Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 серпня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі передбаченим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. [INFO] [PERSON] померла, на момент її смерті за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 5227 грн. 61 коп., з яких: 5227 грн. 61 коп. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідач, будучи чоловіком [PERSON] , а відповідно спадкоємцем першої черги, проживаючи постійно разом із спадкодавцем та не відмовившись у встановлений строк від спадщини вважається таким, що прийняв її. До складу спадщини входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, заявою про застосування строку позовної давності, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню. Так, 14 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (на даний час АТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 1900 грн. 00 коп. зі сплатою 22,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки шляхом погашення щомісячними платежами в розмірі 7 відсотків від суми заборгованості. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 серпня 2013 року. Позичальник, на момент смерті свої зобов`язання за кредитним договором повністю не виконала, в зв`язку із цим утворилась заборгованість в розмірі 5227 грн. 61 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5227 грн. 61 коп. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, після смерті позичальника, за кредитним договором здійснювався ряд платежів невідомою особою. Останній платіж за кредитним договором був здійснений 27 грудня 2013 року в розмірі 50 грн. 00 коп.. 06 липня 2018 року з метою встановлення правонаступників позивачем було направлено претензію до Другої рівне нської державної нотаріальної контори. Друга рівненська державна нотаріальна контора направила претензію до Першої рівненської державної нотаріальної контори. 26 жовтня 2018 року позивачем отримано відповідь Першої рівненської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". В подальшому, як зазначено у позовній заяві, шляхом порівняння реєстрації місця проживання в наявних у АТ КБ "Приватбанк" копіях паспортів [PERSON] та її чоловіка [PERSON] було встановлено, що останній проживав постійно разом із спадкодавцем та не відмовившись у встановлений строк від спадщини та вважається таким, що прийняв її. Після цього, 23 грудня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулось у Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до правонаступника боржника, а саме її чоловіка [PERSON] 27 січня 2020 року позовна заява АТ КБ "Приватбанк" була направлена до Рівненського районного суду Рівненської області за підсудністю. За таких обставин, кредитні правовідносини між сторонами виникли 14 серпня 2007 року, останній платіж на погашення боргу був внесений 27 грудня 2013 року, з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 23 грудня 2019 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо погодження сторонами договірного строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України, строк дії кредитної карти теж не визначений, тому в даному випадку слід застосовувати загальні строки позовної давності. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З виписки по особовому рахунку вбачається, що платежі за кредитним договором, починаючи з 27 грудня 2013 року не сплачувались. Таким чином прострочення виконання зобов`язання за договором, а отже і строк позовної давності починає відлік з 27 грудня 2013 року і відповідно закінчується 27 грудня 2016 року. Позивач, маючи на момент виявлення порушення кредитних зобов`язань реальну можливість дізнатись про смерть боржника і встановити, що її правонаступником є відповідач, такі дії вчинив лише через один рік дев`ять місяців після спливу строку позовної давності, а з позовом до правонаступника боржника з вимогами про стягнення боргу звернувся до суду майже через три роки після спливу строку позовної давності. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідач, який є правонаступником боржника, звернувся з заявою до суду про застосування строків позовної давності у даному спорі, в якій просить залишити позов без задоволення саме з цих підстав, при цьому позивач не надав доказів про причини пропуску строку звернення до суду і не клопотав про поновлення такого строку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність застосування у справі строків позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" в зв`язку з пропуском ним строків позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed