Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

17 липня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 1-10). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 2015 році з тимчасово окупованої території України до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" потрапила неповнолітня [PERSON] , [INFO] , де на теперішній час навчається і проживає. Мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] , згідно вироку Радянського районного суду м.Макіївки від 28.05.2010 року по справі № 1-87 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та засуджена до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Звільнена умовно-достроково 01.11.2013 року зі Сніжнянської виправної колонії Донецької області (№127) за рішенням Сніжнянського районного суду Донецької області від 24.11.2013 року з невідбутим строком покарання 2 роки 3 місяці 12 днів. Вибула за адресою : [ADDRESS] . Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою представника закладу охорони здоров`я, в якому знаходилася дитина). Рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 1208/2 від 27.10.2004 року малолітній [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За час перебування [PERSON] в Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" мати її не відвідувала, не цікавилась станом її здоров`я та навчанням, участі у шкільному житті доньки не приймала, матеріальної допомоги не надавала, одягом та продуктами харчування не забезпечувала. [PERSON] повністю відсторонилася від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки. Ухвалою судді від 04 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до підготовчого засідання(а.с.43-44). Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21 вересня 2020 року(а.с.57-58). Представник позивача [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 70). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Голєв С.І., належним чином повідомлений про час тамісце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 72). Відповідач [PERSON] , була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, причин неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності суду не надала(а.с.69). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року постановлено проводити заочний розгляд цивільної справи (а.с.74). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] в м. Харцизьк Донецької області, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується наданою позивачем копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України за № 2004022103389, сформованого 03 травня 2018 року (а.с. 11,13). Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується наданою позивачем копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00019573158, сформованого 13 лютого 2018 року (а.с. 15). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з 19.01.2015 року зарахована до відділення школи - інтернату санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто"(а.с.19). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.12.2015 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батькіського піклування (а.с.26-27). Відповідно до інформації, наданої директором санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" від 16 липня 2020 року [PERSON] , з 19.01.2015 року знаходиться на повному державному забезпеченні, будь-які родичі долею дитини не цікавилися, не відвідували, матеріальної допомоги не надавали (а.с.30,31). Згідно інформації Управління персонально -довідкового обліку Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ [PERSON] , [INFO] , засуджена вироком Радянського районного суду м.Макіївки Донецької області від 28.05.2010.року за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнена умовно - достроково 01.11.2013 року зі Сніжнянської виправної колонії Донецької області (№127) за рішенням Сніжнянського районного суду Донецької області від 24.11.2013 року з невідбутим терміном покарання 2 роки 3 місяці 12 днів. Вибула за адресою : [ADDRESS] (а.с.29). Так, судом достовірно встановлено, що мати дитини [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Неповнолітня [PERSON] з матір"ю не проживає, з 2015 року перебуває в державному закладі санаторно - оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто". Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 18 від 13 липня 2020 року виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки вона повністю відсторонилася від виховання та матеріального забезпечення дитини (а.с.34). Суду надано достатньо доказів, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини. Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Позивач, згідно приписів Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1 681,60 (840,80 * 2- за дві вимоги)гривень. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved