Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , як дочка померлого, інших спадкоємців першої черги немає. У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, зокрема, свідоцтво про право власності на 37/100 частини квартири. У зв`язку з цим вона не може в нотаріальному порядку оформити своє право власності. Посилаючись на наведене, просила визнати за нею право власності на в порядку спадкування за законом на 37/100 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Ухвалою від 17 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Павловської Олени Володимирівни завірену належним чином копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Києві, актовий запис про смерть № 529. 10 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено що 37/100 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією від 21 червня 2006 року, просили розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради, ухвалити рішення на підставі доказів наявних в матеріалах справи. 27 вересня 2021 рокудо суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи. Ухвалою суду від 9 листопада 2021 року підтовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 9 грудня 2021 року. У судове засіднні прибув представник позивач [PERSON] , просив вимоги задовольнити з підтав зазначених у позові. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши представника позивача, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Київським міським відділом державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 6 січня 2021 року, актовий запис про смерть № 529. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 37/100 частини квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою серії КВ-2021 № 640 від 19 січня 2021 року, виданою комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Інші 63/100 частини вказаної квартири належить третім особам у справі - [PERSON] та [PERSON] . Після здійснення поховання свого батька, позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Павловської О.В. із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. 11 січня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Павловською О.В. було зареєстровано спадкову справу № 1/2021, що підтверджується копією спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи. За життя батько позивача заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги після його смерті є [PERSON] , як дочка померлого, інших спадкоємців першої черги немає. Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 14 травня 2021 року у цивільній справі № 753/6980/21 (провадження № 2-о/753/270/21) встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Києві. Постановою приватного нотаріуса КМНО Павловською О.В. від 6 серпня 2021 року № 49/02-14 [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, що складається з 37/100 часток квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] в м. Києві було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, зокрема, свідоцтво про право власності на квартиру. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька, оскільки вона є спадкоємцем за законом. Позивач як спадкоємець за законом у встановленому законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. На думку суду, відсутність правоустановчого документа про право власності спадкодавця не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом . Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved