Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON], ТзОВ «Маша і Мєдведь» (ООО «Маша и Медведь») звернулись в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], ТзОВ "SEPTIMA" про захист авторських прав та стягнення компенсації за їх порушення. В обґрунтування позовних вимог вказували, що громадянин Російської Федерації [PERSON] є автором головних персонажів мультиплікаційного серіалу «[INFO]» (мовою оригіналу «[INFO]»). Даний факт є загальновідомим, ліцензійні примірники книг містять напис, що автором ідеї та персонажів є [PERSON] ООО «Маша и Медведь» є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Російської Федерації. [PERSON] передав ТОВ «Маша і Мєдвєдь» виключні майнові права на художні твори (зображення головних персонажів мультфільму) «Маша» і «Мєдведь», що підтверджується ліцензійним договором №ЛД-1/2010 від 08 червня 2010 року. Після передачі виключних майнових прав на персонажів мультфільму [PERSON] є власником немайнових прав на головних персонажів «Маша» і «Мєдведь». Кожен персонаж є частиною твору, що може використовуватися самостійно, а тому у відповідності із Законом «Про авторське право і суміжні права» визнається окремим твором, що може захищатися незалежно від інших об'єктів авторського права, що є складовою частиною аудіовізуального твору «[INFO]». Персонаж «Маша» та персонаж «Мєдведь» є окремими творами, які охороняються та захищаються окремо, незалежно один від одного. Вперше персонажі „Маша" і „Мєдведь" були оприлюднені у російському мультиплікаційному серіалі з однойменною назвою „[INFO]" („[INFO]" мовою оригіналу). Вперше мультфільм (аудіовізуальний твір) „[INFO]" було оприлюднено на російському телебаченні у 2009 році. Вказаний мультфільм відомий не лише на території Російської Федерації та України, але й в інших країнах світу, зокрема мультфільм було оприлюднено на телеканалах Франції, Швейцарії та Канади. Трансляція вказаного аудіовізуального твору в Україні здійснювалася телеканалом „ІНТЕР" у 2011 році. Після виходу перших серій аудіовізуального твору мультфільм став популярним на території України, а головні та другорядні персонажі з нього також стали добре відомими в Україні. 05 вересня 2013 року їм стало відомо, що фізична - особа [PERSON] здійснює незаконне розповсюдження розмальовок з наклейками під назвою «[INFO]» в [ADDRESS], що підтверджується товарним чеком від 05 вересня 2013 року. На титульній сторінці обкладники вказаної розмальовки незаконно без дозволу позивачів розміщено авторські твори - персонажі мультфільму «[INFO]», права на які належать Позивачам. На тильній стороні обкладинки розмальовки зазначено текст наступного змісту: Книга-розмальовка СОУ 22.2-02477019-11:2008 ДСТУ 2169-93 ТОВ «SEPTIMA» м. Харків, Пушкінська, 104-д Стор. - згідно еталонного зразку 2012 р. Також поряд з даними написами розміщено штрих код з цифровим номером 9789664592854. Даний код відповідає Міжнародному стандартному номеру книги - ІSВN. Відповідачі, діючи спільно, допускають порушення немайнових авторських прав [PERSON], а саме: право на зазначення імені автора на примірнику твору, право на недоторканість твору та порушення майнових авторських прав ТОВ «Маша і Мєдвєдь». Так, ТОВ «SEPTIMA» здійснило використання творів (двох окремих персонажів «Маша») , а саме: відтворення, адаптацію, аранжування творів, нанесення вказаних двох перероблених зображень персонажа «Маша» на титульну сторону обкладники товару власного виробництва (розмальовки, що була придбана у відповідача [PERSON].) без дозволу власника виключних майнових прав. Дане товариство відтворило два твори : скопіював персонажів з різних серій аудіовізуального твору, переробив (обрізав та об'єднав персонажів з різних серій), розмістив персонажів на товарах власного виробництва з метою отримання комерційного зиску від продажу вказаних розмальовок, користуючись популярністю персонажів відомого дитячого мультфільму «[INFO]» та здійснив розповсюдження контрафактних товарів, як мінімум відповідачу ФОП [PERSON] В свою чергу ФОП [PERSON] здійснював незаконне розповсюдження (продаж) контрафактних товарів в [ADDRESS]. Відповідачами порушено вимоги Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів, Цивільного кодексу України, Закону України «Про авторське право і суміжні права». Покликаючись на викладені обставини, позивачі просять позов задовольнити, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "SEPTIMA" та ФОП [PERSON] здійснювати виробництво та розповсюдження розмальовок з наклейками, на обкладинках яких розміщено авторські твори [PERSON] - зображення персонажу «Маша» з аудіовізуального твору "Маша і Медведь", майнові права на які належать позивачу «ТОВ «Маша і Мєдвєдь» стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (ООО "Маша и Медведь", Російська Федерація") компенсацію за порушення авторських прав за продаж контрафактної розмальовки на обкладинці якої розміщено два зображення персонаж «Маша» у розмірі 20 (двадцяти) мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі замість відшкодування збитків та стягнення доходу, стягнути з ТОВ «SEPTIMA» на користь ТОВ «Маша і Мєдвєдь» компенсацію про порушення авторських прав, а саме за переробку двох зображень персонажа «Маша», розміщення таких творів на титульній сторінці контрафактної розмальовки власного виробництва у розмірі 20 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу, накласти на ФОП [PERSON] та ТОВ «SEPTIMA» штраф у розмірі 10 % від суми, присудженої судом на користь позивачів та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], представник ТОВ "Маша і Мєдвєдь" Калініченко Н.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав викладених у запереченнях. Вказує, що [PERSON] не знав і не міг знати про порушення авторського права позивачів Товариством з обмеженою відповідальністю «SEPTIMA», розмір компенсації, який просять стягнути позивачі є необґрунтованим, товарний чек є неналежним доказом у справі, оскільки не свідчить про продаж розмальовки саме «[INFO]». Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "SEPTIMA" в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до п «д» ч.1 ст. 3 Закону України „Про авторське право і суміжні права", дія цього закону поширюється на твори та об'єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до міжнародних договорів України. Відповідно до Закону України №34/95-ВР від 27 січня 1995 року в Україні ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі охорони авторського права і суміжних прав. Відповідно до ст. 2 вищезазначеної Угоди, учасницями якої є Україна та Російська Федерація, Держави-учасниці застосовують Всесвітню конвенцію про авторське право 1952 року як до творів, створених після 27 травня 1973 року, так і до творів, що охоронялися за законодавством Держав-учасниць до цієї дати, на тих же умовах, які встановлені національним законодавством щодо своїх авторів. Відповідно до ст.1 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року, кожна Договірна Держава зобов'язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові і художні твори, зокрема, твори живопису, графіки. Випущені в світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені у світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території. Не випущені в світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст. 2 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). Під "випуском у світ" у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-небудь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом зорового сприйняття, (ст. 6 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). У відповідності до ст.1 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів 1886 р., до якої Україна приєдналася Законом України від 31.05.95 р. і яка згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України "країни, до яких застосовується ця Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори". Україна та Російська Федерація є учасницями Бернської конвенції. Відповідно до п. 1 ст. 2 Бернської конвенції, термін "Літературні і художні твори" охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори; драматичні і музично-драматичні твори; хореографічні твори i пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, дo яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії; малюнки тощо. Згідно п.6 ст.2 Конвенції, твори, зазначені у цій статті користуються охороною у всіх країнах Союзу. Ця охорона здійснюється на користь автора і його правонаступників». Відповідно до статті 5 вказаної Конвенції щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо надаваними цією Конвенцією. Об'єктом правової охорони Бернська конвенція проголошує будь-які твори літератури, науки і мистецтва незалежно від форми і способу їх вираження. Перелік творів, що мають охоронятися національним законодавством і яким надається охорона даною Конвенцією, невичерпний. Це можуть бути твори будь-якого наукового чи художнього рівня, жанру, призначення тощо. Користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній. Захист порушених особистих немайнових та майнових прав керується Законом України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до положень ст.ст.435,437 ЦК України і ст.ст.1,7,11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо). Частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону (п. 1 ч. 1 ст.8, ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до ст.1108 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері. Відповідно до частини 1 статті 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. Частиною 6 вищевказаної статті зазначено, що права на використання об'єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату. Як встановлено судом, предметом спору є виключні права на використання персонажів "Маша " і «Мєдведь». 08 червня 2010 року між ООО «Маша и Медведь» та гр.[PERSON] було укладено ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія),згідно якої ліцензіар має виключне право використання створених малюнків «Маша» і «Медведь». Відповідно до ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5, відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, статті 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права"). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5 роз'яснено, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об'єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, такі і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Відповідно до статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Таким чином, назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними. Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі, наприклад на шахову партію, методи навчання (частина третя статті 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права"). Згідно із статтею 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Відповідно до ст.9 Закону України «Про авторське право та суміжні права» № 3792-ХІІ від 23.12.1993 р., «частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону». Позивачі вказують на незаконне використання персонажів «Маша» і «Мєдвєдь» та незаконне розповсюдження розмальовок з наклейками під назвою «[INFO]». З оглянутої в судовому засіданні розмальовки з вищезазначеними персонажами, вбачається, що на ній вказано адресу виробника - ТОВ «SEPTIMA», його назву та штрих код з цифровим номером. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що придбав у ФОП [PERSON] в [ADDRESS] в магазині «[INFO]» щоденник, ручку, розмальовку і блокнот. З урахуванням положень ст.440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» про авторське право, суб»єкт авторського права на твір має наступні майнові права: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Згідно з п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», об»єктом авторського права є, крім іншого, твори образотворчого мистецтва. При цьому у ст. 1 згаданого закону зазначено, що твором образотворчого мистецтва, зокрема, є твір художнього дизайну. Згідно із ст.52 Закону, суб»єкти авторського права мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції та вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право чи створюють загрозу його порушення, подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій. Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», одним з виключних прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право «дозволяти або забороняти відтворення творів, переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів». Таким чином, з урахуванням зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що зображення персонажів «Маша» і «Мєдвєдь» є відтворенням персонажів із аудіовізуального твору «[INFO]», автором ідеї персонажів якого є громадянин Російської Федерації [PERSON], останньому належить немайнові права, виключні майнові права належать ООО «Маша и Медведь» (Російська Федерація), що стверджується ліцензійним договором № ЛД-1/2010 з додатками до нього З матеріалів справи вбачається беззаперечний факт використання ТзОВ «SEPTIMA» зображення персонажів з мультфільму «Маша» і «Мєдвєдь», шляхом використання творів у спосіб їх відтворення, нанесення на товар власного виробництва. Положенням ст. 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Позивачі не надавали відповідачам дозвіл (згоду) на виробництво та розповсюдження розмальовок із зображенням персонажів авторського твору «[INFO]», що не заперечувалось сторонами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення ТзОВ «SEPTIMA» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] авторських прав позивачів, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги в частині заборони ТзОВ «SEPTIMA» виробництва та розповсюдження розмальовок з наклейками, на обкладинках яких розміщено авторські твори - персонажі аудіовізуального твору "[INFO]" підлягають до задоволення. Згідно п.„г" ч.2 ст.52 Закону № 3792-ХІІ суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні розміру компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та наміри відповідача. Розмір компенсації визначається судом з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", де вказано: „Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦКУ, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені у судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону №3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Враховуючи порушення ФОП [PERSON] та ТзОВ «SEPTIMA» авторських прав ООО «Маша и Медведь» суд вважає їхні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення,а тому вважає за необхідне, з врахуванням вимог розумності та справедливості, стягнути з кожного із відповідачів компенсацію в розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів штрафу, суд з врахуванням права, а не обов'язку суду про його накладення, не доведеності позивачами обсягу проданої та випущеної продукції, з врахуванням здійснення [PERSON] роздрібної торгівлі, вважає за можливе у задоволенні в цій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial