клірингу; - що не відповідають визначенню вкладу та помилково включені до бази даних про вкладників, при цьому поля 15, 17 файла «D» надаються із значенням «0,00». Інформація про рахунки, здійснення банком операцій за якими обмежено, та про рахунки, що не відповідають визначенню вкладу та помилково включені до бази даних про вкладників, надається також на паперових носіях за формою, визначеною у додатку 1 до Правил. Згідно пункту 6 розділу II Положення Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону № 5411-VI, згідно з додатком 5 до цього Положення; 3) переліки рахунків за формою, визначеною у додатку 6 до цього Положення: - за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; - осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; - вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; - вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону № 5411-VI. Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум. Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними. Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства. Переліки в електронному вигляді можуть бути передані до Фонду засобами електронної пошти Національного банку України. Перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону № 5411-VI, формується на підставі файла «N» та включає інформацію тільки про осіб, які були вкладниками (мали вклади у банку) та поіменовані у файлі «N». Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною у додатку 7 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону, а також про рахунки, здійснення банком операцій за якими обмежено. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Ухвалою суду від 08.08.2019 року витребувано від державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (код ЄДРПОУ 21708016, адреса: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 17) документи щодо часткового задоволення кредиторських вимог [PERSON] в сумі 413749,84 грн. шляхом їх перерахування на погашення заборгованості ТОВ «КАТРАЛ ЮГ» за кредитним договором №1-0015/13/28- КL від 28.10.2013 року, які суд вимагав надати в строк до 20 вересня 2019 року. Листом № 27-2575/20 від 17.02.2020 року Фонд повідомив суд про те, що Уповноважена особа фонду на ліквідацію банку забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання усіх документів, в тому числі фінансово-господарських, а також до завершення ліквідації неплатоспроможного банку зобов`язана забезпечити збереженість архівних документів неплатоспроможного банку і передати їх на зберігання до НБУ. Таким чином, витребувана судом інформація знаходиться в розпорядженні Національного банку України. Ухвалою суду від 26.02.2020 року витребувано з Національного банку України (01601, м.Київ-8, вул. Інститутська, 9) належним чином завірені копії документи щодо часткового задоволення кредиторських вимог [PERSON] в сумі 413749,84 грн. шляхом їх перерахування на погашення заборгованості ТОВ «КАТРАЛ ЮГ» за кредитним договором №1-0015/13/28-KL від 28 жовтня 2013 року, які суд вимагав надати протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду. Листом № 63-008/30130 від 24.06.2020 року Національний банк України повідомив суду про те, що документи щодо часткового задоволення кредиторських вимог [PERSON] в сумі 413749,84 грн. шляхом їх перерахування на погашення заборгованості ТОВ «КАТРАЛ ЮГ» за кредитним договором № 1-0015/13/28-KL від 28 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «БАНК ФОРУМ», в описах архівних справ ПАТ «БАНК ФОРУМ» не значаться та на архівне зберігання ліквідатором ПАТ «БАНК ФОРУМ» не передавались, що також підтверджується електронним повідомленням № В/61-0014/43772 від 24.06.2020 року. Таким чином, уповноваженою особою Фонду під час ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» були допущені порушення вимог діючого законодавства, що стосується формування Переліків про вкладників та рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, що призвело до невиплати позивачу акцептованих кредиторських вимог. Більш того, Відповідач в своєму листі № 27-2575/20 від 17.02.2020 року зазначив неправдиву інформацію про те, що витребувана ухвалою суду від 08.08.2019 року інформація знаходиться в розпорядженні Національного банку України. Наданий позивачем витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р70759 від 26.10.2020 року свідчить про те, що 05.11.2018 року (ще до закінчення 04.07.2019 року ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ») на підставі договору застави № 1-0397/13/28-ZS від 28.10.2013 року та протоколу засідання МКУА ПАТ «БАНК ФОРУМ» № 327 від 24.10.2018 року було зареєстровано звернення стягнення на грошові кошти 49528 дол. США, які позивач розмістив на рахунку [NUMBER] за договором банківського вкладу №263L/2800/648539 від 25.10.2013 року. Не відповідає дійсності і те, що депозит позивача виступав забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.10.2013 року № 1-0015/13/28-KL, який укладений між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «КАТРАЛ ЮГ», про що Фонд зазначає в листі від 23.07.2019 року № 35-036-12633/19. Тому, задоволення акцептованих кредиторських вимог Позивача за договором банківського вкладу від 16.12.2013 року № 263L/2800/664744, за яким він 16.12.2013 року розмістив на рахунку [NUMBER] депозит в сумі 32'000 Евро з правом поповнення на строк до 21 грудня 2014 року включно, шляхом перерахування коштів за цим вкладом та нарахованим по ньому відсоткам на погашення заборгованості за кредитним договором № 1-0015/13/28-KL від 28 жовтня 2013 року - являється безпідставним. Отже в листі Фонду № 45-036-10364/19 від 18.06.2019 року зазначені неправдиві відомості про те, що позивач отримав 413749,84 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їх працівником або іншою особою. Це один із випадків, коли суб`єктом відшкодування виступає юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто, особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати. У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Діями фізичної особи (фізичної особи - підприємця) визнаються дії працівників (службовців), якщо їх вчинено на виконання трудових (службових) обов`язків. Безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця. Причинно-наслідковий зв`язок у цьому виді зобов`язань може мати складний характер, тобто треба доводити не тільки те, що шкоди завдано внаслідок протиправного діяння, а й те, що це протиправне діяння виникло внаслідок неналежного виконання чи невиконання працівником (службовцем) або іншою особою покладених на нього трудових (службових) чи інших обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 638/11853/15-ц та від 27 лютого 2019 року у справі № 158/812/15-ц. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Відповідно до пунктів 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі №761/35803/16-ц (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц зазначено, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Згідно з пунктом 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц зроблено висновок про те, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11 (пункт 6.22); від 26 лютого 2019 року у справі №915/478/18 (пункт 4.20); від 27 лютого 2019 року у справі №761/3884/18 (пункт 33), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (пункт 26), від 18 грудня 2019 року у справі №688/2479/16-ц (пункт 22), від 18 березня 2020 року у справі №553/2759/18 (пункт 35)). У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Аналогічні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №610/381/19. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. Тому необґрунтовані доводи відповідача про те, що він неналежний відповідач, тим більше, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» не вживалось належних заходів по виплаті акцептованих кредиторських вимог позивачу, а фактично йому була надана недостовірна інформація, що не відповідає дійсності. Звернення позивача до суду з вказаним позовом це єдиний належний спосіб захисту його порушеного права, оскільки в іншому випадку, буде мати місце порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Більш того, ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Такий підхід, на думку суду відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини, відображеній, зокрема й в п. 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року), де наголошено про те, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (надалі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до п. 55-57 рішення "Україна-Тюмень" проти України", Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., серед інших, рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, Series A no. 52, p. 26, параграф 69). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу (994_535), включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі "Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії" (Pressos Compania Naviera S.A. and Others. Belgium), від 20 листопада 1995 року, Series A no. 332, p. 23, параграф 38). Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який йдеться. Проте, Суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння [його] майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу ( 994_535 ) (див. рішення у справі "Звольски та Звольська проти Республіки Чехія" (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic), N 46129/99, параграф 69, ECHR 2002-IX) (п. 56 згаданого рішення). Умови надання компенсації згідно з положеннями відповідного законодавства є значущими для оцінки того, чи оскаржуваний захід зберігає необхідний справедливий баланс, та особливо для визначення того, чи покладає такий захід непропорційний тягар на заявників. В цьому зв`язку Суд вже встановлював, що позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та що відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Першого протоколу ( 994_535 ) лише за виключних обставин (див. рішення у справах "Святі Чоловічі Монастирі проти Греції" (Holy Monasteries (The) v. Greece) від 9 грудня 1994 року, Series A no. 301-A, p. 35, параграф 71; "Колишній король Греції" (Former King of Greece), параграф 39; та вказане вище рішення "Звольски та Звольська проти Республіки Чехія", параграф 70) (п. 57 згаданого рішення). Суд, застосовуючи усталену практику Європейського суду з прав людини дійшов висновку, що на позивача було покладено індивідуальний та надмірний тягар, який порушив справедливий баланс, що мав бути дотриманий між вимогами суспільного інтересу з одного боку, та захистом права на мирне володіння майном - з іншого. Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у пункті 2.1 Рішення від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими. Суд вважає, що відповідач не довів, що шкода була завдана не з його вини, оскільки його уповноважена особа відповідно до ст. 47 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" забезпечує складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснювала заходи щодо задоволення вимог кредиторів, а позивач своєчасно звертався в межах ліквідаційної процедури з вимогами про виплату йому акцептованих кредиторських вимог. Також безпідставні доводи відповідача і про те, що згідно ст. 52 Закону вимоги кредиторів до банку, що не були задоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, так як припинення повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (як ліквідатора) ПАТ «БАНК ФОРУМ» не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ». Суд також вважає, що причиною неотримання Позивачем акцептованих його кредиторських вимог було неналежне виконання Уповноваженою особою Фонду своїх обов`язків під час ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» в частині формування переліків вкладників та їх рахунків (у розрізі рахунків вкладника), а також безпідставне задоволення акцептованих кредиторських вимог Позивача за договором банківського вкладу від 16.12.2013 року № 263L/2800/664744 шляхом перерахування коштів за цим договором на погашення заборгованості по кредитному договору № 1-0015/13/28-KL від 28 жовтня 2013 року, оскільки цей вклад не перебував у заставі. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 3 Конституції України утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. ст. 8 Конституції України закріплює норми про те, що в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Основний закон України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України й повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. ст. 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави або органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). Згідно положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Протоколу, підписаного й ратифікованого Україною, яка згідно зі ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. ч. 3 ст.16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством. За таких підстав з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута шкода в розмірі 413749,84 грн., оскільки зазначені грошові кошти позивачу не перераховувались, що підтверджується банківською випискою по його рахунку. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені завданням шкоди, внаслідок професійної помилки Уповноваженої особи Фонду (в частині звернення стягнення на кошти, які не перебували в заставі) та бездіяльності Фонду, його працівників (під час формування, оброблення та передачі на зберігання в НБУ архівних справ), а також помилок допущених під час задоволення кредиторських вимог у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів одержаних внаслідок ліквідації та продажу майна Банку. Даний позов [PERSON] заявлено на підставі ч. 3 ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 1 ст. 1172 ЦК України та стосується захисту його цивільних прав, та не стосується стягнення гарантованого відшкодування за вкладом, тому оскільки предметом даного позову є стягнення шкоди - даний спір не є публічно-правовим. Публічно-правовий спір мав би місце, наприклад, у випадку не виплати Позивачу гарантованого відшкодування за вкладом, не включення його в реєстр кредиторів або не акцептування кредиторських вимог Позивача. Проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення позивача та його представника, суд находить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved