Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі заборгованість за Кредитним договором № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року у розмірі 92 958,18 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 06 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11-1/904к-07, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 6970,00 дол. США, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 05 грудня 2012 року, процентна ставка становить 14,00 % річних. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. 06.12.2007 року між та Банком та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено Договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов`язується відповідати перед Банком солідарно з відповідачем [PERSON] в повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором. 03.09.2009 року між та Банком та ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено Договір поруки, згідно якого ТзОВ «Шувар» зобов`язується відповідати перед Банком солідарно з відповідачем [PERSON] в повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором. 11 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/17-062, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог, у зв`язку із чим до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" перейшли усі права за укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] вищезазначеним договором. Загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року станом на 14.12.2017 року становить 92958,18 грн. - заборгованість по тілу кредиту. Відповідачі не вживають жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання передбачені Кредитним договором, ухилитися від виконання зобов`язань перед Банком. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала суду пояснення з підстав, викладених до позовної заяви. Просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Представника відповідача ТзОВ «Шувар» у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що договір поруки від 03.09.2009 року, який був укладений між та Банком та ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, не пред`явив вимогу до поручителя ТзОВ «Шувар». Просить в частині позовних вимог про стягнення коштів із ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] відмовити, а щодо вимог до інших відповідачів покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ТзОВ «Шувар», дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності на підставі наявних у матеріалах справи доказів та доводів, приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11-1/904к-07, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 6970,00 дол. США, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 05 грудня 2012 року, процентна ставка становить 14,00 % річних. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 06.12.2007 року між та Банком та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено Договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов`язується відповідати перед Банком солідарно з відповідачем [PERSON] в повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором. 03.09.2009 року між та Банком та ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено Договір поруки, згідно якого ТзОВ «Шувар» зобов`язується відповідати перед Банком солідарно з відповідачем [PERSON] в повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором. 11 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/17-062, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог, у зв`язку із чим до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" перейшли усі права за укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] вищезазначеним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною першою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з наведеного, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" відповідно до ч. 1 ст. 11, ст. 512 ЦК України набуло прав та обов`язків перед [PERSON] , які встановлені умовами вказаного договору. В порушення умов Договору № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року, відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості, та така заборгованість станом на 14.12.2017 року становить 92958,18 грн. - заборгованість по тілу кредиту. 13.12.2017 р. на адресу відповідача [PERSON] , представником позивача направилась вимоги про погашення кредитної заборгованості, однак на така останнім жодним чином не була відреагована, заборгованість не була сплачена. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання ( в т.ч. поруки) вчиняється в письмовій формі ( ч.1 ст.547 ЦК України). Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника (поручителем) та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Тобто, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч.4.ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя, якщо інше не передбачено законом (третє речення ч.4 ст. 559 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.251та ч. 2 ст.252 ЦК України). Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пунктом 4.2 Вищевказаних Договорів поруки визначено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. Отже, з договорів поруки, а саме укладені 06.12.2007 року між та Банком та [PERSON] та 03.09.2009 року між та Банком та ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитного договору № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року, вбачається, що в них не встановлено строків, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником всіх зобов`язань за основним договором не є встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки, це суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України щодо визначення поняття «строку», тому в даному випадку підлягають застосуванню норми другого речення ч.4 ст.559 ЦК України про те, що по рука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор по відношенню до поручителя вчиняти не може. Таким чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки, із закінченням строку припинилося матеріальне право (аналогічна правова позиція, зазначена у постановах Верховного Суду України № 6-170цс13, 6-41цс14). Припинення поруки відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. Правова позиція щодо пред`явлення позову до поручителя в межах 6 місяців з моменту виникнення простроченої заборгованості висловлена Верховним Судом України в постановах: від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-3120цс15, від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14, від 29 березня 2017 р. у справі 6-3087цс16, від 13 вересня 2017 р. у справі 6-1455цс17, від 14 червня 2017 р. у справі 6-1009цс17. Згідно з Кредитним договором № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року термін повного виконання зобов`язання [PERSON] грошового зобов`язання є 05.12.2012 року(дата погашення кредиту). Однак, позивач звернувся до суду з даним позовом 22.12.2017 року та при цьому позивач не пред`явив вимоги до відповідачів [PERSON] та ТзОВ «Шувар». Тобто, позивач звернувся до суду з пропуском 6 місячного строку, встановленого другим реченням ч.4 ст.559 ЦК України. З наведених міркувань, суд вважає припиненою порука [PERSON] та ТзОВ «Шувар» за Кредитним договором № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] Відтак, позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , ТзОВ «Шувар» в особі директора [PERSON] не підлягають задоволенню, слід відмовити в задоволенні таких. Станом на 25.04.2019р. відповідач [PERSON] не вніс повністю кошти на погашення заборгованості перед позивачем. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, оскільки відповідач [PERSON] за Кредитним договором № 11-1/904к-07 від 06.12.2007 року не сплатив у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача кошти у сумі 92 958,18 грн. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1600 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: partial