Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, мотивуючи його тим, що 13.09.2013 р. о 12-00 год. на перехресті автодороги Могилів-Подільський - Вінниця - Жмеринка - Коростівці (біля АЗС), відбулась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів «Audi 100», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та «Mersedess-Benz», фургон малолітражний-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER], який належить позивачці, керованого водієм [PERSON] ДТП сталась через порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 р. у справі № 3/130/30/2014 і [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. При зіткненні її автомобіль отримав значні пошкодження, які зафіксовано в акті огляду транспортного засобу від 13.09.2013 р. та 19.12.2013 р. Згідно звіту № 02/12/13ВН про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Mersedess-Benz», фургон малолітражний-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER], вартість відновлювального ремонту становить 107750,00 грн. за складання звіту нею сплачено 400 грн. Згідно договору від 27.12.2013 р. із ПП [PERSON] нею за власні кошти проведено відновлювальний ремонт власного автомобіля, фактична вартість якого склала 160433,50 грн. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «Княжа». Страхова компанія виплатила їй відшкодування в розмірі 49500 грн., що недостатньо для відновлення її автомобіля, пошкодженого у ДТП. Сума невідшкодованого збитку становить 58250 грн., а також 400 грн. за проведення оцінки та складання звіту № 02/12/13ВН, а разом 58650 грн. Внаслідок ДТП вважає, що їй також завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних страждання, які вона зазнала через пошкодження її власності - автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватись автомобілем за його призначенням, порушенням її нормальних життєвих зв'язків, певним ударом її престижу. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 5000 грн. Крім того, вона витратила 1500 грн. на правову допомогу. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача 58250 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу в сумі 400 грн., 1500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 65150 грн. також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 636,5 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідача вказані кошти. Додатково пояснила, що дійсно 13.09.2013 року відбулось ДТП за участю [PERSON], в якому отримав пошкодження належний їх автомобіль «Mersedess-Benz», в якому вона була в якості пасажира під час пригоди. Приватним оцінювачем для визначення розміру страхового відшкодування було проведено оцінку отриманих пошкоджень автомобіля та оцінено розмір збитку в 107750 грн. Позивачка отримала страхове відшкодування в сумі 49500 грн., та на даний час відремонтувала автомобіль в приватного підприємця за власні кошти. Насправді позивачка потратила 190 тис. грн. на ремонт автомобіля. Автомобіль перебував на ремонті приблизно 1-2 місяці з грудня 2014 року. Позивачка виплатила спочатку 40 тис. грн. за ремонт, а коли забирала автомобіль, то ще 150 тис. грн. Ніяких запасних частин не купувала, давала лише гроші. На підтвердження оплати вона підписала акт виконаних робіт із приватним підприємцем, що здійснював ремонт. На даний час автомобіль в робочому стані, знаходиться за її місцем проживання. Щодо моральної шкоди, то вказала, що автомобіль придбавася для сім»ї, у неї двоє дітей та чоловік, після пошкодження автомобіля та до відновлення ним не можна було користуватись. Позивачка отримала в ДТП тілесні ушкодження легкого ступеня. У неї через переживання погіршився сон, виникли безпричинні страхи, вона зверталась до лікарні з даного приводу. Пояснила, що угоду із адвокатом [PERSON] щодо надання правової допомоги нею укладено 05.03.2014 року, на підставі цієї угоди ним не надавались послуги у адміністративній справі. Після відновлення провадження у справі пояснила, що від виконання ухвали суду про проведення експертизи не ухилялась розмовляла із експертом по телефону, що був вказаний у листі, отриманому із суду, однак експерт повідомив, що оскільки автомобіль після ремонту перебуває в експлуатації більше року, то висновку він дати не зможе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 18.02.2015 року позов [PERSON] визнав частково. Суду показав, що дійсно 13.09.2013 року відбулось ДТП за його участю. Він у віці 80-ти років керував автомобілем "Ауді" та було пошкоджено як цей автомобіль, так і автомобіль [PERSON] вини у ДТП він не визнавав. Має водійський стаж близько 30 років. Щодо матеріального збитку, то розмір визначити в якій частці він визнає позов, відповідач не може, оскільки категорично не погоджується із висновком оцінювача та вартістю проведених робіт, вважає їх завищеними, а тому визначить свою позицію з цього приводу після проведення судової авто товарознавчої експертизи в спеціалізованій установі. Щодо моральної шкоди, то визнав позов в цій частині на суму 2000 грн., так як він є пенсіонером, не має майна та іншого доходу, окрім пенсії. Його жінка на даний час хворіє та потребує стороннього догляду. Заперечив щодо стягнення витрат на проведення звіту щодо оцінки вартості матеріального збитку, так як вважає його невірним. Проти стягнення витрат на правову допомогу не заперечив. Представник відповідача Чаленко Н.В. у судовому засіданні 18.02.2015 року підтримала позицію відповідача, вказала, що для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, тобто розміру завданого матеріального збитку, слід призначити авто товарознавчу експертизу, оскільки вона не погоджується із звітом №02/12/13ВН. У судовому засіданні 10.07.2015 року після відновлення провадження у справі в судових дебатах представник відповідача, яка виступала за дорученням [PERSON] вказала, що саме позивач ухилився від надання експертам автомобіля, а тому відповідно до ст. 146 ЦПК України суд має взяти до уваги заперечення відповідача, не брати до уваги звіт №02/12/13ВН, якому відповідач не довіряє, відмовити у стягненні матеріального збитку, а також морального збитку із підстав його недоведеності, а питання стягнення судових витрат та витрат на визначення вартості матеріального збитку вирішити в залежності від вирішення основних позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 р. (а.с. 26-27, 28), провадження у справі якою закрито відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем «Audi-100», д.н.з. [NUMBER], 13.09.20113 р. о 12 год. на перехресті автодороги Могилів-Подільський - Вінниця - Жмеринка - Коростівці, здійснюючи поворот ліворуч, не надавши переваги в русі транспортному засобу «Mersedess Sprinter», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в напрямку м. Вінниці, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно акту огляду транспортного засобу за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 13.09.2013 р. державтоінспекора ВДАІ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль «Mersedess-Benz 313CDі Sprinter», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав такі пошкодження: деформовано - капот, передню вітрову панель, радіатор, передній бампер, переднє праве та переднє ліве крила, передні праві та передні ліві двері, передню ліву стійку, передню ліву частину даху автомобіля, лівий передній поріг, лівий передній ричаг; розбиті - лобове скло, передня ліва блок-фара. (а.с. 30) Відповідно до звіту № 02.12.13ВН від 24.12.2013 р. із додатками, що проведений ТОВ «Експерт-Центр+» про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля, вартість відновлюваного ремонту автомобіля та завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Mersedess-Benz 313CDі Sprinter», д.н.з. [NUMBER], станом на 24.12.2013 р., без ПДВ, становить 107750,00 грн. (а.с. 4-25) Даний висновок складений станом на 24.12.2013 року, містить відомості щодо предмета доказування, складений з врахуванням пошкоджень, що видно на фотоілюстраціях додатку та для усунення яких потрібен відновлювальний ремонт, відповідно до ремонтної калькуляції, та, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля не менша за його ринкову вартість, розмір матеріального збитку, завданого власнику вказана у сумі визначеної ринкової вартості автомобіля. Власником автомобіля марки «Mersedess-Benz 313CDі Sprinter», д.н.з. [NUMBER], є позивачка [PERSON] (а.с. 10) За проведення оцінки вартості матеріального збитку (інформаційно-консультативні послуги ТОВ «Експерт центр +») позивачкою 26.12.2013 року сплачено 400,00 грн. (а.с. 29) 27.12.2013 р. між позивачкою та ПП [PERSON] укладено договір № 117 на виконання ремонтних робіт по відновленню автомобіля «Mersedess-Benz 313CDі Sprinter», д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 31-34, 36-37) Згідно акту прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 20.02.2014 р. ПП [PERSON] здійснив ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля за договором № 117 від 27.12.2013 р. на загальну суму 160433,50 грн. та передав його [PERSON], а остання в свою чергу оплатила ці роботи та прийняла відремонтований автомобіль. (а.с. 35). Страховою компанією ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено позивачці 49500,00 грн. страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 13.09.2013 р. (а.с. 45-46) Статтею 22 ч.1, ч. 2 п. 1 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її внатурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 р. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), містить відповіді на питання про те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце та сталася вона з вини відповідача [PERSON] Таким чином у судовому засіданні доведений обов'язок відшкодувати завдану шкоду у її завдавача - відповідача [PERSON], оскільки судом встановлено та ним не оспорено неправомірність дій останнього, наявність між ними і шкодою безпосереднього причинного зв'язку та вини зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підстав для звільнення від обов»язку відповідача відшкодувати шкоду (в тому числі і моральну) судом не встановлено. У судовому засіданні між сторонами виник спір щодо суми відшкодування, яке підлягає стягненню. Так, відповідач, не погодившись із звітом №02/12/13ВН, вважаючи визначений ним розмір відшкодування завищеним заявив клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи та таке клопотання було задоволене, ухвалою суду від 18.02.2015 року призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам "Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області" поставлено питання, які запропонував відповідач, а саме щодо вартості нового автомобіля марки «Mersedess-Benz», фургон малотонажний-В, 2002 року випуску, вартості його проведеного відновлювального ремонту, визначення обсягу, характеру та розміру проведених відновлювальних робіт автомобіля на дату проведення експертизи, та відповідність якості виконаних ремонтно-відновлювальних робіт нормативним вимогам. Зобов'язано позивачку [PERSON] надати доступ експерту до автомобіля автомобіля марки «Mersedess-Benz», фургон малотонажний-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER] за його місцем знаходження, роз»яснено сторонам положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача [PERSON] Експертом листом від 04.03.2015 року (а.с.81) заявлено клопотання про надання на дослідження об»єкта дослідження - автомобіля марки «Mersedess-Benz», фургон малотонажний-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER] або шляхом надання автомобіля за місцем знаходження або організацією виїзду судового експерта до місця дослідження і повернення їх до місця постійної дислокації та забезпечити доступ до об»єкта і належні умови дослідження. Вказане клопотання, оскільки згідно ухвали позивачку зобов'язано надати доступ експерту до автомобіля, а витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача [PERSON] було розіслано сторонам для узгодження та участі в експертизі та отримано ними (а.с.83-86). Однак експертом [PERSON] "Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області" листом №38 від 27.04.2015 року повідомлено про неможливість проведення експертизи через ненадання об»єкта дослідження та повернуто матеріали цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справ даної категорії наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки, розмір завданого збитку встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до роз»ясень, що містяться у п. 15 Постанови №4 Пленуму ВВСУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості транспортного засобу перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Таким чином, оцінюючи докази відповідно до положень ст. ст. 212 - 213 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає доведеним позивачем, що вартість відновлювального ремонту та завданого матеріального збитку [PERSON] - власнику автомобіля марки «Mersedess-Benz», фургон малотонажний-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER], згідно звіту № 02.12.13ВН від 24.12.2013 р., який став підставою для страхового відшкодування в межах суми застрахованої цивільної відповідальності відповідача [PERSON], становить 107750,00 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника про ухилення саме позивача від участі в експертизі, оскільки сторони мали рівну можливість для забезпечення дослідження об»єкта: позивач шляхом доставки автомобіля до експертної установи, а відповідач шляхом організації виїзду судових експертів до місця його зберігання із подальшим відшкодування такого виду судових витрат (п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України); суд враховує те, що вказана експертиза призначена саме за клопотанням відповідача, яким оспорено наданий позивачем доказ розміру шкоди; те, що витрати на проведення експертизи покладені судом на позивача, те, що значення призначена експертиза має для відповідача в частині визначення розміру відшкодування, яке як він вцілому визнає підлягає відшкодуванню. Невірність встановлення оцінювачем вартості відновлювального ремонту є лише припущенням позивача та його представника, звіт № 02.12.13ВН від 24.12.2013 р. із додатками, що проведений ТОВ «Експерт-Центр+» про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля відповідає вимогам нормативних актів, відповідачем не доведено суду зворотнього, вказаний висновок проаналізований судом, а тому береться до уваги. Оскільки матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля - позивачці внаслідок ДТП, становить 107750,00 грн., частину з яких (49500,00 грн.) позивачці відшкодовано страховою компанією, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в сумі 58250,00 грн. - різниці між фактичним розміром шкоди і проведеною страховою виплатою. Витрати по проведенню оцінки вартості матеріального збитку в сумі 400 грн. за інформаційно-консультативні послуги ТОВ «Експерт центр +» не входять до поняття майнової шкоди, яка підлягає стягненню у встановлених правовідносинах, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. При розрахунку витрат на правову допомогу (а.с. 57-60) суд враховує вимоги ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а саме, що розмір мінімальної заробітної плати на час подачі позовної заяви складає 1218 гривень, тривалість участі у судових засіданнях особи, що надавала позивачу правову допомогу не перевищує загалом двох годин 30 хвилин, відсутності доказів вчинення інших процесуальних дій адвокатом [PERSON], а тому виходячи з засад розумності та справедливості вважає необхідним стягнути суму 1218 гривень витрат на правову допомогу, виходячи із наступного розрахунку: 2 год. 30 хвилин *(1218грн.*40%)=1218 гривень. Судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачці завдано моральної шкоди, яка полягала у нервуванні через пошкодження майна, неможливості протягом часу ДТП - 13.09.2013року по час отримання автомобіля 20.02.2014 року після ремонту використовувати автомобіль за призначенням. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи глибину душевних страждань позивачки, з врахуванням характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки така вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Таким чином позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору (а.с.1) пропорційно частині задоволених вимог та на користь держави частина недоплаченого судового збору за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) в сумі 189 60 коп.. Відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial