Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2015 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, яке вступило в закону силу 23 жовтня 2015 року, у цивільній справі №153/1295/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості, вирішено: позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості\~задовольнити. Стягнути із неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 43255 гривень 28 копійок заборгованості по кредитному договору б/н від 17 листопада 2010 року, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 432 гривні 55 копійок. 27 січня 2016 року Ямпільським районним судом Вінницької області був виданий виконавчий лист №153/1295/15-ц та переданий на примусове виконання до Подільського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві та з її заробітної плати на підставі Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника винесеної 10.04.2017 року головним державним виконавцем Савченко Ю.Й, бухгалтерією вираховуються кошти за вказаним рішенням суду і виданим на підставі нього виконавчим листом № 153/1295/15ц. У вересні 2019 року у Ямпільському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області йому повідомили, що також є виконавчий напис виданий 11.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за №7566, про стягнення з неї на користь відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 17.11.2010 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошових коштів у сумі 188435 грн. 04 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14611 грн. 04 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 164 272 грн. 71 коп.; заборгованості з пені та комісії у розмірі 100 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 8949 грн. 29 коп. У цьому ж виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 17 листопада 2010 року по 31 травня 2017 року. Вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 11.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №7566 вчинений незаконно з порушенням вимог\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». У виконавчому написі нараховані суми стягнення штрафу та пені після спливу позовної давності, що також є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вважає, що відповідач пропустив передбачений законом трирічний строк для звернення до нотаріуса, оскільки як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, стягнення здійснюється за період з 17 листопада 2010 року по 31 травня 2017 року, тобто фактично право вимоги у відповідача примусового стягнення боргу виникло з дня коли виникла заборгованість, тобто з 17 листопада 2010 року, а виконавчий напис видано через 6 років, тобто з пропуском трирічного строку, що є порушенням 88\~Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису з неї також стягуюється заборгованість по пені та комісії у розмірі 100 грн. 00 коп., по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 8 949 грн. 29 коп., строк пред`явлення вимог по яких закінчився 17 листопада 2011 року, однак в цій частині нотаріус також видав оскаржуваний виконавчий напис з пропуском річного строку, що є порушенням\~ст.88 ЗУ «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Окрім того, спростовує безспірність заборгованості той факт,що на час вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, вже існувало рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.10.2015 (справа№153/1295/15-ц) за позовом ПАТ КБ«Приватбанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором\~від 17.12.2010. Згідно цього ж рішення суду розмір цієї заборгованості судом встановлений у сумі 43255 грн. 28 коп.,яка існувала станом на 30 червня 2015 року. За вказаним рішенням суду, відкрито виконавче провадження із неї стягуються кошти. Вона, не визнає суму боргу вказану у виконавчому написі, оскільки вона є значно завищеною і явно перевищує фактичний розмір заборгованості нею перед банком, яка уже встановлена рішенням суду. З часу постановлення судом рішення, вона не користувалась кредитними коштами, жодного разу кошти по рахунку не отримував, тому сума заборгованості після рішення суду є незаконною і необґрунтованою. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса стягнення здійснюється за період з 17 листопада 2010 року по 31 травня 2017 року. Таким чином, заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною і цей спір був вирішений судом, а в результаті вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису її двічі притягнуто до фінансової (майнової) відповідальності, що є порушенням\~ст.61 Конституції України. Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, зазначає з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанку" на підставі оспорюваного виконанню виконавчого напису нотаріуса №7566 від 11.07.2017 року була стягнута сума в розмірі 21 323 грн. 07 коп., яка підлягає поверненню відповідно до ст.1212 ЦК України. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 липня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, який зареєстровано в реєстрі №7566, про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість в сумі 188435 грн. 04 коп. за кредитним договором б/н від 17.11.2010 року та стягнути з акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на її користь в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом за реєстровим №7566 від 11 липня 2017 року гршові кошти в сумі 21 323 грн. 07 коп. Позивач [PERSON] та її представник\~адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії ВН №090179 від 01.10.2019 (а.с.47) у судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла письмова заяву за вхід.№408 від 22.01.2020 року в якій останній просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - адвокат Закуренко Т.М., який діє на підставі Довіреності №2695-К-Н-О від 10.06.2019 у судове засідання не з`явився. В прохальній частині письмових пояснень, просить суд дану справу розглянути без участі представника відповідача. Надав суду письмові пояснення за вхід.№8514 від 26.11.2019 року де зазначено прохання представника розгляд справи провести у його відсутність. Окрім того в письмових поясненнях представник відповідача посилався на те, що позивач тривалий час є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». Позивач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що заява, разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, отримував кредитні кошти з банкоматів з власної ініціативи, а також користувався карткою в мережах магазинів при купівлі товарів. Активація позивачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Отже є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Позивач почав користуватися кредитними коштами, певний час сумлінно виконував умови кредитного договору, сплачуючи заборгованість за договором, а отже позивач визнав свої зобов`язання за кредитним договором та розміри встановлених обов`язкових платежів. Представник позивача просив врахувати письмові пояснення при винесенні рішення по справі, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача; заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення від 26.11.2019, заява третьої особи про розгляд справи в його відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання від 13 вересня 2019; витребування доказів ; відкладено розгляд справи; закрито підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду,\~про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України судом встановлено, що позивач народилась [INFO] у селі Лаврівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована в с.Вітрівка, Ямпільського району, Вінницької області (а.с.5-6). Із копії виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., зареєстрованого в реєстрі №7566 від 11.07.2017 (а.с.7) судом встановлено, що з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк відповідно до умов Кредитного договору від 17 листопада 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошові кошти у сумі 188\~435 грн. 04 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14611грн. 04 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 164274 грн. 71 коп.; заборгованості з пені та комісії у розмірі 100 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 8\~949 грн. 29 коп. Стягнення здійснюється за період з 17 листопада 2010 року по 31 травня 2017 року. Із копії заочного рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1295/15-ц від 09.10.2015, яке набрало законної сили 23.10. 2015 року (а.с.8-10) та копії виконавчого листа на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1295/15-ц від 09.10.2015 (а.с.11-12) судом встановлено, що з позивача на користь відповідача стягнуто 43255 гривень 28 копійок заборгованості по кредитному договору від 17 листопад 2010 року, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 432 грн. 55 коп. Із довідки Подільського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 10.04.2017 року судом встановлено, що з заробітної плати [PERSON] на підставі Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника винесеної 10.04.2017 року головним державним виконавцем Савченко Ю.Й, бухгалтерією вираховуються кошти за вказаним рішенням суду і виданим на підставі нього виконавчим листом № 153/1295/15ц (а.с.13-14). Із довідки від 23.08.2019 року встановлено, що [PERSON] на підставі виконавчого напису № 7566 від 11.07.2017 року сплатила борг в сумі 21\~323 грн. 07 коп. станом на 23.08.2019 (а.с.17). Із копії заяви від 03.07.2017 (а.с.59) судом встановлено, що відповідач 03 липня 2017 року, після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором від 17 листопада 2010 року, та після того як було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1295/15-ц від 09.10.2015, яке набрало законної сили 23 жовтня 2015 року, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. з проханням вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору без номера від 17 листопада 2010 року для стягнення боргу частинами з позивача, а саме у сумі 188\~435 грн. 04 коп. Із постанови про відкриття виконавчого провадження № 55649927 від 26.01.2018 року встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №7566 від 11.07.2017 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] невиплачені в строк відповідно до умов Кредитного договору від 17 листопада 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошові кошти у сумі 188\~435 грн. 04 коп. (а.с.90). 26 січня 2018 року [PERSON] було викликано до державного виконавця щодо виконавчого провадження № 55649927 від 26.01.2018 року(а.с.91). З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.02.2018 року по ВП№ 55649927 встановлено, що з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса стягувались невиплачені в строк відповідно до умов Кредитного договору від 17 листопада 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошові кошти у сумі 188\~435 грн. 04 коп. (а.с.101-102). З Розпоряджень № 55649927 та платіжних доручень встановлено, що в рахунок погашення боргу при примусовому виконанні виконавчого напису натаріуса №7566 від 11.07.2017 року з депозитного рахунку [PERSON] було перераховано на користь ПАТ КБ « Приватбанк» грошові кошти у загальній сумі 22\~111 грн. 62 коп. (а.с.106-185). Докази надані представником відповідача до письмових пояснень 26 листопада 2019 року, а саме копію довіреності представника АТ КБ "ПриватБанк", копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію кредитного договору від 17.11.2010 року, Інформація з програмних комплексів Банка щодо отримання картки, копію письмової вимоги на адресу позивача з доказами її поштового направлення 30.06.2017 року, розрахунок заборгованості станом на 31.05.2017 р, виписка станом на 04.11.2019 р., інформація з майтів Мінюсту щодо виконавчих проваджень відносно позивача, судом не приймаються до розгляду, про що було постановлено відповідну ухвалу 26 листопада 2019 року (а.с.203-204). Сторонами не оспорюється той факт, що між ними виникли спірні договірні цивільні правовідносини, вказане підтверджується копією рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1295/15-ц від 09.10.2015 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2015 року (а.с.8-10). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина першастатті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Судом встановлено, що Банк пропустив передбачений законом трьох річний строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки Банк набув право вимоги щодо примусового стягнення боргу з дня коли виникла заборгованість, тобто з 17 листопад 2011 року, а звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 11 липня 2017 року. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат»безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленоюЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1295/15-ц від 09.10.2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованості по кредитному договору від 17 листопада 2010 року у сумі 43\~255 грн. 28 коп.. Отже, заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною і цей спір був вирішений судом, а в результаті вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису позивача двічі притягнуто до фінансової (майнової) відповідальності, що є порушенням\~ст.61 Конституції України. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Окрім цього, судом було встановлено з матеріалів справи, що для вчинення виконавчого напису нотаріус отримував від банку не оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.12.2010, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 17.11.2010, письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 17.11.2010. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Окрім цього,\~судом було\~встановлено,\~що згідно\~виконавчого напису\~№7566\~від 11.07.2017\~року виданого\~приватним нотаріусомЧернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, [PERSON] сплатила борг у загальній сумі 22\~111 грн. 62 коп. на користь відповідача ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини,які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав,передбачених ст.11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Зазначений правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16.01.2019, справа №753/15556/15-ц. Враховуючи те,\~що виконавчий\~напис вчинений\~11\~липня 2017\~року приватним\~нотаріусомЧернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем є таким, що не підлягає виконанню. Тобто, правова підстава, на якій ПАТ КБ «Приватбанк" набуло кошти від позивача у сумі 22\~111 грн. 62 коп., внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала, оскільки рішенням суду зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі. Судом було встановлено, що з позивача на користь відповідача в порядку виконавчого провадження, згідно виконаного напису нотаріуса №7566 від 11.07.2017 року в рахунок погашення боргу з депозитного рахунку [PERSON] було перераховано на користь ПАТ КБ « Приватбанк» грошові кошти у загальній сумі 22\~111 грн. 62 коп.. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 21\~323 грн. 07 коп. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд не виходить за межі заявлених позовних вимог та вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом стягнення з ПАТ КБ «Приватбанку» на користь [PERSON] безпідставно отриманих коштів у сумі грошові кошти в сумі 21\~323 грн. 07 коп.. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривні 40 копійок.

Outcome: approved