Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача - ДП "Миколаївський бронетанковий завод", в обгрунтування якого вказав наступне. 05.06.2013 року він був прийнятий на роботу в ДП "Миколаївський бронетанковий завод", на посаду начальника юридичної служби. В подальшому, 28.02.2014 р. він був переведений на посаду начальника юридичного відділу, на якій працює і на даний час. Згідно наказу № 102к від 30.07.2014 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за непред"явлення ним документів, що стосуються судових розглядів між ДП "Миколаївський бронетанковий завод" та ПАТ "Миколаївобленерго". Згідно наказу № 104к від 31.07.2014 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неволодіння робочою ситуацією у підлеглому йому юридичному відділі. Позивач не погоджується із притягненням його до дисциплінарної відповідальності і вважає накази № 102к від 30.07.2014 року та № 104к від 31.07.2014 року незаконними і такими, що були винесені з порушенням трудового законодавства та з мотивів особистої неприязні до нього. Позивач стверджує, що внаслідок неправомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності і здійснення на нього психологічного тиску, йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась у погіршенні стану його здоров"я, моральних стражданнях, втрати ним впевненості у завтрашньому дні, та необхідності докладення додаткових зусиль до організації свого життя. Посилаючись на викладене, позивач просив: - скасувати накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 102к від 30.07.2014 р. та № 104к від 31.07.2014 р.; - стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні по справі позивач свій позов підтримав у повному обсязі з вищевикладених підстав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувані позивачем дисциплінарні стягнення були скасовані 27.08.2014 року, через порушення процедури накладення дисциплінарних стягнень, про що позивач був повідомлений письмово. Також представник відповідача заперечував будь-який тиск на позивача, та не визнав вимоги про стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню через наступне. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають в трудових відносинах, і позивач - [PERSON] починаючи з 28.02.2014 року працює начальником юридичного відділу Державного Підприємства "Миколаївський бронетанковий завод". Із копії наказу № 102к від 30.07.2014 року вбачається, що на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за непред"явлення ним по вимозі ТВО директора підприємства документів, що стосуються судових розглядів між ДП "Миколаївський бронетанковий завод" та ПАТ "Миколаївобленерго". Із копії наказу № 104к від 31.07.2014 року вбачається, що на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неволодіння робочою ситуацією у підлеглому йому юридичному відділі. В подальшому, за заявою [PERSON] та через порушення процедури накладення дисциплінарних стягнень, наказом В.о. директора ДП "Миколаївський бронетанковий завод" 142-к від 27.08.2014 р. були скасовані накази про накладення дисциплінарних стягнень № 102к від 30.07.2014 року та № 104к від 31.07.2014 року. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду даної справи оскаржувані позивачем накази втратили свою юридичну силу через скасування їх належною посадовою особою відповідача, а тому права та охоронювані законом інтереси позивача в цій частині позову суд вважає такими, що не потребують судового захисту, та не підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд знаходить їх такими, що не підлягають задоволенню через таке. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи зі змісту даної статті для відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести: ? протиправну поведінку відповідача; ? наявність у нього моральної шкоди; ? причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою; ? вину заподіювача шкоди. Однак позивач не представив суду належних та допустимих доказів того, що відповідач своїми наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності завдав йому моральної шкоди. Доводи позивача про різке погіршення його здоров"я через психологічний тиск з боку відповідача не знайшли свого підтвердження судовим розглядом. Через це суд приходить до висновку, що позивач не довів ці позовні вимоги, та не підтвердив їх відповідними доказами, чим не виконав свій обовязок щодо доказування, який передбачений ч.3 ст. 10 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed