Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: звільнити з-під арешту, накладеного постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції, об'єкт нерухомого майна: жилий будинок, загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Побєди, б. 21. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 264 М-08, відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 150\~000,00 грн. в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок, загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., який знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Побєди, б. 21., і укладено договір іпотеки житлової нерухомості. Іпотекадавцем виступила [PERSON], які зазначений житловий будинок належав на праві власності 21.04.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Дружківського міського наторіального округу булл накладено заборону на відчуження предмету іпотеки. Позивачем зазначено, що окрім накладеної іпотеки приватним нотаріусом [PERSON], згодом було накладено арешти на вищезазначене нерухоме майно державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції. Арешти було накладено 09.07.2010 року, 04.04.2011 року, 15.07.2011 року. 26.01.2012 року, 16.06.2015 року. Дана обставина підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкті нерухомого майна. Внаслідок накладення арешту та заборони відчуження майна відповідача, позивач не має можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами, що порушує його права як іпотекодержателя. У звязку з цим, предмет іпотеки підлягає звільненню з-під арешту та заборони відчуження. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав заяву слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення /а.с. 57/ Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. 21 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 264 М-08, відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 150\~000,00 грн. в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок, загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., який знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Побєди, б. 21. Іпотекадавцем виступила [PERSON], які зазначений житловий будинок належав на праві власності. і укладено договір іпотеки житлової нерухомості. 21.04.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Дружківського міського наторіального округу була накладена заборона відчуження предмету іпотеки /а.с. 11-18/. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами у справі, на сьогодні боргові зобовязання з повернення відповідачем на користь позивача 150\~000,00 грн. не виконані. Згідно положень\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~Відповідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В рамках виконавчих проваджень 09.07.2010 р., 04.04.2011 р., 15.07.2011 р., 26.01.2012 р., 16.06.2015 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с.58). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 24 лютого 2017 року, на виконання вказаних постанов державного виконавця на житловий будинок загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Побєди, б. 21, який належать на праві приватної власності [PERSON], було накладено арешт /а.с. 19-23/. За умовами п. 18.8.1 статті 18 договору іпотеки від 21.04.2008 року, іпотекодержатель, в даному випадку позивач, наділений правом задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги. Згідно з ч.1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) \~передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до підпункту 5.3.9. пункту 5.3. «Інструкції про проведення виконавчих дій» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.199 9року № 74/5 із змінами та доповненнями, відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати в Державному\~\~реєстрі\~\~обтяжень\~\~рухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції - його адміністратором згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 N 830\~( 830-2004-п ) "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна". Інформацію щодо заборони відчуження нерухомого майна можна отримати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції - його адміністратором згідно з наказом Міністерства юстиції України\~\~від 09.06.99\~\~N\~\~31/5\~\~(z 0364-99\~\~)\~\~"Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна", зареєстрованим в Мін'юсті України 10.06.99 за N 364/3657. Таким чином, накладення арешту на житлове приміщення, яке було передане у встановленому порядку в іпотеку, унеможливлює право позивача в частині реалізації своїх прав як іпотекодержателя, визначених\~ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», порушує його право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що арешт на предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя в частині задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про зняття з-під арешту об'єкту нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., який знаходиться за адресою Донецька область, м. Дружківка, вул. Побєди, б. 21, та належить на праві приватної власності [PERSON]. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial