Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У листопаді 2020 року ТОВ "Київоблгаз збут" звернувся до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" в особі представника Осадчого В.М. звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в обґрунтування якого зазначив, що ТОВ "Київоблгаз збут" надає послуги з постачання природного газу на підставі ліцензії від 1 липня 2015 року. Таким чином ТОВ «Київоблгаз збут» виступає постачальником природного газу для споживачів Київськоїй області. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] була надіслана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Договору постачання та додатком 1 до Договору. Заяви-приєднання відповідач не повернула, письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт Оператору ГРМ (Сквирська дільниця Білоцерківського відділення АТ «Київоблгаз») не надала. Відповідно до умов Типового договору та заяви-приєднання позивач зобов`язався постачати відповідачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач в свою чергу зобов`язалася своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені вищевказаним договором. Позивач виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов договору. Підтвердження факту укладання типового договору постачання природного газу є часткова оплата за особовим рахунком заборгованості за спожитий природній газ на суму1440,00 грн у лютому 2016 року. У порушення умов договору відповідач не проводила своєчасно та в повному обсязі оплату за спожитий природній газ, внаслідок чого за період з 01.08.2019 року по 30.06.2020 року утворилася заборгованість на загальну суму 5774,02 грн, яка на день звернення до суду не сплачена. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання природного газу у розмірі 5774,02 грн та суму сплачених судових витрат у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 20, 25, 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала (а.с. 23, 28, 31, 35). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 22.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке. Суд встановив, що ТОВ "Київоблгаз збут" надає послуги з постачання природного газу на підставі ліцензії від 1 липня 2015 року. Таким чином ТОВ «Київоблгаз збут» виступає постачальником природного газу для споживачів Київськоїй області (а.с.12). Позивачем на адресу відповідача [PERSON] була надіслана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Договору постачання та додатком 1 до Договору. Заяви-приєднання відповідач не повернула, письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт Оператору ГРМ (Сквирська дільниця Білоцерківського відділення АТ «Київоблгаз») не надала. Відповідно до умов Типового договору та заяви-приєднання позивач зобов`язався постачати відповідачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач в свою чергу зобов`язалася своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені вищевказаним договором (а.с.6-8). Позивач виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов договору. Підтвердження факту укладання типового договору постачання природного газу є часткова оплата за особовим рахунком заборгованості за спожитий природній газ на суму1440,00 грн у лютому 2016 року (а.с.10). У порушення умов договору відповідач не проводила своєчасно та в повному обсязі оплату за спожитий природній газ, внаслідок чого за період з 01.08.2019 року по 30.06.2020 року утворилася заборгованість на загальну суму 5774,02 грн, яка на день звернення до суду не сплачена. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( стаття 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( стаття 11 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а статтею 611 цього Кодексу визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору споживачем належним чином не виконані, в передбачені строки оплата за користування послугами не здійснювалась. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів підлягають задоволення, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 5774,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 27.08.2020 року (а.с.1), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved