Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Представник позивача - КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" звернувся до суду з позовом, вимоги якого були уточнені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 617,75кв.м., що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після сплати Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] компенсації в розмірі 1193483,00грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342 "Про надання земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічуренець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва» КП "Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано державний акт від 14 лютого 2011 року серія [NUMBER]. В межах земельної ділянки, яка виділена позивачу, знаходиться земельна ділянка [ADDRESS] площею 617,75кв.м., кадастровий номер [NUMBER], яка підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві. З метою створення умов для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві 16 грудня 2005 року Київською міською радою було прийнято рішення № 607/3068 "Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів" зі змінами та доповненнями, яким затверджено перелік земельних ділянок на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену (зі змінами та доповненнями), згідно якого Дирекція доручено викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі відповідно до законодавства або забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, що підлягають знесенню в зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу та лінії метрополітену. Серед цього переліку зазначено і земельну ділянку [ADDRESS], яка входить до меж площі землі, яка відведена КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" і знаходиться на території Садівницького товариства «Сад-будівник», та підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу. Відповідно до кадастрового номеру [NUMBER] зазначена земельна ділянка знаходиться на території Садівницького товариства «Сад-будівельник» за адресо: [ADDRESS], площею 617,75кв.м. і перебуває у фактичному користуванні [PERSON] Враховуючи наявність у позивача державного акту про право постійного користування земельною ділянкою на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва від 14 лютого 2011 року (серія [NUMBER]), жодних прав на вказану земельну ділянку у відповідача немає. Відповідач фактично здійснює постійне користування земельною ділянкою, не надав згоди на добровільне звільнення земельної ділянки, з наданням компенсації згідно рішення Київської міської ради, чим порушив права землекористувача на використання земельної ділянки. Розпорядженням щодо повторного автоматичного розподілу справи від 13.01.2015 року матеріали цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» до [PERSON] про зобов'язання звільнити земельну ділянку призначено повторний автоматичний розподіл справи, яку передано в провадження судді Гаврилової О.В. (а.с.107). Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2015р. зазначену цивільну справи прийнято суддею Гавриловою О.В. до свого провадження (а.с.108). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.08.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Садівницьке товариство «Сад-Будівник» (а.с.183). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених в уточненій позовній заяві підстав та просила позов задовольнити. Пояснила суду, що спірна змелена ділянка перебувала в комунальній власності, рішенням КМР № 604/3068 КП "Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було доручено провести інвентаризацію земель та присвоїти кадастровий номер. В результаті інвентаризації також було виявлено фактичних землекористувачів. Зазначала, що позивачем на адресу відповідача направлялися листи, з проханням з'явитися до позивача з метою врегулювання питання шляхом укладення угоди на грошову компенсацію. Дане питання не врегульовано мирним шляхом. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що вважає визначений експертом розмір компенсації замалим, оскільки та ці кошти він не в змозі буде придбати рівноцінну земельну ділянку. Представник третьої особи СТ «Сад-Будівник» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться за межами території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. (п. 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради "Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських та Воскресенських садів" від 16 грудня 2005 року № 607/3068, із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 764/1425, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств і фізичних осіб на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену; доручено КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від імені Київської міської ради для забезпечення суспільних потреб м. Києва викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства та забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинки та інші споруди, адреси яких зазначені в додатку 1 до цього рішення на підставі матеріалів земельної інвентаризації та довідок садових товариств; попередити власників земельних ділянок, які підлягають викупу для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, про їх викуп для суспільних потреб (а.с. 8 - 9). Згідно Додатку 1 до рішення Київради від 16 грудня 2005 року № 607/3068, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств та приватних осіб Русанівських та Воскресенських садів, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - прокладання траси Подільського мостового переходу та лінії Київського метрополітену, до якого, серед іншого належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 - 11). 28 грудня 2010 року Київською міською Радою було винесено рішення № 530/5342 "Про надання земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до якого Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було надано, за умови виконання пункту 4 цього рішення, в постійне користування земельну ділянку загальною площею 6,32га для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічуренець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва, в тому числі: площею 6,12га - за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення та площею 0,20га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с. 18). В подальшому на підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342, Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 6,3204га, яка розташована на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (а.с.19). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року в адміністративній справі за позовом СТ «Сад-Будівник» про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342 «Про надання земельної ділянки комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Мічурінець» до садового товариства «Рубін») у Дніпровському районі м. Києва» та визнання недійсним Державного Акту серії [NUMBER], виданого КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", в задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.177-178). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року залишено без змін (а.с.179). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року залишено без змін (а.с.180-181). Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають право постійного користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. (ст. 9, 12 Земельного кодексу України) Надання у постійне користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому статтями 149, 151 Земельного кодексу України. Право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 30.11.2010р.). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 25.12.2013р.). Надання земельних ділянок підприємствам, установам та організаціям, що належать до державної або комунальної власності, у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок цим суб'єктам передбачено статтями 122 і 123 Земельного кодексу України. Згідно положень ч. 1, 7 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідач [PERSON] 25.04.1992р. за договором купівлі-продажу дачі придбав садовий будинок в СТ «Сад-Будівник» в Дніпровському районі м. Києва, по [ADDRESS] (а.с.193). 28.04.1992р. Київським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення, яким посвідчено, що садовий будинок, розташований по [ADDRESS] в Дніпровському районі м. Києва, СТ «Сад-Будівник» зареєстрований за [PERSON] (а.с.194). Відповідач [PERSON] з 28.06.1992р. є членом СТ «Сад-Будівник» (а.с.195). Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, земельна ділянка [ADDRESS] площею 617,75кв.м., має кадастровий номер [NUMBER]: [NUMBER] (а.с.17). В порядку виконання наведених рішень КМР, позивач зверталось до відповідача з листом про можливість досудового урегулювання питання звільнення спірної земельної ділянки шляхом укладення угоди на повну грошову компенсацію вартості за земельну ділянку, будівлі і споруди, зелені насадження та інші збитки, відповідно до ринкової оцінки майна (а.с.14), однак відповідач так і не надав згоду на звільнення ділянки за компенсацію. Згідно висновку експерта № 150406-04 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 06 квітня 2015 року, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Беляєвою Л.І., загальна ринкова вартість земельної ділянки з поліпшеннями з урахування розмірів збитків і витрат на поліпшення земельної ділянки площею 617,75кв.м., що знаходиться на території Садівницького товариства «Суд-Будівник» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) становить 1 193 483,00грн., в тому числі: ринкова вартість земельної ділянки - 809 963,00грн.; розмір збитків, відшкодувань і витрат на поліпшення земельної ділянки - 107726,00грн.; ринкова вартість садового будинку - 76 701,00грн.; ринкова вартість інших господарських будівель та споруд - 168 616,00грн.; ринкова вартість зелених насаджень - 2 766,00грн.; імовірна ринкова вартість витрат на перевезення майна - 1 565,00грн.; імовірна ринкова вартість збитків у зв'язку з недотримання врожаю, що можна було б отримати на земельній ділянці - 26 146,00грн. (а.с.132-158). Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи висновок експертизи та те, що право постійного користування позивача - Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних м. Києва" на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 14 лютого 2011 року (Серія [NUMBER]), відповідач не надає згоди на добровільне звільнення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], враховуючи, що на час розгляду справи відповідач не отримав від позивача грошової компенсації, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом зобов'язання відповідача звільнити вищевказану земельну ділянку, але після сплати позивачем грошової компенсації за неї. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", відповідач зобов'язаний звільнити земельну ділянку площею 617,75кв.м., що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після сплати йому Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" компенсації в розмірі 1 193 483,00 гривень. При розподілі судових витрат суд враховує, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с.189). Таким чином, з урахуванням положень 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору. В п. 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Таким чином сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у сумі 51,00грн. (платіжне доручення № 136 від 11.03.2011р.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00грн. (платіжне доручення № 131 від 11.03.2011р.) підлягає компенсації за рахунок держави. В п. 45 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз. Як убачається з договору про організацію досліджень №140401-01 від 31.07.2014р. та додатків до нього, позивачем за проведення судових експертиз по 7-ми справам було сплачено експертній установі 100800,00грн., у тому числі й за проведення експертизи по даній справі, таким чином за проведення експертизи по даній справі було сплачено 14400,00грн., які підлягають компенсації за рахунок держави у порядку та розмірі, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», в межах видатків, визначених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved