Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про порушення прав на пенсійне забезпечення та про стягнення платежів , посилаючись на те що Рішенням Печерськогог районного суду м.Києва від 21.03.2003р. стягнуто з КП "Печерськжитло" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9911грн.16 коп. за період з 17.04.2001р. по 12.12.2002р. При оформленні пенсії він дізнався що відповідач не здійснив відрахування збору на обов"язкове пенсійне страхування в розмірі 32% , чим порушив його право на отримання соціального захисту- пенсії на належному рівні. Просить стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійний фонду України в Печерському районі м.Києва страхових внесків в розмірі 3 361,65 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представники відповідачів КП "Печерськжитло" , КП "Липкижитлосервіс" в судове засідання повторно не з»явилися , про день та час розгляду справи повідомлені. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник 3-ї особи Управління Пенсійний фонду України в Печерському районі м.Києва позов підтримала , просила задовольнити , вказувала що обов"язок роботодавця сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Суд, заслухавши пояснення позивача , представника 3-ї особи , дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 12.12.2002р. [PERSON] поновлено на посаді монтажника санітарно-технічних систем та обладнання ЖЕО № 602 КП "Печерськжитло" з 17.04.2001р. Рішенням Печерськогог районного суду м.Києва від 21.03.2003р. стягнуто з КП "Печерськжитло" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9911грн.16 коп. за період з 17.04.2001р. по 12.12.2002р. Відповідно до рішення Печерської районної у місті Києві Ради від 9.10.2003р. № 15 "Про створення КПУЕЖФ "Липкижитлосервіс" вилучено зі структури КП УЖГ "Печерськжитло" його структурний підрозділ -ЖЕО-602 та передано на баланс КП УЖГ "Липкижитлосервіс". КП "Липкижитлосервіс" не є правонаступником КП "Печерськжитло" , яке виконувало рішення суду про виплату заробітної плати позивачу, Тому обов"язок по сплаті обов"язкових платежів лежить на КП "Печерськжитло". Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. КП "Печерськжитло" , КП "Липкижитлосервіс" є суб'єктами підприємницької діяльності, перебуває в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Підприємство знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва. Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Статтею 1 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до вказаної статті страхові внески -це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Згідно з ч. 1 статті 15 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Частинами 3 та 4 цієї статті встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь; платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду. Як вбачається з наведених норм та підтверджується матеріалами справи, відповідач КП "Печерськжитло" є платником страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України. Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Інструкції розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставкою 32 відсотки суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці". Частиною 6 статті 19 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Абзацом 6 частини 2 статті 17 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Згідно зі статтею 23 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку. При вирішенні питання про оподаткування роботодавцем виплачуваних за рішенням суду працівнику за вимушений прогул сум, доцільно врахувати постанову Пленуму ВСУ від 24.12.99 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», в абз. 5 п. 6 якої зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з заробітної плати є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Усі роботодавці, які є страхувальниками найманих працівників, зобов'язані подавати до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду щорічні звіти за формою «ІНДАНІ» щодо розміру нарахованого заробітку та нарахованих страхових внесків за тарифами згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.97 р. № 400/97-ВР (зі змінами та доповненнями). При цьому сума відшкодування за період вимушеного прогулу з вини роботодавця відповідно до статей 116, 117, 236 КЗпП розраховується як середня заробітна плата. Таким чином, нарахована сума відшкодувань відноситься до фонду оплати праці на підприємстві. За діючими правилами персоніфікованого обліку у Пенсійному фонді усі суми заробітків найманого працівника, які нараховані та підлягають виплаті, декларуються роботодавцем у річному звіті за формою «ІНДАНІ» i відносяться до того місяця, в якому їх нараховано. Сттатею 46 Конституції України передбачено , що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості .Це право гарантується загальнообов"язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. В судовому засіданні встановлено , що при виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу на підставі рішення Печерського районного суду від 21.03.2003р. не були зроблені КП "Печерськжитло" відрахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлені відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставкою 32 відсотки суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що підтверджується Формою ОК-% -індивідуальні відомості про затраховану особу (а.с.11) , чим порушується право позивача. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено , що при виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу на підставі рішення Печерського районного суду від 21.03.2003р. не були проведені КП "Печерськжитло" відрахування в розмірі 2% згідно абз.3 п.4 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Однак позивач не позбавлений права зробити ці відрахування в Пенсійний Фонд України самостійно , тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача КП "Печерськжитло" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114 грн.70 коп., не сплачений позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: partial