Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, яка розміщена за адресою: [ADDRESS] і використовується за цільовим призначенням - веденням особистого підсобного господарства, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на спадкодавця - її батька [PERSON], померлого [INFO] не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім'я. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику - [PERSON] (а.с. 77-78). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що дійсно за період їх шлюбу зі спадкодавцем було набуто за договором купівлі-продажу спірний житловий будинок та за договором дарування - спірна земельна ділянка. Вказаним нерухомим майном, вони з чоловіком розпорядилися на користь їх старшої доньки - [PERSON] та їх онука, склавши заповіт. Від шлюбу зі спадкодавцем у них є також і менша донька -[PERSON], яка на спадщину не претендує, оскільки вони з чоловіком, ще за його життя розподілили майно між дітьми. Тому проти позову [PERSON] вона не заперечує. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, вирішення даного спору відносять на розсуд ( а.с. 66 ). Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 20 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №932, [PERSON] 20 квітня 2011 року купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ( а.с.101-104). Відповідно до цього ж договору, вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований на приватизованій земельній ділянці площею 2500 кв.м., за кадастровим № [NUMBER] Дана земельна ділянка, була набута відповідачем [PERSON] 20 квітня 2011 року за договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В. і зареєстрованого в реєстрі за №923 ( а.с.81-83). Із копії свідоцтва про одруження, яке було видано повторно 30 липня 2015 року, вбачається, що відповідач [PERSON] 06 вересня 1975 року зареєструвала шлюб з [PERSON] ( а.с.67). З яким, до дня його смерті перебувала у шлюбі. Згідно копії свідоцтва про смерть, яке було видане повторно 24 листопада 2015 року виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] помер [INFO] а.с. 9). Отже, на час купівлі житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], а тому відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, даний будинок є спільною сумісною власностю подружжя. Згідно статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, кожен із подружжя - [PERSON] та [PERSON], мав рівні права на вказане вище домоволодіння, тобто по 1/2 частині. Відповідно до ч.2 ст.67 Сімейного кодексу України та ч.2 ст.1226 Цивільного кодексу України, дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. Як вбачається із копії заповіту від 12 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігіського міського нотаріального округу Куранковою О.М., [PERSON], належну йому частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] заповів в рівних частинах доньці [PERSON] та онуку [PERSON] ( а.с.60). Відповідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як вбачається з довідки №74 від 09.09.2016 Державного професійно-технічного навчального закладу "Чернігівський професійний будівельний ліцей", [PERSON] на день смерті -[INFO] був зареєстрований у [ADDRESS] та мав наступний склад сім"ї: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 98). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, розташованого в [ADDRESS] Згідно копії спадкової справи, що надана приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась донька спадкодавця - [PERSON], позивач по справі. На підтвердження зміни прізвища позивача з "Біляєвої" на "Норинська" в матеріалах спадкової справи міститься копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28.12.2010. Із заявою про відмову від спадщини за заповітом на користь [PERSON] звернувся інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] ( а.с.49-64). Крім того, спадщину також прийнята непрацездатна вдова - [PERSON], [INFO], відповідач по справі, яка проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою і відповідно до положень ст.1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадшині незалежно від змісту заповіту, а саме половину частки яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом. Оскільки при визначенні обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом, які б спадкували, якби такий порядок не був змінений заповітом, і таких спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] є три ( відповідач [PERSON], та їх зі спадкодавцем діти - [PERSON] та [PERSON]), то обов'язкова частка [PERSON] у зазначеній спадщині становить 1/6 ( 1/2 : 3= 1/6). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті батька має право на спадкування (1/2-1/6)=1/3 частини будинку з господарськими будівлями. Відповідно до довідки Комунального підприємства " Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" від 03.06.2016, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілому, згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2011 року ( а.с.47). У зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі на її ім'я після померлого 20 червня 2015 року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу - Тарасенко Р.О. від 20.04.2016 року (а.с.99). Вказане свідчить, що відсутність правовстановлюючого документу на спірний будинок на ім"я спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. Відповідно до ст.11 ЦРК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми права щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину спірного домоволодіння, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування, судом встановлено, що спірна земельна ділянка набута відповідачем [PERSON] хоча і у шлюбі, але за договором дарування, а тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, є особистою приватною власністю відповідача М.П., і не відноситься до спадкового майна спадкодавця [PERSON]. Суд не приймає визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] в цій частині, оскільки вони протирічать закону та приходить до висновку , що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи що, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, на виконання вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 551,20 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених позивачем за вимоги про визнання права власності на домоволодіння, з позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави несплачений судовий збір за вимогу щодо земельної ділянки в сумі 551,20 грн. Витрати понесені позивачем за складання інформаційної довідки щодо ринкової вартості майна, не відносяться до судових витрат, передбачеих ст.79 ЦПК України, а тому відшкодуванню не підлягають. З матеріалів справи встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Стреж В.А укладено 20.04.2016 Договір про надання правових послуг адвоката. Оплата згідно з копії квитанції №44 від 22.04.2016 складає 2021 грн. Проте, суду не надано оригінали документів на підтвердження понесених позивачем витрат за надання правової допомоги, акту виконаних робіт, розрахунок, що складається адвокатом . Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підставі викладеного,

Outcome: partial