Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

10.12.2013 р. ПрАТ "Українська страхова компанія" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Із позову вбачається, що 10.12.2012 року КС "Українська кредитна спілка" та [PERSON] уклали кредитний договір № 5499к. Відповідно до умов договору КС "Українська кредитна спілка" надав [PERSON] кредит в розмірі 7500,00 грн. терміном з 10.12.2012 року по 10.12.2014 року зі сплатою 27,6% річних за користування кредитом. У забезпечення виданого кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, за № 1 від 03.01.2013 року, яким визначена солідарна відповідальність страховика і боржника перед банком за невиконання зобов'язань за кредитним договором. Після закінчення терміну повернення кредиту боржник не виконав своїх зобов'язань перед банком і відповідно до умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка складається з суми непогашеного боргу по кредиту і відсотків за використання кредитом в сумі 8015,54 грн. Відповідно до умов договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, ПрАТ "Українська страхова компанія" 30.08.2013 року погасила заборгованість боржника перед банком в повному обсязі - 8015,54 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 8015,54 грн., 3% річних у розмірі 38,47 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність та просив позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторок як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначене право також передбачає ст.27 Закону України „Про страхування ". Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту № 1 від 03.01.2013 року, який укладено між ПрАТ "Українська страхова компанія" та [PERSON], предметом договору є майнові інтереси страхувальник, що не суперечать законодавству України, пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 5499к від 10.12.2012 року. (а.с. 6-7). Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору, страховим випадком є факт невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків перед кредитором, передбачених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту виконав в повному обсязі та погасив заборгованість боржника перед банком в повному обсязі - 8015,54 грн., що підтверджується довідкою про виплату страхового відшкодування (а.с.9). З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved