Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди завданою смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що його батько [PERSON] працював тривалий час на підприємствах, підпадаючи під дію шкідливих для здоров`я факторів, зокрема на підприємстві ТОВ "Кривбасремонт". 05.07.2011 року йому було встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.) ЛН другого ступеня. [PERSON] досить довгий період регулярно проходив лікування в медичних закладах, однак стан його здоров`я лише погіршувався. Станом на травень 2018 року його діагноз захворювання був - хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D, загострення середнього ступеня важкості, ЛН третього ступеня. [INFO] [PERSON] помер, смерть батька сталася через виявлене в нього професійне захворювання. Позивач вважає, що у смерті його батька наявна вина Відповідача, оскільки батько здобув професійне захворювання під час виконання своїх трудових обов`язків, зокрема, на підприємстві Відповідача, який в свою чергу не забезпечив нешкідливі умови праці, як то передбачено законодавством України. До загибелі батька, вони разом з ним та мамою були дружньою родиною, підтримували один одного, для батька його сім`я була, як і він для них - сенсом всього життя, задля них батько важко працював, щоб забезпечити їм повноцінне життя. Смерть батька завдала психологічну травму всій їх сім`ї. Смерть батька до сьогоднішнього дня завдає нескінченних моральних страждань та переживань, моральну шкоду позивач оцінює у сумі 350 000,00 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі [PERSON] , народився [INFO] , батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] записані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] працював на підприємстві відповідача з лютого 2009 року по червень 2011 року слюсарем черговим та з ремонту устаткування ТОВ "Кривбасремонт". Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ "Український НДІ промислової медицини" м. Кривого Рогу № 1372 від 05.11.2011 року, позивачу встановлено діагноз професійного захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D, загострення середнього ступеня важкості, ЛН третього ступеня. 20.07.2011 року на підприємстві ТОВ "Кривбасремонт", проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Відповідно до п.п. 16 вказаного акту, професійне захворювання виникло у [PERSON] , зокрема через роботу на підприємстві відповідача у період з лютого 2009 року по червень 2011 року підпадаючи під дію шкідливих факторів, які перевищують ГДК, а саме: пол. з вмістом вільного діоксину кремнію; 5,2-12,8 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; пил з вмістом вільного діоксину кремнію: 5,2 мг/м3 при ГДК 1,0 мг/м3. Відповідно до Лікарського свідоцтвом про смерть №155 від 06.08.2018 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці гарантовано ч.4 ст. 43 Конституції України. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Судом встановлено, що смерть батька позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого під час праці на підприємстві відповідача. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, з аналізу вищевказаних норм слідує, що право на відшкодування моральної шкоди позивачу як члену сім`ї потерпілого виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Таким чином, роботодавець не створив безпечні умови праці на підприємстві, де працював померлий, тим самим порушивши ст. 152 КЗпП України, ст. 17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - батька, який не спростовано відповідачем, суд вважає, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві як сину померлого, у зв`язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. Твердження представника відповідача щодо роботи померлого також і на інших підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів, не є підставою для відмови у задоволенні позову, але враховуються судом при визначенні розміру завданої моральної шкоди. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що внаслідок смерті батька позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання, підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме обставини виникнення професійного захворювання та смерті батька позивача, період його роботи на підприємстві відповідача, характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, який назавжди втратив турботу та підтримку близької людини - рідного батька, наслідки, що наступили та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 180 000 грн. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1800 грн., пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. На підставі ст. ст. 23, 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 275 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial