Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

18.05.2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у м. Києві, відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи Лиманське міське управління юстиції, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: вулиця Колгоспна, 52, місто Лиман Донецької області, та земельна ділянка для обслуговування даного будинку (кадастровий № 1413300000:01:004:0222). Позивачу стало відомо, що все його майно перебуває під арештом на підставі постанови №1232/8 ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві від 16.10.2008 року. Враховуючи, що він до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, йому невідомо про наявність у відношенні до нього будь-яких виконавчих проваджень, він неодноразово звертався до Відповідача та у інші інстанції з вимогами зняти арешт з належного йому майна, але безрезультатно. З відповідей ВДВС витікало, що у них на виконанні знаходився виконавчий лист Солом'янського (Залізничного) районного суду м. Києва № 1-242 від 03.03.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь ГУ МВСУ коштів у розмірі 1156,68 грн., виконавче провадження за яким закінчено і знищено, тому ніяких дій по ньому виконувати неможливо. По інформації Солом'янського районного суду м. Києва, в його провадженні знаходилась кримінальна справа № 1-242/99 по обвинуваченню [PERSON], вироком у якій на користь ГУ МВС в м. Києві стягнуто 1156, 68 гривень. З урахуванням викладеного, вважає, що арешт на його майно було накладено помилково, що порушено його право як власника вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому просив зняти арешт з майна. Згідно п. 5 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У п. 6 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до частини другої статті 114 ЦПК України позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). За таких обставин даний позов підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не прибули, але надали до суду заяви щодо розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі (а.с.80). Відповідачі: Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у м. Києві та відділ Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили (а.с.78,79). Представники третьої особи Лиманське міське управління юстиції та Державне підприємство "Національні інформаційні системи" належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили (а.с.77). При цьому Державне підприємство "Національні інформаційні системи" надало письмові пояснення, в якій зазначило, що жодним чином не порушувало права позивача (а.с.37-38). З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], \~[INFO], на праві приватної власності належать: - земельна ділянка, кадастровий номер 1413300000:01:004:0222, площею 0,1 га, що розташована за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Колгоспна, 52, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ №054751, виданий 04.10.2012 року Краснолиманською міською радою (а.с.82); - житловий будинок загальною площею 54,3 квадратних метри, що розташований за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Колгоспна, 52, на підставі договору дарування від 22.10.2005 року (а.с.81, 83). Відповідно до інформації, що міститься в Інформаційній довідці з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 03.04.2017 року вбачається, що на все майно позивача 16.10.2008 року був накладений арешт на підставі постанови №1232/8 державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві від 16.10.2008 року (а. с. 8 зворот). За повідомленням начальника відділу ДВС Оболонського РУЮ у місті Києві на примусовому виконанні в відділі перебував виконавчий лист Залізничного районного суду м. Києва по справі №1-242 від 03.03.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь ГУ МВСУ коштів у розмірі 1156,68 грн. Більш детальну інформацію надати не надалося можливим, оскільки вказане виконавче провадження закінчено та передано до архіву в 2008 році та знищено згідно (а.с.12). Аналогічна інформація міститься і в відповіді Головного управління юстиції у м. Києві (а.с.13). По інформації Солом'янського районного суду м. Києва, в його провадженні знаходилась кримінальна справа № 1-242/99 по обвинуваченню [PERSON], [INFO], вироком суду від 14.06.1999 року його було засуджено за ст. 86-1, 17-83 ч.3, 19-194 ч.1, 42 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна та стягнуто судові витрати на користь ГУ МВС в м. Києві судові витрати в розмірі 1156, 68 гривень. Виконавчий лист 06.03.2000 року було направлено до ДВС Мінського району м. Києва. Згідно алфавітних покажчиків на кримінальні справи в період з 1999 по 2006 роки кримінальна справа щодо [PERSON], [INFO] до суду не надходила (а.с.14). Згідно Довідки МВС України №0125982 станом на 13.07.2016 року [PERSON], [INFO], до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с.19). На численні звернення позивача з вимогами зняти арешт з майна, арешт знято не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що арешт на майно позивача був накладений на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським (Залізничним) районним судом м. Києва № 1-242 від 03.03.2006 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів на суму 1156,68 гривень на користь ГУ МВС України у місті Києві. Проте, виконавче провадження відкрито щодо [PERSON], тобто арешт на майно позивача накладений помилково, на якому саме етапі припущено помилку, встановити неможливо у зв'язку зі значним проміжком часу, який сплив після зазначених подій. Статею 41 Конституції України \~передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. \~ Як передбачено ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~ За приписами ч. 1\~ ст. 319 ЦК України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року\~606-XIV (із змінами та доповненнями), який діяв на час накладення арешту на майно позивача). Відповідно до ч. ч. 1-2\~ ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи викладене, оскільки право власності позивача ніхто не оспорює,\~суд приходить до висновку, що порушене право власника підлягає захисту, таким чином позов [PERSON] треба задовольнити, та зняти арешт з земельної ділянки, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 23169214133, кадастровий номер 1413300000:01:004:0222, площею 0,1 га, що розташована за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Колгоспна, 52 та з житлового будинку, загальною площею 54.3 квадратних метри, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 23154614133, що розташований за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Колгоспна. 52, який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у місті Києві №1232/8 від 16.10.2008 року. Позовні вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про обтяження №371523 та №371711 від 16.1.2008 року про арешт нерухомого майна, підлягають задоволенню, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні відомості про зареєстровані обтяження за вказаними номерами на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладеного постановою державного виконавця (а.с.8-11). Оскільки суд прийшов до висновку про зняття арешту з нерухомого майна, власником якого є [PERSON], суд вважає за необхідне виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідні записи про арешт нерухомого майна за №371523 та №371711 від 16.1.2008 року. Позивач та його представник не наполягають на відшкодуванні сплаченого судового збору. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved