Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (відповідно до витягу зі статуту Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", який затверджено 21 травня 2018 року, назву позивача було змінено з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що з метою отриманих банківських послуг [PERSON] підписала заяву б/н від 29.11.2013 та отримала кредит у розмірі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 10 листопада 2015 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] , місцем реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Відповідач постійно проживав разом з [PERSON] та не відмовився від прийняття спадщини, тому він є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та повиннен відповідати за зобов`язаннями останньої. Станом на день смерті [PERSON] була заборгованість за кредитом 8712,27 грн, яка складається з наступного : 4083,20 грн - тіло кредиту; 1906,72 грн - проценти за користуванням кредитом; 2722,35 грн - пеня. 07.12.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до Веселинівської нотаріальної контори щодо надання інформації про спадкову справу заведеної після смерті [PERSON] , спадкової маси. 09.12.2016 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Євстратовою О.М. надано відповідь, що чинним законодавством не передбачено, що нотаріус надає відомості про наявність спадкового майна та надає кредитору наявні відомості про осіб, які прийняли спадщину чи відмоволись від неї. Крім того зазначила, що копії документів , що зберігаються у нотаріуса, видаються виключно громадянам та юридичним особам щодо яких вчиняються нотаріальні дії . 21.03.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивачем було пред`явлено свої вимоги, але спадкоємцем ніяких дій не було виконано. Представник позивача в судове засідання не з"явилася, разом із позовною заявою надала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вважають його незаконним і необґрунтованими. Так позивач не надав доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги. Крім того, зазначають, що будь якого майна за життя [PERSON] не набула та спадкова справа не заводилась. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] суд приходить до переконання про визнання позову таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір б/н відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт виконання ПАТ КБ ПриватБанк умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] померла./а.с.47/ Станом на день смерті [PERSON] була заборгованість за кредитом 8712,27 грн, яка складається з наступного : 4083,20 грн - тіло кредиту; 1906,72 грн - проценти за користуванням кредитом; 2722,35 грн - пеня./а.с.6-8/ 07.12.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до Веселинівської нотаріальної контори щодо надання інформації про спадкову справу заведеної після смерті [PERSON] , спадкової маси./а.с.50/ 09.12.2016 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Євстратовою О.М. надано відповідь, що чинним законодавством не передбачено, що нотаріус надає відомості про наявність спадкового майна та надає кредитору наявні відомості про осіб, які прийняли спадщину чи відмоволись від неї. Крім того зазначила, що копії документів , що зберігаються у нотаріуса, видаються виключно громадянам та юридичним особам щодо яких вчиняються нотаріальні дії ./а.с.51/ 21.03.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивачем було пред`явлено свої вимоги, але спадкоємцем ніяких дій не було виконано. Згідно зі ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1281ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцями померлої, прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] .. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання померлого боржника та відповідача [PERSON] , а саме за адресою [ADDRESS] . Згідно з відомостей наданих начальником Веселинівської філії ММБТІ від 31.05.2019 року, щодо реєстрації права власності на житловий будинок в [ADDRESS] наявна тільки інвентарна справа №2042, заведена16.01.1988 року на ім"я [PERSON] , однак право власності на даний будинок не зареєстровано. Перевіривши відомості з реєстру права власності на нерухоме майно, будь-якого майна зареєстрованого за [PERSON] не встановлено. Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлої спадщину. Вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцем у спадщину після смерті [PERSON] , його вартості. При цьому з жодними клопотаннями щодо витребування вказаних доказів позивач до суду не звертався. Отже, стороною позивача не надано до суду доказів переходу прав та обов`язків померлої [PERSON] до відповідача [PERSON] . Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15. Частиною 2 ст.1281ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу про смерть боржника [PERSON] стало відомо ще в 29.11.2016 року про що свідчить направлена претензія кредитора № SAMDN51000125225093 від 29.11.2016 до Веселинівської державної нотаріальної контори, тому саме з 29.11.2016 року згідно з ч. 2 ст.1281ЦК України розпочався строк пред`явлення вимоги до спадкоємців. Однак АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до спадкоємця [PERSON] з листом-претензією № SAMDN51000125225093 лише 28.02.2018 року, про що також свідчить реєстр поштових відправлень рекомендованих листів де зазначено прізвище відповідача, який датований 21.03.2018 року, про що також свідчить фіскальний чек про відправку датований 21.03.2018 року. З позовом до суду представник позивача звернувся лише 01.11.2018 року, тобто позивачем пред`явлені вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним). Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53 цс 18. Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємця боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої при житті спадкодавцем суми заборгованості по кредиту за договором б/н від 29.11.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed