Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Суворовський-6", третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання рішень загальних зборів членів кооперативу недійсними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що загальними зборами членів ЖБК "Суворовський-6", які відбувалися 04.06.2009 року та 09.12.2011 року, неправомірно було підвищено тарифи на житло-комунальні послуги. Крім того, за твердженням позивача, самі збори були проведені з порушенням законодавства. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що такі тарифи затверджені правомірно і загальні збори членів кооперативу були правомочними. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, представника третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 4) Для обслуговування зазначеного вище багатоквартирного житлового будинку, а також ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів, створений Житлово-будівельний кооператив "Суворовський-6" (копія Статуту на а.с. 33-44). Як стверджувала позивача, підвищення тарифів на комунальні послуги здійснено незаконно і збори проведено неправомірно. Проте, з такими доводами погодитися не можна. Так, відповідно до вимог ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи повинні діяти в порядку та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги", а правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні регулює Закон України "Про кооперацію". Правову основу регулювання спірних відносин складають також положення ст.ст. 322, 526, 610-612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 137, 156, 162, 179 Житлового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 20.05.2009 року №529 та "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" від 01.06.2011 року №869. Правила користування приміщеннями житлових будинків затверджені постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24.01.2006 року №45. За положеннями ст.ст. 6, 8, 12 Закону України "Про кооперацію" кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Позивач в судовому засіданні стверджувала, що органами управління ЖБК не можуть затверджуватися тарифи по оплаті житлово-комунальних послуг, а також інші видатки на утримання житлового будинку та прибудинкової території. З огляду на зазначене, суд звертає увагу на наступному. Відповідно до стаття 15 Закону України "Про кооперацію" до компетенції загальних зборів членів кооперативу відносяться, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу. Ні зазначеним Законом, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами членів кооперативу. В даному випадку відносини пов'язані із внесками (зборами, платежами) на утримання будинку, визначених загальними зборами членів ЖБК, із тарифом на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (який дійсно відповідно до статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" підлягає встановленню органами місцевого самоврядування). У зв'язку з цим необхідно враховувати, що житлово-будівельний кооператив не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Тож такий кооператив не надає і не виробляє таких послуг, а відтак і не формує цін чи тарифів на послуги, які би підлягали встановленню (затвердженню) органами місцевого самоврядування. Слід враховувати також, що утримання будинку і прибудинкової території житлово-будівельного кооперативу може забезпечуватися (і на практиці забезпечується) як самим кооперативом, так і відповідними суб'єктами господарювання (виконавцями послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій). У разі якщо утримання будинку і прибудинкової території кооперативу здійснюється відповідним підприємством - виконавцем послуг з утримання на підставі договору з об'єднанням, то свої послуги об'єднанню таке підприємство повинне надавати за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування. Провести розрахунок такого тарифу та надати його для встановлення органу місцевого самоврядування повинне відповідне підприємство відповідно до Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 року. Ті кооперативи, які самостійно (власними силами та/або з залученням на договірній основі інших юридичних та фізичних осіб) забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території повинні виходити з розміру витрат на утримання будинку і прибудинкової території, передбачених кошторисом об'єднання, який відповідно до статті 15 Закону України "Про кооперацію" затверджується загальними зборами. При визначенні складу витрат на утримання будинку і прибудинкової території, які включаються до кошторису ЖБК, слід керуватися Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76. Позивач в ході розгляду справи посилалася на листи Управління економіки, промисловості та інвестицій Одеської міської ради від 01.03.2012 року №634, а також Департаменту економічного розвитку Одеської міської ради від 16.07.2013 року №1771, з яких вбачається, що міською радою у 2004 році були затверджені тарифи на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, проте необхідно приймати до уваги, що такі тарифи були встановлені у 2004 році тільки на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, і, крім іншого, в жодному випадку не підміняють собою порядок затвердження кошторису та видатків, встановлених рішенням загальних зборів членів ЖБК, ухваленим відповідно до положень Законів України "Про житлово-комунальні послуги", "Про кооперацію" та постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 20.05.2009 року №529, "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" від 01.06.2011 року №869. Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні повідомив, що Житлово-будівельний кооператив вправі за рішенням загальних зборів затверджувати тарифи, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], показали, що вони були присутні на загальних зборах членів ЖБК "Суворовський-6", проте з пояснень зазначених осіб не можна зробити висновок про дійсну наявність порушень при проведенні загальних зборів членів зазначеного ЖБК у 2009 році та 2011 році. Отже, судом встановлено, що тарифи на житлово-комунальні послуги, затверджені, в тому числі, за рішеннями загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Суворовський-6" від 04.06.2009 року та від 09.12.2011 року, оформлені відповідним рішенням належним чином у вигляді протоколів, встановлені правомірно, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed