Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

19.02.2015 року [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), яким з урахуванням уточнень позовних вимог від 16.03.2015 року та 01.04.2015 року просив: - визнати інформацію про Позивача, розповсюджену Відповідачем у "Відкритому листі [PERSON]", зміст якого розміщено 10 грудня 2014 року о 19:26 год. на сайті "Максим Голосной" за адресою в мережі Інтернет: http://golosnoy.com.ua наступного змісту: "За попередньою інформацією не виключено, що затонулий екскаватор належить [PERSON], який працює виключно на замовлення громадянина [PERSON] ще з часів правління режиму Януковича.», недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право Позивача на недоторканість честі, гідності та ділової репутації; - зобов'язати Відповідача протягом трьох днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати інформацію, поширену ним відносно Позивача шляхом поширення через мережу Інтернет на сайті "Максим Голосной" за адресою http://golosnoy.com.ua інформації наступного змісту: "Спростування. Шановні користувачі! Автор «Відкритого листа [PERSON]» [PERSON] спростовує недостовірну інформацію, поширену 10 грудня 2014 року о 19:26 год. у вказаному листі, а саме: "За попередньою інформацією не виключено, що затонулий екскаватор належить [PERSON], який працює виключно на замовлення громадянина [PERSON] ще з часів правління режиму Януковича.» та визнає неправомірність поширення такої інформації". Також просив стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 6 090 грн.; та судові витрати як на правову допомогу так і витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 000 грн. та 304,50 грн. відповідно. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що розпорядженням Дніпродзержинського міського голови [PERSON] від 28.12.2006 року № 311-р "ос" він був призначений директором комунального підприємства "Дорожник", який в подальшому переукладено до 01.01.2011 року. Однак 10.08.2009 року Дніпродзержинським міським головою [PERSON] було видано розпорядження про звільнення з вказаної посади. Оскарживши своє звільнення до суду, на підставі судових рішень трьох інстанцій та за результатами їх примусового виконання, розпорядженням міського голови м. Дніпродзержинська [PERSON], Позивача поновлено на посаді 10.12.2010 року. Та вже на підставі розпорядження від 29.12.2010 року звільнено з 01.01.2011 року у зв'язку із закінченням строку контракту. Таким чином вважає, що трудові відносини з міською радою в особі міського голови [PERSON] припинені 01.01.2011 року, а тому фраза "працює виключно на замовлення громадянина [PERSON]" є недостовірною. Окрім цього вказує, що міський голова Дніпродзержинська [PERSON] є головою міської організації "Партії регіонів" Дніпродзержинська з 2010 року, тоді як Позивач з 15.07.2005 року і по теперішній час займав виборчу посаду голови Дніпродзержинської міської організації ВО "Батьківщина", був депутатом Дніпродзержинської міської ради V скликання від "[PERSON] Тимошенко". Отже, позивач вважає, звертаючи увагу на існуючий в країні негативний політичний стан, що будь-яка інформація щодо його звязку з "Партією регіонів" є обурливою та недостовірною. Позивач та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі просили його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити повністю, так як в оскаржуваній інформація йде мова про "Едуарда Чупілко", що не відповідає прізвищу Позивача, немає ідентифікуючих ознак стосовно "громадянина [PERSON]", окрім цього у оскаржуваній інформації маються оціночні судження. Також додав, що він є журналістом та громадським діячем, отримавши інформацію про можливе мародерство, що мало місце в Дніпропетровській області Петриківському районі та, яка мала суспільний інтерес виїхав на місце, де особи на умовах анонімності назвали прізвища, які були ним записані, а потім для перевірки отриманої інформації звернувся з листом до народного депутата України [PERSON], текст якого і опублікував на своєму сайті. Вислухавши пояснення сторін та представника Позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.12.2014 року на сайті "Максим Голосной" за адресою в мережі Інтернет: http://golosnoy.com.ua, Відповідачем розміщено "Відкритий лист [PERSON]", в якому містилися вислови, зокрема "За попередньою інформацією не виключено, що затонулий екскаватор належить [PERSON], який працює виключно на замовлення громадянина [PERSON] ще з часів правління режиму Януковича.». Суд звертає увагу на конституційне закріплення положень про свободу думки і слова (ст. 34 [PERSON] України). Свобода слова і свобода друку, гарантовані громадянам [PERSON], означають право висловлювання думок і переконань, пошуку, вибору, одержання і поширення інформації та ідей у будь-яких формах, включаючи пресу та інші засоби масової інформації. Разом з тим, за змістом статей 270, 297 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі, на інформацію та інші немайнові права. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить, зокрема, її репутацію. Беручи до уваги зазначені законодавчі положення, суд при вирішенні справ про захист честі, гідності та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до гідності і честі та недоторканності ділової репутації, судовим захистом цього права, з іншого боку. Верховний Суд України Постанові Пленуму № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначає, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Також у вказаній Постанові дається роз'яснення, що негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В даному зверненні на думку Позивача та його представника, яка викладена в обґрунтуванні позову, Відповідач поширив недостовірну інформацію, зокрема: "За попередньою інформацією не виключено, що затонулий екскаватор належить [PERSON], який працює виключно на замовлення громадянина [PERSON] ще з часів правління режиму Януковича.». Однак дане твердження є нічим іншим ніж висловлена автором власна думка, його оцінка отриманій інформації, так як вказано "За попередньою інформацією не виключено", тобто автор викладає свою думку, свої оціночні судження. При цьому робить певні припущення. Також автором застосовано мовностилістичні засоби, зокрема "працює виключно на замовлення громадянина [PERSON] ще з часів правління режиму Януковича", які не можна вважати викладом достовірної інформації, яка містить фактичні дані. Окрім цього не вбачається можливим встановити відношення згадуваного "громадянина [PERSON]" безпосередньо, як зазначив Позивач, до міського голови Дніпродзержинська [PERSON] та голови міської організації "Партії регіонів" Дніпродзержинська, в тому числі повязаності з політичною діяльністю відмінної від політичних поглядів Позивача. Дане твердження не містить і негативної інформації. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 цього ж Закону оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Враховуючи, що висвітлена у відкритому листі інформація має суспільний інтерес, суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах проти журналістів та засобів масової інформації. Так у багатьох справах згадуваної категорії, Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював важливість свободи преси, яка є особливо важливою для концепції демократичного суспільства. Відповідно на засоби масової інформації полягає обов'язок розповсюдження інформації та поглядів, які громадськість має право отримувати. Так у рішенні по справі Гаведа проти Польщі Суд нагадує, що свобода вираження становить одну з важливих основ демократичного суспільства, є основоположною умовою його розвитку та самореалізації кожної особи. Хоча свобода вираження може підпадати під виключення, вони мають тлумачитися вузько, а необхідність будь-якого обмеження повинно бути переконливо доведено (Рішення від 26.11.1991 у справі "Обзервер" і "Гардіан" проти Сполученого Королівства). Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає не тільки сутність поглядів та інформації, що висловлюються, але й також форму, в якій вони розповсюджуються (Рішення від 23.05.1991 "Oberschlick" проти Австрії» п.57). Журналістська свобода зокрема також включає можливе застосування перебільшення або навіть провокування. (Рішення від 26.04.1995 "Prager" та "Oberschlick" проти Австрії, п.38, також Рішення у справі № 38432/97 "Thoma" проти Люксембург, п.п. 43-45). За наведених обставин, суд не може погодитись з доводами позивача про наявність порушеного права, яке підлягає захисту у судовому порядку. Одним із способів захисту цивільних прав ст.ст.16, 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, відповідно за відсутності порушеного права відшкодування моральної шкоди не передбачено нормами чинного законодавства. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed