Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], третіх осіб Франківської районної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та вселення, в якому просить постановити рішення про усунення перешкод у користуванні житлом, кімнатою №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові, виселити відповідача [PERSON] з кімнати №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові, вселити позивачку та членів її сімї у кімнату №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові. В подальшому позовні вимоги неодноразово уточнювались, останній раз: 12.05.2016 року, згідно з якими позивач просить: усунути перешкоди у користувані кімнатою №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові шляхом виселення [PERSON] із кімнати №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові, вселити у кімнату №28а в будинку №32 по вул.Пулюя у м.Львові Думяк [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] позов мотивує тим, що згідно з витягом з протоколу №65 від 07.10.2000 року спільного засідання адміністрації та профкому ДК ЛОРТА, вона та члени її сімї : [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] донька, мають право на проживання у гуртожитку за адресою: м.Львів, вул. Пулюя, 32 кімната площею 18 кв.м. №28а, що стверджується ордером №673 від 23.03.2000р. Після отримання вказаного ордеру позивач [PERSON] та її діти вселилися у цю кімнату і проживали у ній. Попереднім рішенням профкому ДК ЛОРТА позивачці [PERSON] з дітьми було виділено цілий блок №221 по вул. Пулюя, 32 у м.Львові. Однак, відповідач [PERSON] безпідставно зайняла їхню кімнату та не звільняє її в добровільному порядку. Незважаючи на неодноразові звернення позивача в правоохоронні органи та до керівництва заводу, позивач [PERSON] не може вселитися у спірну кімнату, хоча має на вселення всі законні підстави. З вини відповідача [PERSON] позивач [PERSON] з двома дітьми змушена шукати місце для проживання та звертатися до суду за захистом свого порушеного права. В подальшому відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою №28а у будинку №32 гурт. по вул.Пулюя у м.Львові. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] є ветераном праці Державного підприємства «Львівського державного заводу «ЛОРТА». Стаж роботи 42 роки. На даний час перебуває на пенсії. З 1989 року проживає у гуртожитку по вул. Пулюя, 32, блок 28 ( колишня нумерація 211). [PERSON] зазначає, що з моменту видачі ордера №673 від 23.03.2000р. та винесення спільного рішення адміністрації і профкому ДК «ЛОРТА» (витяг з протоколу №65 від 07.10.2000р.) і по даний час відповідач-1 по зустрічному позову - [PERSON], відповідач-2 по зустрічному позову - [PERSON], відповідач-3 по зустрічному позову - [PERSON] не вселялись у виділену їм кімнату №28а у гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові та відповідно до довідки ЛКП «Сокільницьке» відповідачі за зустрічним позовом зареєстровані у кімнаті №28а у гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові з 21.04.2005 року, тобто через пять років з моменту видачі ордеру №673 від 23.03.2000р., вже 14 років не проживають у вищезазначеній кімнаті, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в цій кімнаті немає і взагалі кімнатою №28а у гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові до цього часу відповідачі за зустрічним позовом не цікавились. Це може бути підтверджено показами свідків: [PERSON], [PERSON]. Комунальні платежі, нараховані за кімнати №28а та №28б гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, сплачує [PERSON] самостійно. Оскільки до 2009 року існував борг по комунальних платежах за попередні роки по кімнаті №28а, [PERSON] на вимогу ДЖКА ДК ДОРТА змушена була його погасити. Всі витрати по утриманню кімнат №28а та №28б гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові у належному стані, їхньому ремонті, [PERSON] несе самостійно. Як відомо [PERSON], згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї і реєстрацію, виданою ЛКП «СИГНІВКА» від 18.08.2014 року за №1928, відповідачі за зустрічним позовом разом з [PERSON] є співвласниками приватизованої квартири №44 по вул.Патона в будинку №4/1 у м.Львові, де і фактично проживають з 1996 року по даний час. Комісією з інвентаризації житлових приміщень гуртожитків виконавчого органу Франківської районної адміністрації проведено інвентаризаційне обстеження та складено інвентаризаційний акт володіння [PERSON] кімнатами №28а та №28б (колишня нумерація 211 «а» та «б») гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, площею 35,8 кв.м., ремонту цих кімнат, сплатою житлово-комунальних послуг за них впродовж 23 років. В судовому засіданні [PERSON] просила первісний позов задоволити, з підстав наведених у ньому. Зустрічний позов заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Надала пояснення, що у спірній кімнаті №28а по вул.Пулюя,32 в м.Львові знаходились її речі, а саме: світильник, холодильник і два ліжка, а також одяг, які знаходяться там по даний час. З 2006 року позивач не проживає у даній кімнаті, оскільки відповідач за первісним позовом [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, а саме: зламала замок на дверях та поставила свій, в кімнату не пускає. З приводу чинення перешкод у користуванні спірною кімнатою позивач за первісним позовом неодноразово зверталася до адміністрації ДЖКП ДК «ЛОРТА» та в правоохоронні органи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав з підстав, наведених в уточнених позовних вимогах від 12.05.2016 року, просив його задоволити. У зустрічному позові [PERSON] просив відмовити з підстав, наведених у письмовому запереченні на зустрічний позов. Надав пояснення, що комунальні послуги позивач оплачувала, коли проживала у спірній кімнаті. З моменту вселення відносини з [PERSON] були нормальні, потім зіпсувались, і позивач була змушена проживати з чоловіком, житлова площа кімнати складає 18 кв. м., є наявний ордер, який не скасований, про право на проживання у гуртожитку за адресою: м.Львів, вул. Пулюя, 32 кімната площею 18 кв.м. №28а, однак відповідачем за первісним позовом - [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні позивачу та третім особам [PERSON] та [PERSON] спірною кімнатою, тому позовні вимоги позивача за зустрічним позов є безпідставні. З 2008 по 2013 рік, дійсно комунальні послуги не оплачувались позивачем за первісним позовом, оскільки відповідачем [PERSON] чинилися перешкоди щодо користування кімнатою №28а по вул.Пулюя,32 у м.Львові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] первісний позов заперечила, просила відмовити у його задоволенні, зустрічний позов просила задоволити з підстав, наведених у ньому, та у доповненнях до заперечень на позовну заяву про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та вселення. Надала пояснення, що в 1980 році їй було виділено кімнату №211б, тоді ще ордерів не було, має інвентаризаційний акт, та запис в паспорті, відповідно до яких має право на проживання у кімнаті №28а та 28б по вул.Пулюя,32 у м.Львові. Вважає, що ордер №673 від 23.03.2000р., виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профкому №65 від 7 жовтня 2000 року, не можна вважати належним та допустимим доказом вселення [PERSON] та проживання у кімнаті 28а в гуртожитку по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, оскільки нумерація кімнати 211 на кімнату 28а була змінена з 4 липня 2000 року, спільне рішення адміністрації та профкому №65 від 7 жовтня 2000 року про надання спірної кімнати позивачу та третім особам за первісним позовом було винесено після дати видачі ордеру 23 березня 2000р. Ордер було видано на жиле приміщення, що не було вільним, що стверджується інвентаризаційним актом. Оскільки відповідач за первісним позовом, крім кімнат блоку 211 ( на даний час 28) по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, не має іншого власного житла, більше 25 років проживає за вказаною адресою, на законних підставах зареєстрована у гуртожитку, відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», вважає, що сфера дії цього Закону пошириється на неї, та її житлові права підлягають захисту. Зазначає, що позивач за первісним позовом проживає з 1990 року разом з дітьми та колишнім чоловіком у власному житлі за адресою: приватизаваній квартирі [ADDRESS], ніколи не вселялась у спірну кімнату, її речі там відсутні, будучи відсутніми протягом більш ніж 10 років позивач та треті особи за первісним позовом не ціквились станом спірної кімнати, не звертались до суду про усунення перешкод в користуванні житлом, а тому втратили право користування спірною кімнатою. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] первісний позов не визнав, тому було подано зустрічний позов, який просить задоволити. Надав пояснення, що відповідачем подавались скарги, що в кімнаті 211 ніхто не проживає. Зазначає, що гуртожитки призначені для проживання студентів та працюючих по місцю роботи, тому позивач згідно положення про гуртожитки повинна була виписатись, оскільки була зареєстрована за іншою адресою, особистих речей позивача у спірній квартирі немає, це можуть підтвердити свідки. [PERSON] проживає у даному приміщенні - блок 211 з 1989 року, самостійно сплачує всі платежі, копії квитанцій долучені до матеріалів справи. Позивач за первісним позовом [PERSON] жодного разу в даному приміщенні не зявлялась. Зазначив, що [PERSON] є вселена з 1989 року, документу про вселення немає, є рішення Франківського районного суду м.Львова про вселення [PERSON], а також надав заперечення, аналогічні до викладених в письмовому доповненні до заперечень на первісну позовну заяву. В судове засідання 07.06.2016р. представник третьої особи Фрайнківської районної адміністрації Львівської міської Ради не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином була повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про врученням поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Будучи присутньою в судовому засіданні 28.01.2015р., представник третьої особи надала пояснення, що ні первісний, ні зустрічний позов не підтримує. З 2013 року даний будинок перебуває на балансі ЛКП «Сокільницьке» - інвентаризаційний акт був виданий на [PERSON] про те, що вона займає даний блок, у приватизації [PERSON] було відмовлено, акт був скасований і було складено новий інвентаризаційний акт на імя [PERSON] Договір найму на даний час не укладений, оскільки потрібна згода обох сторін. В судовому засіданні третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов просив задоволити, у зустрічному позові відмовити. [PERSON] надав пояснення в судовому засіданні, що [PERSON] чинила перешкоди позивачу та третім особам за первісним позовом у користуванні кімнатою 28б по вул.Пулюя,32 у м.Львові. З цього приводу, позивач та треті особи за первісним позовом звертались в міліцію, але результату не було. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася. На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до витягу з протоколу №65 від 07.10.2000р. спільного засідання адміністрації і профкомітету ДК ЛОРТА, долученого позивачем до позовної заяви, вирішено виділити квартиру №28а в гуртожитку на вул.Пулюя,32 для проживання сімї [PERSON]. Просити паспортний відділ про перепрописку сімї [PERSON] в квартиру №28а по вул.Пулюя,32 т.1 (т.1 а.с.14 копія, т.2 а.с.220 - оригінал). Відповідно до витягу із протоколу №65 від 07.10.2000р. спільного засідання адіміністрації та обєднаного профспілкового комітету ДК «ЛОРТА» «…..слухали заяву [PERSON] з проханням виділити житлову площу для її сімї. У 1997 році її сімї в складі 3-х осіб виділено блок №911. Не може засилитися так як обидві кімнати не вільні. Не відселені [PERSON], [PERSON], яка не проживає в гуртожитку. [PERSON] вийшла зміж живе з чоловіком. Вирішили: Адміністрації та профкому виділити блок №211 після вивільнення кімнат п.Тертулою С.М. та п.Ковригою Г. Для проживання сімї п.Думяк М.Я. [PERSON] виділити кімнату в гуртожитку для холостяків (т.2 а.с.156). У протоколі №58 від 04.10.2000р. засідання ЖПК профкому ОПК II ЛОРТА, «….слухали заяву [PERSON] з проханням виділити житлову площу для її сімї. У 1997 році її сімї в складі 3-ох осіб виділено блок №911. Не може заселитися так як обидві кімнати не вільні, не відселені [PERSON], [PERSON], яка не проживає в гуртожитку. [PERSON] вийшла заміж. Живе з чоловіком. Вирішили: Адміністрації та профкому виділити блок №211 після вивільнення кімнат п.Тертулою С.М. та п.Ковригою Г. для проживання сімї [PERSON]Я.» 04.07.2000р. ДЖКП ДК «ЛОРТА» видано наказ №17 про зміну нумерації житлових приміщень у сімейному гуртожитку на вул.Пулюя,32, відповідно до якого змінено житлові блоки на квартири із присвоєнням наступних номерів: номери блоків 211а, 211б на номери квартир 28а, 28б ( т.1 а.с.183-191). На підставі вищевказаного рішення [PERSON] з сімєю з трьох осіб ( [PERSON] осн., [PERSON] син, [PERSON] дочка) видано ордер №673 від 23 березня 2000р. на право зайняття у відомчому гуртожитку однієї кімнати житловою площею 18 кв.м в квартирі №28 а за адресою: м.Львів, вул.Пулюя,32 у м.Львові. (т.1 а.с.19 ). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку, виданої ЛКП «Сокільницьке» від 25.12.2013р., [PERSON] основ., [PERSON] - син, [PERSON], 29.04.1985р.н., зареєстровані на адресою - м.Львів, вул.І.Пулюя,32, гуртожиток, кімната 28а загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 18 кв.м зі спільними вигодами, на підставі ордеру №673 від 23.03.2000р., виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профкому №65 від 07.10.2000р. (а.с.4). Відповідно до довідки, виданої ЛКП «Сигнівка» від 18.08.2014р. на адвокатський запит, за адресою: [ADDRESS] у загальною площею 36,0 кв.м, що складається із однією кімнати 19,0 кв.м. і кухні 7,0 кв.м з комунальними вигодами зареєстрований [PERSON] (т.1 а.с.58). Відповідно до свідоцтва про право власності від 2.12.1996р., виданого Львівським міжміським бюро техінвентаризації квартира за адресою: м.Львів, вул.Патона, буд.4-1, кв.44, дійсно належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (т.2 а.с.3). Відповідно до інформації, яка міститься у відповіді на запит представника відповідача за первісним позовом, наданої В.о. директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» квартира №44 в буд.№4/1 по вул.Патона у м.Львові у 1990 році надавалась працівнику підприємства [PERSON], як особі, що перебуває на обліку для поліпшення житлових умов, на склад сімї 4 особи: [PERSON] основний наймач, дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], 1985р.н., без зняття з квартирного обліку. Згідно з медичним висновком [PERSON] потребував окремої кімнати в ізольованій квартирі. У 1997 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. На підставі заяви [PERSON] квартирна черга розділена. [PERSON] знятий з квартирного обліку. 07.10.2010р. спільним рішенням адміністрації і профкомітету ДК «ЛОРТА» №65 сімї [PERSON] як черговику за №298 виділено кімнату №28а (до 2000р. 211а) площею 18 кв.м на склад сімї 3 особи. (т.2 а.с.148). Ухвалою Львівської міської Ради 9-тої сесії 6-го скликання №1949 від 13.12.2012р. Цілісні майнові комплекси на вул.І.Пулюя, 32 залишено в статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію їхніх житлових, нежитлових (допоміжних) приміщень. Цією ж ухвалою покладено обовязок на Франківську районну адміністрацію укласти договори найму на підставі інвентаризаційних актів та поточної технічної інвентаризації та балансоутримувачам гуртожитків надати після інвентаризації житлових приміщень та укладення договорів найму житла громадянам документи, які необхідні для здійснення ними приватизації житлових і допоміжних приміщень відповідно до чинного законодавства України (т.2 а.с.95). Згідно з інвентаризаційним актом володіння фізичною (фізичними) особами жилими приміщеннями у гуртожитку за адресою: м.Львів, вул.Пулюя, 32, за підписом голови правління ДЖКП ДК «ЛОРТА», голови комісії з інвентаризації жилих приміщень, голови наглядової ради за розподілом та утриманням житла у гуртожитках при виконкомі МР, без дати складення, жиле приміщення (жила кімната 211) площею 35,8 кв.м. на 2 поверсі житлової будівлі використовується як житло з відома власника (володільця) гуртожитку [PERSON] з 1989 року (т.1 а.с.57). Відповідно до витягу з протоколу №1 від 16.06.2015р. районної комісії щодо розвязання проблемних питань мешканців гуртожитків ….. «вирішили : вважати, що дата використання [PERSON] блоку №28 (211) гуртожитку на вул.І.Пулюя, 32 в м.Львові з 1989 року, вказана в інвентаризаційному акті від 2013 році не відповідає даті фактичного використання нею цілого блоку, кімнат №28а, 28б (211а, 211б). З 1989 року [PERSON] використовувала тільки кімнату №28б (211б). (т.2 а.с.136). Франківською районною адмінстрацією відмовлено [PERSON] щодо укладення з нею договору найму на блок №211 на вул.І.Пулюя,32 у м.Львові, про що свідчить лист за №35-1556 від 23.05.2014р. (т.2 а.с.5). Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради №438 від 19.10.2012р. затверджено акт приймання-передачі гуртожитку на вул.І.Пулюя, 32 від державного житлово-комунального підприємства ДК «ЛОРТА» у власність територіальної громади м.Львова (т.2 а.с.92). На підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської Ради зобовязано ЛКП «Сокільницьке» прийняти на баланc будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: м.Львів, вул.І.Пулюя, 32 (т.2 а.с.91). Документація на будинок №32 по вул.І. Пулюя у м.Львові передана ЛКП «Сокільницьке» на підставі акту приймання-передачі на будинок №32 по вул.І.Пулюя, що передається на баланс ЛКП «Сокільницьке» ДЖКП ДК [PERSON] (т.2 а.с.88-89). В матеріалах справи містяться докази, які свідчать про чинення перешкод [PERSON] щодо користування [PERSON].Я. кімнатою 28а блоку 211 по вул.Пулюя,32 у м.Львові у період з 2002р. по 2006р., про що свідчать звернення позивача за первісним позовом [PERSON] в органи прокуратури, міліції та на імя начальника [PERSON] (т.2. а.с.143-147). В матеріалах справи містяться документи акти за підписом директора ДЖКП ДК «ЛОРТА» та членів комісії, складені за період з 23.02.2007р. по 23.01.2009р.щодо непроживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] в кімнаті №211а із допискою : і не проживали. ( т.2 а.с.59-65). затверджених директором ЛКП «Сокільницьке» на час обстеження кімнату №28 а займає [PERSON], зі слів сусідів у кімнаті №28а сімя [PERSON] не жила і не проживає. ( т.2 а.с.66-67). Як вбачається із трудової книжки [PERSON] працювала на ДК «ЛОРТА» з 04.01.1979р. Як вбачається із трудовї книжки [PERSON], [PERSON] працювала на ДК «ЛОРТА» з 04.09.1969р. по 04.14.04.1993р. (а.с.168-172). В матеріалах справи відсутнє спільне рішення адміністрації та профкому , а також ордер щодо надання [PERSON] в користування житлового приміщення кімнати 28а по вул.Пулюя, 32 (гуртожиток) у м.Львові. Свідок [PERSON] надала покази в судовому засіданні, що, поселення [PERSON] відбулося близько 15 років тому, сімя [PERSON] була заселена в гуртожиток за адресою: м.Львів, вул.. І.Пулюя, 32/28а . Свідок в цей час працювала завідувачем гуртожитку. При поселенні в блоці ніхто більше не проживав. Сусідом [PERSON] була [PERSON], яка близько року там не проживала, кімната була закрита. Свідок [PERSON] надав пояснення, що проживає [INFO] кім.32а, [PERSON] бачить третій раз в житті, з [PERSON] проживає разом на поверсі, підтримує сусідські відносини, [PERSON] давно проживає у спірній кімнаті, слатила всі борги за комунальні послуги, які залишила [PERSON] На якій підставі [PERSON] проживає в спірній кімнаті не знає. [PERSON] приходила з участковим, щоб її вселили, однак такого номеру кімнати не було. Свідок [PERSON] пояснив, що працює головою громадської організації "Допомога", [PERSON] в даному гуртожитку проживає законно, сплачувала комунальні послуги, за що 2011 році їй був виданий інвентаризаційний акт, на підставі якого вона може укласти договір найму та здійснити приватизацію кімнати. Сім"ї [PERSON] жодного разу в гуртожитку не бачив- офіційно позивач там ніколи не поселялась. Ордери на поселення нікому не видавали, інвентаризаційний акт видається за умови проживання особи 5 років та сплати комунальних послуг. Квитанції на оплату житлово-комунальних послуг приходять на ім"я [PERSON] на весь блок на 36 кв.м з початку 2000 року - квитанцій на ім"я [PERSON] ніколи не бачив. Інвертаризаційний акт - це свого роду ордер, це передбачено рішенням міської ради- акт на 211(28) складався на кімнату повністю- нова нумерація була здійснена на підставі наказу ДЖПК "ЛОРТА" від 2000 році. Відповідно до вимог ст.128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної організації або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунтом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Статтями 58,59 Житлового кодексу Української РСР визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зокрема, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Отже, ордер на жиле приміщення з огляду на його видачу на зайняте жиле приміщення може бути визнаним недійсним лише у випадках, якщо особа, яка фактично проживає у приміщенні, зайняла його на законних підставах. Відповідно до вимог ст.72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК УРСР збереження жилого приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців. Випадки збереження жилого приміщення понад шість місяців за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сімї перераховані у ч.3 ст.71 ЖК України. Відповідно до ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Рішенням Конституційного суду України у справі щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті четвертої ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року №18-р/2004, інтерес може бути як охоронюваним законом, правоохоронюваним, законним, так і незаконним, тобто таким, що не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовільнятися чи забезпечуватися, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави чи «всіх співвітчизників» або не відповідає Конституції України чи законам України, загальновизнаним нормам права. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу Української РСР» №2 від 12.04.1985р. ві силу ст.61 ЖК України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Враховуючи вимоги ст.4 ЦПК України, рішення Конституційного суду України у справі №18-р/2004 від 1 грудня 2004р., пункти 4, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985р. позивачами у справі про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням можуть бути житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності підприємство, установа, організація як наймодавець, член сімї або особа, яка на законних підставах володіє даним приміщенням. Заслухавши пояснення та заперечення учасників процесу, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступного висновку. Зважаючи на те, що позивач за первісним позовом заселилася у спірне приміщення, про що свідчать покази свідка [PERSON], яка на час заселення позивача [PERSON] працювала на посаді завідувача гуртожитку, на підставі ордеру, виданого спільним рішенням адміністрації та профкому, який не визнано недійсним за позовом належного позивача, однак в подальшому у спірну кімнату без законних на те підстав (без ордеру, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профкому) заселилася відповідач за первісним позовом [PERSON] та в подальшому змінила замки та чинила перешкоди позивачу [PERSON] та членам її сімї у користуванні кімнатою 28а по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, про що свідчать звернення в правоохоронні органи, які містяться в матеріалах справи, первісний позов підлягає до часткового задоволення в частині усунення перешкод в користуванні кімнатою №28а по вул.Пулюя,32 в м.Львові та вселення у кімнату №28а [PERSON]. Щодо позовних вимог в частині вселення третіх осіб [PERSON] та [PERSON] у кімнату №28а по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, то зазначені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог, однак треті особи за первісним позовом [PERSON] та [PERSON], будучи повнолітніми та дієздатними, позовних вимог до [PERSON] не заявляли. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування кімнатою №28а по вул.Пулюя, 32 у м.Львові на підставі ст.71,72 ЖК УРСР, то зазначені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] не була на законній підставі зареєстрована у кімнаті №28а по вул.Пулюя, 32 у м.Львові, [PERSON] не видавався спеціальний ордер на вселення у кімнату №28а на підставі спільного рішення адміністрації та профкому, а також не укладався договір найму, а отже вона не набула права користування вказаною кімнатою та не може вважатися особою, права якої порушені в розумінні вимог ст.4 ЦПК України. Що стосується посилання відповідача [PERSON] та її представника на вимоги ст.125 та ст.132 ЖК Української РСР та ст.19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо заборони виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання людей», то суд вважає, що в даному випадку права відповідача за первісним позовом [PERSON] не будуть порушені, оскільки вона залишиться проживати у кімнаті №28б по вул.Пулюя, 32 у м.Львові. Щодо посилання [PERSON] та її представника на суперечності, які містяться в ордері №673 від 23.03.2000р. та у витязі з рішення профкому від 07.10.2000р., то вимоги щодо визнання зазначеного ордеру недійсним, враховуючи положення статей 58,59 ЖК Української РСР можуть бути заявлені у встановленому законом порядку належним позивачем. Однак, на дату ухвалення рішення у даній справі вказані вимоги не заявлялись. Щодо посилань відповідача за первісним позовом [PERSON] та її представника, що підтвердженням проживання та користування [PERSON] блоком №28(211) гуртожитку по вул. І.Пулюя у м.Львові є інвентаризаційний акт, то суд відкидає зазначені доводи, оскільки дані, наведені в цьому інвентаризаційному акті, не підтверджені правовстановлюючими документами на право користування [PERSON] блоком №28, який складається із двох кімнат №28а та №28б по вул.Пулюя, 32 у м.Львові. На підставі цього акту відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним - [PERSON] не було видано правовстановлюючих документів на жилі приміщення та не укладено договору найму на спірну кімнату №28а по вул.І.Пулюя,32 у м.Львові. Щодо посилань відповідача за первісним позовом [PERSON] та її представника на покази свідків [PERSON], [PERSON], на акти, складені починаючи з 2007 року, що позивач за первісним позовом та члени її сімї не проживають у кімнаті №28а по вул.І.Пулюя,32 у м.Львові, оплату за комунальні послуги здійснювала [PERSON], то зазначені обставини не є підставою для відмови в первісному позові та задоволенні зустрічного позову, оскільки [PERSON], як встановлено судом, заселилась у спірну кімнату №28а по вул.І.Пулюя, 32 без законних на те підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved