Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до П'ятківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) на території П'ятківської сільської ради Бершадського району Вінницької області в розмірі 1,76 умовних кадастрових гектарах. Позов обгрунтовано тим, що позивач [PERSON] 26 травня 1995 року був прийнятий в члени КСП "Надія" с. П"ятківка Бершадського району Вінницької області, в якому він працював та був його членом з 26.05.1995 року по 29.04.2003 року. 04.01.1996 року, за період його членства, КСП "Надія" отримало Державний акт на право колективної власності на землю, однак він помилково не був включений у списки до Державного акта на право колективної власності на землю. Про дану обставину йому стало відомо лише у 2018 році. Після звернення до Відділу Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області із заявою про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) йому було повідомлено, що його не включено в список громадян членів КСП "Надія", який додається до Державного акту серії ВН № 0018 від 21.12.1995 на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству "Надія" с. П'ятківка для сільськогосподарського використання відповідно до рішення П'ятківської сільської ради народних депутатів . Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - сільський голова [PERSON] надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи\~суд вважає,\~що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Процедура паювання земель визначена Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року. Згідно зі ст.23 ЗК України (в редакції, що діяла на час розпаювання) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до положень ч.2 Указу Президента, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, процедура паювання земель розпочиналася з передачі відповідних земель з державної власності до колективної шляхом оформлення державного акта на право колективної власності на землю з додаванням до цього акта списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю). Виходячи із зазначених норм закону, право співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, що є членами недержавного сільськогосподарського підприємства. Судом встановлено, що 26 травня 1995 року позивач був прийнятий в члени КСП "Надія" с. П'ятківка Бершадського району Вінницької області та працював у ньому і був його членом до 29 квітня 2003 року, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № 101. З довідки Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.10.2018 року 0-20.27-332/104-18 встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю видано КСП "Надія" с. П'ятківка для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 3 сесії 22 скликання П'ятківської сільської ради народних депутатів від 21 грудня 1995 року був виданий -04.01.1996 року. З вищевказаної довідки відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що відповідно до розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 09.06.2003 року №185 по П'ятківській сільській раді розмір земельної частки (паю) становить 1,76 в умовних кадастрових гектарах, вартість паю з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2018 року становить 73931 грн. Відповіддю Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.04.2018 року № П-201/0-0.27-420/134-18 позивачеві повідомлено, що його прізвище не включено в списки громадян -членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю по П'ятківській сільській раді. Згідно ч.1 ст.17 ЗК України, в редакції 1992 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. 01 січня 2002 року набрав чинності новий Земельний кодекс України. Відповідно до п.1 ст. 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Нормами п.12 Перехідних положень ЗК України передбачалось, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади. Виходячи з повноважень, визначених у ст.122 ЗК України, саме районні державні адміністрації з 01 січня 2002 року до 31 грудня 2012 року були розпорядниками земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, в тому числі земель запасу відповідної сільської ради. Відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року №5245-VI "Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Згідно п.3 Прикінцевих та Перехідних Положень згаданого Закону, з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а)земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б)всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються: а)розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б)земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; в)землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселенім, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г)усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 нього розділу. Також, вказаним Законом внесені зміни до ст.122 ЗК України, якою визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок. Згідно ч.4 даної статті (із внесеними змінами) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідно до п. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 29 вересня 2016 року N 333, головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених\~Земельним кодексом України. \~ \~ Отже, з набуттям чинності змін до ЗК України, передачу у власність чи користування земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вінницької області (за межами населеного пункту) здійснює Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. \~Однак відповідачем у справі визначено П'ятківську сільську раду Бершадського району Вінницької області, яка не є розпорядниками земель сільськогосподарського призначення державної власності, будь-яких вимог до відповідного органу Держгеокадастру позивачем не заявлялось. Разом з тим, відповідач має бути суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Стаття 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Позивач клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача відповідного органу Держгеокадастру, як розпорядника земель державної власності\~сільськогосподарського призначення\~на території\~Вінницької області, не заявляв. Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті. Якщо позивач притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд, за відсутності клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, у позові відмовляє. \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed