Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство (далі-ПАТ або банк) "ВіЕсБанк" звернулося до суду із позовом в якому просило звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,064 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, Садове товариство «Еколог», Іванковичівська сільська рада. Земельна ділянка передана для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки 3221483300:02:005:0017, що належить [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.10.2004 року та садовий будинок (Літера «А» за планом земельної ділянки), який знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, Іванковичівська сільська рада, Садове товариство «Еколог», будинок № 30 (тридцять), загальна площа садового будинку становить 279,1 кв.м., житлова площа становить 113,9 кв.м., що належить [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2007 року, шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку», Іпотечними договорами, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі - продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право банку щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог банку за Кредитним договором KF30841 від 13 серпня 2007 року в розмірі 3 598,06 доларів США, що еквівалентно 89 377,59 гривень по курсу НБУ станом на 11 лютого 2015 року. Крім того, просив закріпити за Банком права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном, а також стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс БАНК» сплачений судовий збір у сумі 1 015,58 гривень (з яких 893,78 гривень за подання позовної заяви та 121,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову). Вказуючи на те, що 13 серпня 2007 року між ПАТВіЕс Банк, який є правонаступником «Електрон Банк», та відповідачкою було укладено Кредитний договір № КР30841 з додатками, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 65 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 13 серпня 2014 року зі сплатою 12,5 % річних. Однак, відповідач свої зобовязання, не виконує та порушив умови Кредитного договору, щодо належного та своєчасного повернення коштів та відсотків за їх користування в порядку визначеному Кредитним договором, що змусило позивача звертатися до суду із даним позовом. Представник позивача 17 листопада 2015 року надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.68). Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на належне виконання взятих на себе зобовязань шляхом систематичного погашення заборгованості у фінансово можливому розмірі на підтвердження вказаного надали квитанції на погашення заборгованості в розмірі визначеному банком. Суд, заслухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» правонаступником, якого є ПАТ ВіЕс Банк, та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КР30841 з додатками, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 65 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 13 серпня 2014 року зі сплатою 12,5 % річних (а.с.7-9). 13 серпня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу посвідчено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2570, 2571, зареєстрований в реєстрі заборон за № 52, за яким відповідачка (іпотекодавець) з метою повного та своєчасного виконання основного зобовязання за договором кредиту передала банку (іпотекодержателю) нерухоме майно, разом з усіма приналежностями, а саме: земельну ділянку площею 0,064 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, Садове товариство «Еколог», Іванковичівська сільська рада. Земельна ділянка передана для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки 3221483300:02:005:0017, що належить [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.10.2004 року та садовий будинок (Літера «А» за планом земельної ділянки), який знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, Іванковичівська сільська рада, Садове товариство «Еколог», будинок №30 (тридцять), загальна площа садового будинку становить 279,1 кв.м., житлова площа становить 113,9 кв.м., що належить [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2007 року (а.с. 12-14). Як вбачається із п. 2.3. Договору іпотеки, ринкова вартість станом на 31 липня 2007 року земельної ділянки становить 188\~141,19 грн. без ПДВ, садового будинку - 515\~145,63 грн. без ПДВ (а.с. 12). Із заяви на видачу готівки №133_81 від 13 серпня 2007 року вбачається, що [PERSON] отримала від Київської ФВАТ «Електрон Банк» у м. Києві 65\~000 доларів США, що еквівалентно у гривнях 328\~250 грн. (а.с.17). Рішенням Подільського районного суду м. Києва № 758/413/15-ц від 02 квітня 2015 року, що набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ «ВіЕсБанк» 88\~293 грн. 95 коп. заборгованості за договором кредиту, що виникла станом на 23 грудня 2014 року (а.с. 41-43). 05 січня 2015 року на адресу [PERSON] банком направлено вимогу в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», за якою пропонувало відповідачу достроково повністю повернути кредит в розмірі 3\~559,48 доларів США (а.с. 18). З огляду наданих суду [PERSON] квитанцій №№ 7692 від 02 березня 2015 року, 685659 від 19 жовтня 2015 року, 1128988 від 29 квітня 2015 року, 819408 від 25 травня 2015 року 977633 від 24 червня 2015 року остання систематично здійснює погашення кредитної заборгованості, тобто належним чином виконує взяті на себе за кредитним договором зобовязання (а.с.71-75). Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник повинен повернути позикодавцеві позику (кредит)) строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 9 Іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя з наступних підстав: а) у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем-Боржником основного зобовязання; б) у разі порушення Іпотекодавцем обовязків (умов) встановлених іпотечним договором. Згідно п. 4 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має правозадовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату проценті: неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачені умовами кредитного договору. Згідно п. 15 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 17 Іпотечного договору реалізація предмету іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі - продажу на підставі рішення суду. За частинами 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги з основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 34 Закону України "Про іпотеку" наголошує, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечена належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим: призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації; порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства і умов, визначених договором чи рішенням суду. Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012\~року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3\~ЦК). Розглядаючи такі питання, суди мають враховувати як визначені ч. 2 ст. 16 ЦК способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так і норми параграфа 6 гл. 49 ЦК («Про заставу») та законів від 2 жовтня 1992 р. № 2654-XII «Про заставу» і від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон № 898-IV), якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за рахунок його вартості вимог іпотеко- чи заставодержателя. Вирішуючи спори цієї категорії, суду принципово необхідно встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобовязання, лише за цієї умови суд й має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави. Відповідно до положень статей 33, 35 Закону № 898-IV, згідно з якими у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону № 898-IV. Верховний Суд України підтримує таку позицію і рекомендує судам давати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обовязковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Оскільки, судом встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що співмірність суми заборгованості [PERSON] за кредитом становить 3 598,06 доларів США, що еквівалентно 89\~377 грн. 59 коп. по курсу НБУ станом на 11 лютого 2015 року, та загальної вартості іпотечного майна, що станом на 31 липня 2007 року складає 703 286 грн. 82 коп. (188\~141,19 грн. вартості земельної ділянки та 515\~145,63 грн. вартості садового будинку), встановивши факт належного виконання відповідачкою основного зобовязання, приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed