Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір №52/АА-005.07.2. Відповідно до п.п 1.1, 15, 2.1 кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит на загальну суму 16741 (шістнадцять тисяч сімсот сорок один) долар США 00 центів терміном по 19 листопада 2013 року включно. Однак свої зобов'язання з повернення кредитних коштів відповідач не завжди виконував вчасно. На даний час заборгованість погашена, крім пені, розмір якої складає 162 111, 01 грн. З відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Договорами поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього Договору, майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Таким чином у позивача є підстави для звернення до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми нарахованої пені, у солідарному порядку. Тому представник позивача просить суд задовольнити заявлений позов, стягнути з відповідачів заборгованість та судові витрати. Представник позивача позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що несвоєчасність погашення кредиту підтверджується наданими письмовими доказами. За таких умов просить суд задоволити заявлений позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та пояснили, що оскільки вони погасили суму основного боргу та відсотки, то немає підстав для задоволення заявленого позову. Також просять суд застосувати строки позовної давності. Представник [PERSON] наголошує, що строк позовної давності щодо стягнення пені встановлений один рік. Також звертає на наявність істотних обставин в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу: відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. За таких умов просить суд зменшити розмір нарахованої неустойки. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 19 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" (зміну найменування Банку на Публічне акціонерне товариство „РОДОВІД БАНК" зареєстровано 17.06.2009 р. на виконання Закону України „Про акціонерні товариства"), надалі - Банк, та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір №52/АА-005.07.2 (надалі - кредитний договір). Відповідно до п.п 1.1, 15, 2.1 кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит на загальну суму 16 741 (шістнадцять тисяч сімсот сорок один) долар США 00 центів терміном по 19 листопада 2013 року включно, з цільовим використанням кредитних коштів - купівля автомобіля, сплатою Позичальником 12,5% (дванадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних за користування кредитними коштами, а згідно додаткової угоди №1 від 1108.2008 року до Кредитного договору - 14,5%. 19 листопада 2007 року між Банком та Позичальником в забезпечення кредитного договору було укладено договір застави транспортного засобу №52/АА-005.07.2 (надалі - договір застави). Предметом застави є автомобіль марки Scoda, модель Осtavia Тоur, рік випуску 2007, колір сірий, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить Позичальнику на праві власності згідно cвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 17.112007 р. МРЕВ 1-е МРВ ДАІ в м. Рівне. Предмет застави оцінено Сторонами вартістю 20 416,63 (двадцять тисяч чотириста шістнадцять) доларів США 63 центів, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання договору застави складало 103 104,00 гривень (надалі - заставна вартість). 19 листопада 2007 року між Банком та громадянкою [PERSON] (далі - Поручитель/Відповідач 2) був укладений договір поруки. Відповідно до п.1.1 Договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарне в повному обсязі за своєчасне виконання Позичальником усіх його зобов'язань за Кредитним договором №52/АА-005.07.2 від 19 листопада 2007 року та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. 19 листопада 2007 року між Банком та громадянином [PERSON] (далі - Поручитель/Відповідач 3) був укладений договір поруки. Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарне в повному обсязі за своєчасне виконання Позичальником усіх його зобов'язань за Кредитним договором №52/АА-005.07.2 від 19 листопада 2007 року та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, зокрема Позичальнику було видано через касу банку готівкою кредитні кошти в розмірі 16 741 (шістнадцять тисяч сімсот сорок один) долар США 00 центів. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язувався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 232,51 доларів США на рахунок 22035070000005.840, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку, а згідно Додаткових договорів №1 від 09.01.2009 року та №2 від 10.06.2009 р. згідно узгодженого між сторонами графіку платежів. Крім того, Позичальник зобов'язався сплачувати нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним. Датою сплати заборгованості за процентами, а також плати за обслуговування кредитом є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього Договору, виконувати інші зобов'язання визначені Кредитним договором належним чином та у повному обсязі. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник порушив свої зобов'язання за кредитним договором - не сплатив суму штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором. Банк направляв позичальнику та поручителям вимоги про належне виконання зобов'язань від 03 жовтня 2013 року, де їх попереджено про наслідки невиконання власних зобов'язань по Кредитному договору, на які Позичальник та Поручителі відреагували тільки частково, сплативши прострочені платежі по кредиту та повністю проігнорувавши вимоги щодо сплати штрафних санкцій. Згідно з положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. нарахування трьох процентів річних від простроченої суми полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до п. 3.9. Кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі 1.6 (одна ціла шість десятих) процента від суми простроченого платежу. Згідно із абзацом другим п. 1.7. кредитного договору позичальник відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього Договору, всіма коштами, майном, майновими правами, що йому належать на праві власності, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Пунктом 3.2. Договору поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього Договору, майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України. За розрахунками представника позивача, станом на 03.02.2014 р., наявна заборгованість за кредитним договором складає 162 111, 01 (сто шістдесят дві тисячі сто одинадцять грн. 01 коп.) в тому числі: · пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 151 082,66 грн., · пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 10 187,17 грн., · сума трьох відсотків річних - 105,24 дол. США, що еквівалентно 841,18 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, зобов'язання може вважатись виконаним тільки після отримання кредитором суми грошових коштів, що надані за кредитним договором та плати за користування кредитом. Але даний позов підлягає до часткового задоволення на суму: · пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 8 347,00 грн., · пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 620, 56 грн., · сума трьох відсотків річних - 46, 11 грн., а всього 9 013, 67 грн. При цьому враховується, що законодавець визначив скорочений термін позовної давності щодо стягнення неустойки терміном один рік. А тому саме в межах цього строку й підлягає до стягнення нарахована неустойка у виді пені та трьох відсотків річних. Згідно до роз'яснень, що містяться в пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. В судовому засіданні не встановлені істотні обставини, які б надавали змогу зменшити розмір неустойки. Суд також не вбачає підстав для відмови в позові на підставі пропуску строків позовної давності, оскільки такі строки не були пропущені. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону. Виконання зобов'язання - це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов'язання. Зважаючи на порушення відповідачами приписів ЦК України щодо виконання взятих на себе зобов'язань та порушення ними умов укладених договорів суд вважає, що заявлений позов є доведеним, але підлягає до задоволення частково. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial