Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], якого вони мають від шлюбу, укладеного 23 серпня 2013 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 72. Поданий позов позові позивач обґрунтовує тим, що з дня народження дитини його вихованням та утримуванням фактично займався позивач за допомогою своєї матері, його дружина [PERSON] до виховання сина відносилася посередньо, при цьому були випадки коли вона залишала дитину та йшла з дому та тривалий час мешкала окремо від дитини. Так перебуваючи в Російській Федерації, куди позивач разом із родиною змушений був виїхати у зв'язку з військовими діями на території Луганської області, відповідач [PERSON] познайомившись з якимось чоловіком, 28.09.2016 року пішла з дому та по 18.01.2017 року проживала окремо від сина, а потім знову повернулася додому. З часу сумісного проживання позивача з відповідачем його дружина ніде не працювала. До укладання шлюбу відповідач ще тричі була у шлюбі , від яких має ще двох дітей, при цьому старшу дитину якій 11 років , вона залишила проживати з своїми батьками та ця дитина фактично знаходиться на утриманні батьків позивача. Середня дитина - донька, яка народилася у грудні 2011 року проживала разом з [PERSON] та [PERSON] , але коли відповідач йшла з дому, то доньку 2011 року народження забрала з собою. У січні 2017 року позивач разом із сім'єю повернулися додому і відповідач спочатку проживала разом з ним, а 16.09.2017 року знову разом із донькою пішла з дому позивача, залишив сина [PERSON] на утримання позивача, де вона зараз проживає йому не відомо. Відповідачка заперечувала проти поданого позову, надала письмове заперечення, зазначивши, що вона не покидала дитину, та що починаючи з часу укладання шлюбу та під час спільного проживання, позивач періодично бив її та погрожував фізичною розправою. Під час спільного проживання в Російській Федерації, вона працювала працівником на ТОВ «Консервний завод «Красний Комбінат», про що зроблений запис у її трудовій книжці, що спростовує доводи позивача що вона ніде не працювала коли вони жили разом. У жовтні 2016 року позивач побив її , спричинивши їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона на лікарняному, та це побиття стало наслідком того, що вона вже не могла працювати та була змушена звільнитись з роботи, а також у зв'язку з нанесенням позивачем їй тілесних ушкоджень вона була змушена звернутися до правоохоронних органів. Також посилалась на те, що в теперішній час позивач постійно погрожує їй та її родичам фізичною розправою, та насильно відібрав в неї сина [PERSON], постійно слідкує за нею, після вживання спиртних напоїв неодноразово приходив до неї додому та вибивав двері, також приходив за місцем її роботи до магазину «Космос» та влаштовував сварки. Відповідачка просила відмовити у задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування Попаснянської РДА надала суду висновок № 4 від 20.04.2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав, в якому зазначено, що мати бажає займатися вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов'язки, а тому орган опіки та піклування Попаснянської РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач та представник позивача до початку судового розгляду надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач до початку судового розгляду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала проти задоволення позову. Представник органу опіки та піклування Попаснянської РДА до початку судового розгляду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала наданий висновок. Дослідивши письмові матеріали - суд зазначає наступне. Предметом даного позову є вирішення питання про позбавлення батьківських прав матері дитини, тому суд, при розгляді даного позову вважає необхідним керуватися нормами Сімейного Кодексу України , враховуючи узагальнення судової практики в Україні, викладені в постанові Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року , "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", а також положення міжнародного законодавства з приводу зазначеного питання. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням визначених правових положень судом встановлено наступне. Збоку позивача ( на момент подання позову) також надані наступні матеріали: -Копія довідки про доходи; -Побутова характеристика; -Акт обстеження матеріально- побутових умов проживання; Відповідач, заперечуючи на позов, надала наступні документи: -Копію рішення Попаснянського районного суд від 09.01.2018 року про розірвання шлюбу; -Копію трудової книжки ; -Копію листка непрацездатності; -Копію протоколу роз'яснення порядку порушення кримінальної справи приватного обвинувачення; -Побутову характеристику; -Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання; -Копію трудового договору; -Характеристику з міста роботи; -довідку Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2; -Інформацію на вихованця Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2; -Копії квитанцій; -Довідки Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області; Згідно ст.89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, у цій справі судом встановлено, що відповідачка [PERSON] являється матір'ю [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що вбачається з копії паспорту [PERSON] (а.с.24) З копії Акту депутатського обстеження (що надав позивач), вбачається , що відповідачка не проживала із відповідачем з 16.09.2017року по день складання Акту - 14.11.2017року, причина відсутності відповідачки у даному акті не зазначена, але зазначено, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини - спільного із позивачем сина - [PERSON] 2013 року народження. Ніякими іншими доказами дані, зазначені у вищезазначеному Акті на підтверджені з боку позивача, при тім, інформація щодо неприймання відповідачки в участі у вихованні та утриманні дитини спростована Висновком, що складений органом опіки та піклування, яким встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано і після розірванні шлюбу їх малолітній і син [PERSON] [INFO] залишився проживати із батьком - позивачем по справі, а відповідачка сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина. Відповідачка працює продавцем в магазині «Космос». При цьому, органом опіки та піклування встановлено, що відповідачка проживає зі своїми доньками разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS], тому що її батько є інвалідом 2 групи з обмеженими можливостями, мешкає один та потребує допомоги. За місцем проживання та за місцем роботи відповідачка характеризується виключно позитивно. Дані, зазначені в Акті депутатського обстеження також підтвердженні Актом депутатського обстеження (від 10.03.2018р.), наданого відповідачкою, характеристикою (від 23.03.2018р.) , які складені депутатом Попаснянської міської ради, трудовим договором (від 07.02.2018р) між відповідачкою та ФОП [PERSON], характеристикою з місця роботи, складеною ФОП [PERSON], копіями квітанцій про сплату аліментів відповідачкою на користь позивача ( а.с.30-37). Також, суд враховує той факт, що відповідачка зверталась до органу поліції із заявами про порушення позивачем громадського порядку (стукання у вхідні двері за місцем її мешкання у пізній час) і хоча позивача не було притягнуто до відповідальності, зазначеного факту щодо поведінки позивача, при даному судовому розгляді - не спростовано (ні самим позивачем, ні його представником). Аналізуючи надані суду письмові матеріали, суд наголошує, що надані докази з боку відповідачки до свого заперечення повністю спростовують негативні відомості відносно відповідачки, зазначені позивачем. При цьому, суд вважає, що непроживання відповідачки разом з сином [PERSON] 2013 р.н. (спільного сина із позивачем) не можуть трактуватись як прояв неналежного виконання нею батьківських обов'язків . А так, суд приходить до висновку, що відповідачка проявляє до свого сина материнські почуття, а враховуючи вік дитини та перепони, створені позивачем щодо спілкування відповідачки із дитиною, особу позивача та його поведінку відносно до відповідачки - суд вважає, що у відповідачки не було можливості виправити ситуацію, що склалася за обставин зазначених вище. До цього, ж суд виходить із того, що справи про позбавлення батьківських прав мають вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - щодо права на повагу до приватного та сімейного життя. Зокрема, суд бере до уваги практику ЕСПЛ: так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. Як зазначено в пунктах 15, 18 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, суд вважає, що з боку позивача не доведено факту ухилення відповідачкою від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, за умов, передбачених законодавством, а тому у задоволенні даного позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed