Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Ільків М.М. звернулися в суд з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" про стягнення страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки: - страхове відшкодування у розмірі 250 120 (двісті п`ятдесят тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок, з яких: (180000,00грн.- відшкодування витрат на утримання, 60000,00 грн. - відшкодування моральної школи та 10120,00 грн - витрати на поховання) ; - пеню у розмірі 5687 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 66 копійок; - три відсотки річних у розмірі 1130 (одна тисяча сто тридцять) гривень 68 копійок; - інфляційні втрати у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 24 копійки; - судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2020р. біля 18.00год. в с.Волощина Перемишлянського району, Львівської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 18 листопада 2020 року б внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140260000240 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено - особу водія: [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , що вчинив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо». 04.03.2021р. на адресу товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у інтересах матері загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 250 120 грн., з яких: (180000,00грн.- відшкодування витрат на утримання, 60000,00 грн. - відшкодування моральної школи та 10120,00 грн - витрати на поховання). 27 квітня 2021 року та 08 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» були надіслані запити із проханням надати інформацію про стан розгляду страхової справи. 19 липня 2021 року ТДВ СК "КРЕДО» листом повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. 21 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» було надіслано заяву про долучення додаткових документів і виплату страхового відшкодування, яка містила копію трудової книжки загиблого [PERSON] . З рішенням ТДВ СК "КРЕДО» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачка не погоджується, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - велосипедист - [PERSON] -, а тому цивільно-правова відповідальність водія Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає - незалежно від вини водія. Таким чином, рішення ТДВ СК "КРЕДО» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілої на отримання страхового відшкодування. 11 серпня 2021 року судом відкрито провадження у даній справі. 27.08.2021 року представником позивачки подано заяву про збільшення позовних вимог. 23.09.2021 року до суду надійшов відзив на позов. 09.11.2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив. 19.11.2021 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник позивачки - адвокат Ільків М.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив з підстав вказаних у запереченні на позовну заяву. Так, згідно поданим 23.09.2021 року до суду відзивом відповідач вважав, що до винесення остаточного рішення у кримінальному провадженні - підстав для виплати страхового відшкодування у відповідача немає. При цьому, відповідач загалом не заперечував проти виплати страхового відшкодування в частині вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника (180000,00 грн.) та моральної шкоди у зв`язку із смертю фізичної особи (60000,00 грн.), однак, вважав, що позивачка не перебувала на отримані у померлого, а моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн. слід поділити порівну між особами, які мають право на її отримання (зокрема, з довідки про доходи померлого вбачається, що з його заробітної плати стягувались аліменти, - а тому дану суму слід розділити між позивачкою та отримувачем таких аліментів). Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на поховання у розмірі 10120,00 грн. відповідач визнав. Відповідач вважав безпідставними позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, до розгляду кримінальної справи (в межах кримінального провадження №12020140260000240 від 18.11.2020 р.) перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так судом з`ясовано, що 18.11.2020р. біля 18.00год. в с.Волощина Перемишлянського району, Львівської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2020р. За фактом дорожньо-транспортної пригоди 18.11.2020р. було зареєстровано кримінальне провадження №12020140260000240 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» згідно полісу №АР498186. Позивач [PERSON] доводиться матір`ю загиблого [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва по народження серії [NUMBER] . Згідно ухвали Перемишлянського районного суду від 29.11.2021р. слідує що кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12020140260000240 від 18.11.2020р., за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито у зв`язку із смертю обвинуваченого. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відшкодування шкоди, пов`язана із смертю потерпілого визначає стаття 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] після наїзду на нього застрахованого відповідачем транспортного засобу помер на місці ДТП. Зважаючи на те, що відповідач визнав право позивачки на отримання відшкодування витрат на поховання, - то позовні вимоги про стягнення таких витрат у сумі 10120,00 грн. підлягає до задоволення. Розмір такого відшкодування не перевищує розмір передбачений ч.4 ст.27 Закону. Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у розмірі 180000,00 грн. Частина друга статті 27 Закону передбачає, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.1200 ЦК України до таких осіб належать батьки, які досягли пенсійного віку. Позивачка народилась у 1948 році і відповідно до поданої копії пенсійного посвідчення отримує пенсію за віком з 2003 року. Згідно довідки з Пенсійного Фонду розмір її пенсії складає 1683,99 грн. При цьому, згідно довідки про доходи померлого [PERSON] , розмір його доходів з листопада 2019 року по жовтень 2020 року складає 97815,04 грн. (понад 8000,00 гривень в місяць). Згідно довідки виконкому Суходільської сільської ради про склад сім`ї позивачка проживала разом з померлим сином в [ADDRESS] . З огляду на це, суд вважає, що позивачка має право на отримання страхового відшкодування у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (36 міс. х 5000,00 грн. =180000,00 грн.). Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн. Частина третя статті 27 Закону передбачає, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Зважаючи на те, що позивачка є матір`ю померлого - вона має право на отримання такого відшкодування. Відповідач, не заперечував права позивачки на отримання такого відшкодування, однак, зважаючи на те, що померлий сплачував аліменти, таке відшкодування крім позивачки мають право отримати інші члени сім`ї померлого [PERSON] . На думку відповідача, саме позивачка мала б надати інформацію про інших членів сім`ї, які мають право на отримання такого відшкодування у рівних частках. Згідно довідки про доходи померлого [PERSON] , з заробітної плати останнього дійсно стягувались аліменти. Однак, дані отримувача таких аліментів жодна із сторін суду не надала. ДТП мала місце 18.11.2020 року. Однорічний строк подачі до страхової компанії заяви про страхове відшкодування на момент розгляду даної справи минув. Доказів того, що будь-хто інший звертався до відповідача з заявами про страхове відшкодування суду не надано. Відповідно до ч.1 чт.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач фактично не заперечував право на отримання такого відшкодування, однак, заперечував проти отримання одноособово позивачкою всієї суми відшкодування моральної шкоди, - тому саме на відповідача покладається обов`язок доведення наявності інших осіб, які мають право на таке відшкодування. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачка має право на отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю її сина [PERSON] у розмірі 60000,00 грн. (5000,00 грн. х 12 місяців). Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, Відповідач вважав, що до винесення рішення у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12020140260000240 від 18.11.2020р., - 90 денний строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування зупинився. Тому, підстави для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат, а також право на компенсацію витрат на правову допомогу - у позивачки відсутні. З такою позицією відповідача суд не погоджується, з огляду на те, в результаті ДТП з участю застрахованого у відповідача транспортного засобу та велосипедиста [PERSON] , останній після зіткнення з автомобілем помер на місці ДТП. Зважаючи, на такі обставини та те, що автомобіль відноситься до джерела підвищеної небезпеки підстав для встановлення наявності чи відсутності вини водія такого транспортного засобу не є обов`язковим. Суд вважає доцільним застосувати в даному випадку правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду, на які посилався представник позивачки у своїх заявах, зокрема: - законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (Постанова ВС України 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14); - Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки (постанова ВС від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц). Суд вважає, що в даному випадку підстав для припинення розгляду заяви позивачки про страхове відшкодування у відповідача не було. Відповідач мав всі необхідні документи для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування та виплату його. Тому вимоги про нарахування пені передбаченої п.36.5 ст.36 Закону та відсотків і інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України (відповідно да наданого представником позивачки розрахунку) є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2574,38 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Ільків М.М. суду надано описи наданих послуг позивачу [PERSON] , згідно договору про надання правової допомоги № 09.07.21 від 09.07.2021р. на загальну суму по 10000 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 10000,00 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved