Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівський центральний парки культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького», з участю третіх осіб: Львівської міської ради, Управління екології та ландшафтного планування Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 98020,97 грн., а саме: матеріальну шкоду в розмірі 85020,97 грн., моральну шкоду в розмірі 13000,00 грн. При цьому позивач просить визначити відповідальність відповідачів у частці відповідно до ступеня їхньої вини. 17.05.2017 р. представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, яка судом прийнята до розгляду. /а.с.139-140/. В обгрунтування поданого позову та заяви про зміну підстав позову покликається на те, що 17.05.2014 р. в м. Львові по вул. Стрийській відбулось падіння дерева на автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Станом на день заподіяння шкоди автомобіль був застрахованим згідно договору добровільного страхування №31889Га/14лв/гл від 05.02.2014 p., що був укладений з ПрАТ СК «AXA Страхування». ПрАТ СК «AXA Страхування», відповідно до Договору страхування, визнала економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту автомобіля. Доцільним способом виплати страхового відшкодування визнано продаж залишків автомобіля та виплату страхового відшкодування у розмірі різниці між 1) страховою сумою за Договором страхування, 2) вартістю залишків автомобіля, 3) розміром знецінення автомобіля, 4) франшизою. Залишки автомобіля були реалізовані через аукціон TOB УПП «Авто онлайн Україна», згідно зобов'язуючої пропозиції за ціною 88880,00 грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування розмір знецінення автомобіля склав 2407,40 грн. Згідно цього ж розрахунку, розмір франшизи склав 505,00 грн. Таким чином, ПрАТ CK «AXA Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 9207,60 грн. Всього Позивач отримала 98087,60 грн., що є сумою страхового відшкодування та вартістю залишків автомобіля. Позивач стверджує, що відповідно до Звіту №704/14 від 21.05.2014 р. ринкова вартість автомобіля складає 183108,57 грн. Таким чином, розмір невідшкодованої матеріальної шкоди становить 85020,97 грн. Крім матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля позивача, їй було завдано також і моральну шкоду, яка позивачем оцінюється в розмірі 13000,00 грн. Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 р. №495 оголошено об'єкт природно-заповідного фонду - пам'яткою садово - паркового мистецтва місцевого значення парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького, площею 26 га. Відповідно до листа Відділу Держземагенства у м. Львові від 01.07.2014 р. №40/3/545, згідно земельно-кадастрових даних, земельна ділянка на вул. Стрийська навпроти будинку №48-а у Львові входить в межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні Парку культури ім. Б.Хмельницького без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому ЛМР від 06.02.98 р. за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова»). Позивач вважає, що Відповідач ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького» є відповідальним за утримання зелених насаджень, а посадовою особою Відповідача за утримання зелених насаджень є директор, в тому числі і Галицька районна адміністрація м.Львова, як землевласник на якій розташований парк. Просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову та заяви про зміну підстав позову. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала письмові заперечення /а.с.58-62/, та додатково пояснила, що 28.05.2014 року на адресу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надійшов лист з відділу ДАІ з обслуговування м.Львів головного управління МВС України у Львівській області з проханням забезпечити прибуття у відділ ДАІ з обслуговування м. Львів посадової особи районної адміністрації відповідальної за належне утримання зелених насаджень на вул. Стрийська м.Львові, а також надати дані такої посадової особи. 02.06.2014 року на вказаний лист Галицькою районною адміністрацією надано відповідь, у якій повідомлено, що дерева, які пошкодили автомобіль марки «Mazda 3» росли на території парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького та відповідальність за утримання зелених насаджень лежить на керівництві вказаного парку. Так, 17.06.2014року інспектором СОДР ВДАІ з обслуговування м. Львів Свищ Олегом Івановичем складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №331170, в якому зазначено, що «17.05.2014 року о 19-00 год. у м. Львові по вул. Стрийська-Літня гр. [PERSON] будучи посадовою особою не вжив всіх заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема допустив падіння дерева на даній ділянці вулиці на автомобіль марки «MAZDA-З», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], спричинивши даному автомобілю технічні пошкодження». Постановою Франківського районного суду м.Львова від 31.03.2016 року [PERSON] визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, а провадження по справі закрито. Представник відповідача стверджує, що вказані обставини підтверджуються тим, що вулиця Стрийська не перебуває на утриманні та обслуговуванні Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки така не передавалась належним чином, що підтверджується листом в.о. голови адміністрації від 31.03.2016 року. Таким чином, оскільки районні адміністрації не здійснюють технологічний контроль за станом експлуатації і утриманням вуличних насаджень та на території парку, з якого впало дерево, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, надали письмові пояснення по справі та заперечення на позовні вимоги /а.с.160, 174-178/ та додатково пояснили, що рішенням виконавчого комітету ЛОР народних депутатів від 09.10.1984 р. оголошено об'єкт природно-заповідного фонду - пам'яткою садово-паркового мистецтва місцевого значення парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького, площею 26 га. Листом Департаменту екології та природних ресурсів ЛОДА від 24.03.2017р. №24/03/17-7 повідомляється, що з метою збереження природних комплексів, парк-пам'ятку садово-паркового мистецтва «Парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького» відповідно до ст. 4 Закону України «Про природно-охоронний фонд України» державним управлінням охорони навколишнього середовища в Львівській області" передано під охорону ЛКП ЛЦПКіВ ім. Б.Хмельницького. Представники відповідача звертають увагу на те, що жодним документом ЛКП ЛЦПКіВ ім. Б.Хмельницького не передано територіально-визначену земельну ділянку під охорону. Більше того, із змісту самого охоронного зобов'язання випливає, що на момент його підписання межі парку не зафіксовані, а на дирекцію парку покладене зобов'язання підготувати відповідну технічну документацію для документального оформлення меж парку. Таким чином, ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького» не є відповідальним за утримання земельних насаджень та не є суб'єктом подачі «Звіту про зелене господарство». Що ж стосується стягнення моральної шкоди, представники відповідача вважають, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки така, на їхню думку, є необгрунтованою. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб Львівської міської ради та Управління екології та ландшафтного планування Департаменту містобудування Львівської міської ради у судове засіданні не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи №461/6845/14-п (провадження №3/461/1547/14) про адміністративне правопорушення [PERSON] за ч.4 ст.140 КУпАП, з'ясувавши всі обставини справи, права та обов'язки сторін, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 17.05.2014 р. у м.Львові по вул. Стрийській відбулось падіння дерева на автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Станом на день заподіяння шкоди автомобіль був застрахованим згідно договору добровільного страхування №31889Га/14лв/гл від 05.02.2014 p., що був укладений з ПрАТ СК «AXA Страхування». /а.с.7-20/. Встановлено, що ПрАТ СК «AXA Страхування», відповідно до Договору страхування, визнала економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту автомобіля. Доцільним способом виплати страхового відшкодування визнано продаж залишків автомобіля та виплату страхового відшкодування у розмірі різниці між 1) страховою сумою за Договором страхування 2) вартістю залишків автомобіля, 3) розміром знецінення автомобіля, 4) франшизою. Залишки Автомобіля були реалізовані через аукціон TOB УПП «Авто онлайн Україна», та згідно зобов'язуючої пропозиції за ціною 88880,00 грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування розмір знецінення автомобіля склав 2407,40 грн. Згідно цього ж розрахунку, розмір франшизи склав 505,00 грн. Таким чином, ПрАТ CK «AXA Страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 9207,60 грн. Всього Позивач отримала 98087,60 грн., що є сумою страхового відшкодування та вартістю залишків автомобіля. Відповідно до Звіту №704/14 від 21.05.2014 р. ринкова вартість автомобіля складає 183108,57 грн. /а.с.21-28/. Однак, позивач стверджує, що розмір невідшкодованої матеріальної шкоди становить 85020,97 грн., яку слід стягнути із відповідачів. Суд із таким твердженням позивача та його представника не погоджується, з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що 28.05.2014 року на адресу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надійшов лист з відділу ДАІ з обслуговування м.Львів головного управління МВС України у Львівській області з проханням забезпечити прибуття у відділ ДАІ з обслуговування м. Львів посадової особи районної адміністрації відповідальної за належне утримання зелених насаджень на вул. Стрийська м. Львові, а також надати дані такої посадової особи. 02.06.2014 року на вказаний лист Галицькою районною адміністрацією надано відповідь, у якій повідомлено, що дерева, які пошкодили автомобіль марки «Mazda 3» росли на території парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького та відповідальність за утримання зелених насаджень лежить на керівництві вказаного парку. 17.06.2014року інспектором СОДР ВДАІ з обслуговування м. Львів лейтенантом міліції Свищ Олегом Івановичем складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №331170, в якому зазначено, що «17.05.2014 року о 19:00 год. у м. Львові по вул. Стрийська-Літня гр. [PERSON] будучи посадовою особою не вжив всіх заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема допустив падіння дерева на даній ділянці вулиці на автомобіль марки «MAZDA-З», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], спричинивши даному автомобілю технічні пошкодження». Однак, постановою Галицького районного суду м.Львова від 08.07.2014 р. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП, щодо нього закрито. Даною постановою встановлено, що відповідно до листа ГУ Держемагенства у м.Львові №40/3/545 від 01.07.2014 р., земельна ділянка на вул.Стрийській №48а у м.Львові входить в межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні Парку культури ім.Б.Хмельницького, тобто відповідальність за утримання даної земельної ділянки покладена на керівництво вказаного парку. Окрім цього, в судовому засіданні судом встановлено, що 13.03.2014 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР скеровано листа №31 керівнику парку ім.Б.Хмельницького з проханням забезпечити санітарну чистку, формування та знесення аварійно нахилених дерев на території парку зі сторони вул.Стрийської, оскільки вищевказані дерева несуть загрозу падіння на проїжджу частину дороги. Таким чином, суд прийшов до переконання, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. Постановою апеляційного суду Львівської області від 10.09.2014 р., постанову Галицького районного суду м.Львова від 08.07.2014 р. скасовано, оскільки на думку апеляційного суду, дослідженими доказами встановлено, що на час падіння дерева, земельна ділянка на якій впало дерево не належала ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького», а належала Галицькій районній адміністрації ЛМР. Таким чином, [PERSON] визнано винним за ч.4 ст.140 КУпАП та звільнено його від накладення адміністративного стягнення на підставі ст.38 КУпАП. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовною заявою до Управління патрульної поліції у м. Львові (Управління ДАІ ГУМВС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] Серії АБ2 №331170 від 17.06.2014р. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 31.03.2016 року [PERSON] визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та провадження у справі закрито. /а.с.63-65/. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказані обставини підтверджуються тим, що вулиця Стрийська не перебуває на утриманні та обслуговуванні Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки така не передавалась належним чином. Встановлено, що відповідно до рішення Львівської міської ради № 304 від 18.09.02 «Про передачу об'єктів зовнішнього благоустрою на баланс районних адміністрацій» відділи комунального господарства районних адміністрацій, прийняли на баланс вулично-шляхове господарство, штучні споруди та всі об'єкти благоустрою, які розташовані у межах червоних ліній. /а.с.66/. Розпорядженням міського голови №577 від 25.11.02 були затверджені акти приймання-передачі об'єктів зовнішнього благоустрою з балансів ЛКП «Львівсвітло» і ЛКП ЛШЕД районів на баланси відділів комунальних господарств районних адміністрацій. /а.с.67/. Таким чином, передача майна на баланс певній особі не змінює власника майна і межі його відповідальності, визначені Законом. Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту. У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням голови Галицької районної адміністрації №2039 від 28.12.2006 р. /а.с.68/ на виконання ухвал Львівської міської ради з 01.01.2007 року було ліквідовано як юридичну особу відділ комунального господарства районної адміністрації, однак з балансу відділів комунального господарства на баланс районної адміністрації по акту прийому-передачі вулично-шляхове господарство, штучні споруди та всі об'єкти благоустрою не передавались, а тому районна адміністрація в особі своїх працівників юридично не несе відповідальності за утримання об'єктів, які не є на балансі. Як вбачається з посадової інструкції начальника відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації /а.с.69-70/, до посадових обов'язків начальника відділу входить, зокрема, контроль якості робіт поточного ремонту шляхового господарства, утримання в задовільному санітарно-технічному стані зупинок громадського транспорту, за неякісне чи несвоєчасне виконання яких він несе відповідальність. Тобто, відповідно до своєї посадової інструкції до обов'язків начальника відділу комунального господарства не входить утримання проїзної частини вулиці Стрийська у м. Львові у відповідності до вимого ДСТУ. Рішенням Виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №145 від 07.02.1952 року «Про встановлення меж території міського парку культури і відпочинку по вул. Стрийській та Дзержинського в м. Львові» затверджено проект встановлення меж території міського парку культури і відпочинку між вулицями Стрийська і Дзержинського площею 26,00 га відповідно до схеми - плану. Згідно з викопіювання з цієї схеми - плану, межа парку культури і відпочинку проходить по вул. Стрийській. Згідно ухвали Львівської міської ради №3033 від 29.12.2005 року «Про затвердження меж ДКП "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького" у Львові» затверджено відповідно до погоджених графічних матеріалів межі земельної ділянки "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького", обмеженої вулицями Д.Вітовського, Зарицьких, Стрийською і Гвардійською, орієнтовною площею 27,5 га у межах фактичного землекористування /а.с.71/. Так, в ухвалі Львівської міської ради №3569 від 10.07.2014 року «Про погодження меж пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення Львівського центрального парку культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького та надання ЛКП "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького" /а.с.184/ дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості Львівського центрального парку культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького» зазначено, що: «розглянувши звернення Львівського комунального підприємства "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького" від 12.09.2013 № 119 (зареєстроване у Львівській міській раді 13.09.2013 за № 2-18729), беручи до уваги витяг з протоколу засідання постійної комісії природокористування, охорони довкілля та благоустрою від 04.09.2013, висновок управління архітектури департаменту містобудування від 18.09.2013 № 2401-567, планово-картографічні матеріали з визначення меж Львівського центрального парку культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького», відтак питання погодження виникло до моменту падіння дерев і було на вирішенні в виконавчих органах Львівської міської ради. Таким чином, ще з 29.12.2005 року було затверджено межі земельної ділянки ДКП "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького" у Львові, які обмежувались вулицями Д.Вітовського, Зарицьких, Стрийською і Гвардійською. 24.06.2014 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР зроблено запит в відділ Держземагенства у м. Львові Львівської області для отримання інформації про правовий статус земельної ділянки на вул. Стрийській навпроти будинку №48а. Відділом Держземагенства у м. Львові Львівської області надано інформацію, що згідно земельно-кадастрових даних земельна ділянка на вул. Стрийська навпроти будинку №48-а у м. Львові входить в межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні Парку культури ім. Б.Хмельницького без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування. Водночас, суд звертає увагу на те, що жодним документом ЛКП ЛЦПКіВ ім. Б.Хмельницького не передано територіально-визначену земельну ділянку під охорону. Як вбачається, із змісту охоронного зобов'язання /а.с.185/, на момент його підписання межі парку не зафіксовані, а на дирекцію парку покладене зобов'язання підготувати відповідну технічну документацію для документального оформлення меж парку. Як встановлено у судовому засіданні, процедура документального оформлення меж парку триває по сьогоднішній день. Крім цього, охоронюваним зобов'язанням на підприємство не покладено обов'язок утримання території парку, а також не додано жодних картографічних оглядових матеріалів меж території, що передається під охорону, а саме охоронне зобов'язання не пройшло відповідної реєстрації. Окрім цього, у судовому засіданні встановлено, що до цього часу, тобто на момент розгляду даної справи, чітко не визначена (не затверджена) сама територія парку. На даний момент згідно ухвали Львівської міської ради №3569 від 10.07.2014р. "Про погодження меж пам'ятки садово - паркового мистецтва місцевого значення Львівського центрального парку культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького та надання ЛКП "Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького" дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою становлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості Львівського центрального культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького" проводиться виготовлення землевпорядної технічної документації, якою буде чітко визначено межі парку, та які надалі мають бути затвердженими Львівською міською радою. /а.с.184/. Також встановлено, що відповідно до наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 24.12.2008 №401 «Про затвердження форми звітності № 1 (річна) "Звіт про зелене господарство" та Інструкції щодо заповнення форми звітності № 1 (річна) "Звіт про зелене господарство", юридичні особи та їхні відокремлені підрозділи, які працюють у сфері утримання зелених насаджень територій загального користування об'єктів благоустрою населених пунктів, зобов'язані подавати звіт за формою № 1 (річна) "Звіт про зелене господарство". Однак, ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б Хмельницького» не подає вказаної звітності, оскільки не будучи відповідальним за утримання зелених насаджень не є суб'єктом її подання, що підтверджується довідкою №169 від 30.06.2017 р. /а.с.179/. Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України плата за землю стягується із власників земельних ділянок та землекористувачів. Як стверджують представники відповідача, ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б Хмельницького» є платником такого податку лише за земельні ділянки, що безпосередньо знаходяться під належними ЛКП будівлями, що також підтверджується довідкою. /а.с.180/. Обов'язку щодо оплати за жодні інші земельні ділянки (у тому числі за земельну ділянку за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 48а) на підприємство не покладено. Згідно ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту. Відповідно до Правил благоустрою, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376, організацію благоустрою м.Львова забезпечують органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законодавством України. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку балансоутримувачами та власниками територій. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. У п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, в процесі розгляду справи, позивачем не надано суду належних і допустимих письмових доказів, які б вказували на передачу відповідачам на баланс чи користування земельних ділянок і зелених насаджень території на якій впало дерево, відповідачі не були балансоутримувачами чи користувачами вказаної ділянки на час ДТП, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів майнової шкоди у заявленому позивачем розмірі. Відповідальність повинен нести власник майна, якщо він його не передав по акту приймання-передачі балансоутримувачу чи землекористувачу. Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінивши матеріали справи їх в сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними і допустимими письмовими доказами обґрунтованість своїх позовних вимог до відповідачів у справі, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed