Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Хара Н.С. Київського міського нотаріального округу про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованості в розмірі 15400 грн. В обґрунтування позовних вимог зазпозивач зазначила, що вона є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком. Згідно довідки (ОР 912070157494) 02.04.2019 року за вхідним № 724 від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни надійшла постанова від 07.03.2019 р. ВП № 58478317 про стягнення з її пенсії боргу у сумі 15400 грн. на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Про наявність заборгованості перед ПАТ "ПУМБ" їй стало відомо лише після отримання довідки з пенсійного фонду, їй не відомі обставини та підстави за яких ПАТ "ПУМБ" має право вимагати сплати від неї будь-якої заборгованості. Таким чином, позивачка вважає наявним спір, та вимушена захищати свої права в судовому порядку. Зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 19 липня 2019 року було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано копію виконавчого напису. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Швець М.В. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заздалегідь повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке містить підпис представника відповідача, датований 01 жовтня 2019 року. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду копію виконавчого напису № 1780 від 23 січня 2019 року, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 23 січня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1780, запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 26252018920731 від 22 березня 2013 року за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року у розмірі 14900 грн., яка складається з наступного: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6523,96 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 6389,25 грн., строкової заборгованості за процентами у розмірі 128,69 грн.; неустойка за порушення зобов`язання по кредиту в розмірі 1858,1 грн. (а.с. 25). З письмових доказів, поданих до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вбачається, що нею вчинений виконавчий напис від 23 січня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1780, на підставі заяви відповідача, в якій зазначено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 26252018920731 від 22 березня 2013 року за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року у розмірі 14900 грн. (а.с. 38). ПАТ «ПУМБ» на підтвердження підстав для стягнення боргу подав лише копію кредитного договору № 26252018920731 від 22 березня 2013 року (а.с. 40), а не оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, та виписку з рахунку із зазначенням суми заборгованості (а.с. 39). Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачене стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Отже, з вищезазначеної норми Закону вбачається, що дана нотаріальна дія вчиняється лише до тих правочинів, які згідно вимог Закону вчиняються у письмові формі та підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Кредитний договір № 26252018920731 від 22 березня 2013 року не був нотаріально посвідченим та зареєстрованим у реєстрі правочинів, він був укладений у простій письмовій формі. Крім того, його умовами не передбачено позасудовий спосіб стягнення заборгованості за кредитним договором, як за виконавчим написом нотаріуса. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у главі 16 передбачений порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, зокрема, п.п. 1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. В свою чергу вказані дії приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. суперечать положенням ст. 77 Закону України «Про нотаріат», та п. 5.3 ч. 5 гл. 7 Положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, розділу 1 та 2 Переліку. Розділом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, відповідачем надана лише копія кредитного договору, а не його оригінал. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Тож суд вважає, що зазначений розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, зокрема. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов. Також, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Позивач заперечує проти отримання нею письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором № 26252018920731 від 22 березня 2013 року. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved