Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить виділити йому в натурі 43/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності на цю частку, та визнати за ним право приватної власності на самостійний об`єкт нерухомого майна, що складається з приміщень: "3-1" - коридор площею 3,6 кв.м, "3-2" - коридор площею 7,4 кв.м, "3-3" - кухня площею 10,8 кв.м, "3-4" - житлова площею 14,4 кв.м, "3-5" - житлова площею 17,6 кв.м, "3-6" - кухня площею 6,7 кв.м, "3-7" - туалет площею 1 кв.м, "3-8" - ванна площею 2,2 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що за рішенням виконкому Рівненської міської ради № 685 від 13 липня 1972 року набув право власності на 43/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Крім того, він є власником земельної ділянки, яка призначена для обслуговування частини будинковолодіння. Іншими співвласниками будинковолодіння є відповідач [PERSON] , якій належить 32/100 частини, та відповідач [PERSON] , якому належить 25/100 частини. У володінні та розпорядженні кожного з співвласників знаходяться окремі ізольовані квартири з самостійними комунікаціями та окремими входами. За технічними показниками його частина будинковолодіння може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що будував житловий будинок разом з братом, який надалі свою частину продав. Нині будинок розділений на три окремі квартири з окремими входами. Між іншими співвласниками будинковолодіння існує спір щодо земельної ділянки, він на свою земельну ділянку оформив право власності. За наявності спору між іншими співвласниками укласти договір про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, не має можливості, а тому бажає виділити свою частку в окремий об`єкт та зареєструвати право приватної власності на нього. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечує проти виділу позивачу в натурі його частини будинковолодіння, оскільки претензій до нього не має. Фактично спір наявний у нього зі співвласником [PERSON] щодо частини земельної ділянки, якою вони з нею користуються. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. 12 червня 2020 року представником відповідача адвокатом Ромашко Л.Г. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами з проханням врахувати дати її зайнятості в інших справах. Судом прохання представника відповідача було задоволено. 13 липня 2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням у відпустці. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що рішенням виконкому Ровенської міської ради депутатів трудящих № 685 від 13 липня 1972 року закріплено частину домоволодіння по [ADDRESS] (в кількості трьох кімнат, кухні, коридора і сарая) за [PERSON] , а другу частину (в кількості 2 кімнат, кухні та коридора, всього загальною площею 49,7 кв.м) - [PERSON] (позивачем). Позивачу на праві приватної власності належить 43/100 частин жилого будинку (загальна площа будинку - 145 кв.м, жила - 86,9 кв.м) з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам, від 17 червня 2002 року, виданим на підставі рішення міськвиконкому № 271 від 12 жовтня 1988 року. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ № 005155 від 14 серпня 2003 року позивачу належить земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 0,0167 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5610100000:01:051:0012). Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою ровенською державною нотаріальною конторою 28 вересня 1988 року, реєстровий № 2-7736, належить 25/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 лютого 2018 року № 1484809056101). Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрійчук С.Й. 15 листопада 2001 року, реєстровий № 2490, належить 32/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (зареєстрований в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації 29 листопада 2001 року в реєстровій книзі за № 115-32-32002). Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільні частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у справі власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Згідно п.1.2, 2.1, 2.4 вказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна з дотриманням чинних будівельних норм. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 5 липня 2007 року, житловий будинок фактично розділений на три квартири, кожна з яких має окремий вихід. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна № 108 від 17 січня 2020 року, наданого КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», 43/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] складається з: "3-1" - коридору площею 3,6 кв.м, "3-2" - коридору площею 7,4 кв.м, "3-3" - кухні площею 10,8 кв.м, "3-4" - житлової кімнати площею 14,4 кв.м, "3-5" - житлової кімнати площею 17,6 кв.м, "3-6" - кухні площею 6,7 кв.м, "3-7" - туалету площею 1 кв.м, "3-8" - ванної площею 2,2 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м та надвірних будівель і споруд: літ. «№ 2» - огорожі. За технічними показниками 43/100 частина житлового будинку, належна [PERSON] (позивачу), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. За таких обставин, враховуючи, що частка позивача в будинковолодінні складається з конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень інших співвласників будинковолодіння; приміщення інших співвласників також відокремлені; кожен із співвласників має окремий вихід та систему життєзабезпечення; право власності позивача на земельну ділянку, на якій розташована належна йому частина житлового будинку, зареєстровано в установленому законом порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан позивача, вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved