Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач 04 червня 2021 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Від представника позивача адвоката Захарова Т.Г. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову. Від Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Не з`явилася третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № 575720097 від 06 червня 2013 року. Відповідачем по вказаній справі виступає ТОВ «Фінпром Маркет», яке придбало право вимоги за вказаним Договором, однак жодних документів на підтвердження цього Позивач не отримував. 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було здійснено виконавчий напис №2817 про стягнення з Позивача заборгованості за кредитним договором року на користь ТОВ «Фінпром Маркет» у сумі 11\~641,58 гривень, з них: 1237,63 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7673,95 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 2680,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 50,00 гривень оплата послуг нотаріуса. Старшим державним виконавцем Подільського відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Архипенко Ю.В. було відкрито виконавче провадження №65066821 року про стягнення заборгованості. Вказаний виконавчий напис нотаріуса було здійснено із грубим порушенням норм чинного законодавства, із підстав які порушують норми чинного законодавства, а тому виконавчий напис № 2817 від 17.07.2020 року має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню із наступних підстав. Позивачем було укладено кредитний договір із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», однак Стягувачем за кредитним договором є ТОВ «Фінпром Маркет», а Позивач не укладав жодних договорів із Відповідачем, не отримував листів про зміну Сторони у договорі, не отримував жодних нових реквізитів щодо сплати заборгованості за вказаним кредитом, а тому Відповідачем передчасно застосовано такий спосіб захисту як вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, з тексту виконавчого напису видно, що право вимоги переуступалось декілька раз, однак Позивач жодного разу не отримувала повідомлення про такі юридичні факти. Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис відносно кредитного договору, який було укладено у 2013 році, так як відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення договору у нотаріуса відсутнє право на вчинення виконавчого напису відносно договорів, які не посвідчені нотаріально. Відповідно до норм ст. ст.11, 525, 629\~ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться від 29 червня 1999 р. № 1172 у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не скасовує і не пом`якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. З огляду на наведене, положення розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не може застосовуватись до кредитного договору, що укладений між Позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 06 червня 2013 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України№ 662від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)";доповнити розділ пунктом 1-1такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року за результатами розгляду касаційних скарг Кабінету Міністрів України та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 вказана постанова залишена без змін. Таким чином, судом було скасовано п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, відповідно до якого встановлювалася можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 - рішення вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишено без змін. Враховуючи викладене, з 22.02.2017 року законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, у тексті оспорюваного виконавчого напису відсутнє посилання на документ, який підтверджує розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором та безспірність вказаної суми. Тобто, у самому виконавчому написі відсутнє посилання на будь-який документ, який може підтверджувати законність та повноту розрахунку вказаної заборгованості, яка стягується за вказаним виконавчим написом. У зв`язку із вищевикладеним, виконавчий напис № 2817 від 17.07.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Враховуючи правову природу виконавчого напису, останній може бути вчинений виключно при безспірності суми стягнення. \~ \~ \~ \~Однак, Позивач не визнає суму стягнення, яка зазначена у оспорюваному виконавчому напису, вважає, що всі суми не відповідають дійсним обставинам справи, а тому виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідно до текста виконавчого напису, стягненню підлягає сума у сумі 11\~641,58 гривень, з них: 1237,63 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7673,95 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 2680,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 50,00 гривень оплата послуг нотаріуса. Відповідач, він же Стягувач за виконавчим написом нотаріуса, стверджує, що розмір заборгованості розрахований за період з 13.07.2017 року по 17.07.2020 року. Однак, не вказує моменту, коли Позивач прострочив виконання свого зобов`язання, і відповідно від якого моменту почався перебіг строку позовної давності. Кредитний договір, за яким відбувається стягнення було укладено 06 червня 2013 року. Оспорюваний напис нотаріуса було вчинено 17 липня 2020 року, тобто за межами трьохрічного терміну як позовної давності про стягнення заборгованості, так і трьохрічного терміну з моменту виникнення заборгованості для вчинення виконавчого напису. Таким чином, Позивач вважає, що стягнення вказаної заборгованості відбулось за межами строку, встановлено чинним законодавством. Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на момент укладення договору), договір, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками, є договором про надання споживчого кредиту; а отже, на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Виконавчим написом від 12.02.2021 передбачено, що, крім загальної суми заборгованості, до стягнення підлягає відшкодування витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису\~на суму таких витрат. Відповідно до п. 11 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції чинній на момент укладення Договору)\~якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов`язання споживача\~кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Таким чином, стягнення з Позивача грошових коштів у сумі 50,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису суперечить положенню п. 11 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції чинній на момент укладення Договору) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис суперечить чинному законодавству, і відповідно є таким, що не підлягає виконанню, а позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved