Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з окремими позовами до STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовів Позивачі зазначали, що 20.05.2017 між компанією OU LUMAR S. A. (далі - Відповідач-2) та [PERSON] (далі - Позивач 1), [PERSON] (далі - Позивач 2), [PERSON] (далі - Позивач 3), [PERSON] (далі - Позивач 4) було укладено Трудові договори за наймом (далі - Трудові договори) на судно "MEKONG SPIRIT" (IMO [NUMBER], прапор - Мальта) (далі - Судно). Компанія STARLIO SHIPHOLDING COMPANY є власником Судна. Компанія LUMAR S.A. є Комерційним менеджером судна та здійснювала фактичне управління судном, виконувала комерційні і маркетингові операції, пов`язані з діяльністю судна. ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" надавала позивачам послуги з працевлаштування на Судно. 25.05.2017 поблизу о. Крит Судно було затримано береговою охороною Грецької Республіки. Згодом на Судно було накладено арешт на території порту Соуда, Республіка Греція, а членам екіпажу Судна, заборонено залишати територію Грецької республіки, зокрема і Позивачам. Лише 18.07.2018 Апеляційним судом м. Афін було проголошено рішення щодо скасування заборони для членів екіпажу на перетин кордону Грецької Республіки, після чого Позивачі повернулися до України. В період з 20.05.2017 по 27.07.2018 Позивачі постійно перебували на судні " MEKONG SPIRIT ? та виконували свої трудові обов`язки, в свою чергу Роботодавці не дотримувалися умов трудового договору, не виплатили заробітну плату та своїми діяннями пригнітили моральний стан Позивачів та їх родичів. На підставі вищенаведеного, Позивачі просять суд стягнути з Відповідачів: заборгованість по заробітній платі у розмірі 9 398, 81 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи, моральну шкоду у розмірі 75 000 гривень та суму судових витрат на користь [PERSON] ; заборгованість по заробітній платі у розмірі 31?051, 10 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи, моральну шкоду у розмірі 75 000 гривень та суму судових витрат на користь [PERSON] ; заборгованість по заробітній платі у розмірі 9?623, 45 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи, моральну шкоду у розмірі 75 000 гривень та суму судових витрат на користь [PERSON] ; заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 580, 10 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи, моральну шкоду у розмірі 75 000 гривень та суму судових витрат на користь [PERSON] ; 08.04.2019 по справі № 522/5818/19 відкрито провадження за позовом [PERSON] до STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. 08.04.2019 по справі № 522/5632/19 відкрито провадження за позовом [PERSON] до STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. 08.04.2019 по справі № 522/5501/19 відкрито провадження за позовом [PERSON] до STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. 08.04.2019 по справі № 522/5633/19 відкрито провадження за позовом [PERSON] до STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 28.10.2019 було задоволено Клопотання, подане представником позивача [PERSON] адвокатом Сукачовим Є.С., про об`єднання в одне провадження цивільну справу № 522/5818/19 за позовом [PERSON] з цивільними справами № 522/5501/19 за позовом [PERSON] , № 522/5632/19 за позовом [PERSON] , № 522/5633/19 за позовом [PERSON] до одних і тих самих відповідачів, а саме: STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A., Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА", про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Об`єднаній цивільній справі було присвоєно № 522/5818/19. Ухвалою від 28.10.2019 було задоволено клопотання представника Позивачів про заміну третьої особи на стороні відповідача Професійну спілку робітників морського транспорту України (Код ЄДРПОУ: 02659447, адреса: Гагарінське плато, 56, прим.1, м. Одеса, 65009) на належну третю особу, а саме: Всеукраїнське об`єднання профспілок Федерація морських професійних спілок України (Код ЄДРПОУ: 34252275, адреса: вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058). Ухвалою від 28.10.2019 було задоволено Клопотання Позивачів про витребування доказів, а саме: витребувати у STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A. та LUMAR S.A. виписки з банківських рахунків із зазначенням інформації про внутрішньобанківські та міжбанківські операції, інформації щодо платіжних систем за допомогою яких здійснювались такі операції, інформації стосовно рахунків з яких перераховувались грошові кошти або інших кореспондентських рахунків, інформацію щодо дати та суми грошових коштів, які були перераховані у якості заробітної плати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у період з 20.05.2017 до 28.10.2019. Ухвалою від 11.12.2019 задоволено клопотання представника Позивачів про звернення із судовим дорученням до Трибуналу Першої інстанції, про вручення компанії LUMAR S.A. судової повістки про виклик в судове засідання на розгляд цивільної справи. Провадження по цивільній справі було зупинено на час виконання судового доручення до 23.07.2020 року. Ухвалою від 02.02.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 29.04.2021 з`явився представник Позивачів - [PERSON] та повністю підтримала позовні вимоги Позивачів. Представник Відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" проти задоволення позову заперечив. Відповідачі STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A. в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що 20.05.2017 між компанією OU LUMAR S. A. та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено окремі трудові договори про працевлаштування на судно "MEKONG SPIRIT" (IMO [NUMBER], прапор - Мальта). Відповідно до умов кожного з трудових договорів, укладених з Позивачами вбачається, що невід`ємною частиною трудового договору є Колективний договір, укладений 01.01.2016 між Всеукраїнським об`єднанням профспілок Федерація морських професійних спілок України та STARLIO SHIPHOLDING COMPANY для врегулювання умов найму моряків, які працюють на суднах під іноземним прапором. Вказаний колективний договір застосовується до всіх моряків, які працюють на суднах, що знаходяться в управлінні та/або у власності STARLIO SHIPHOLDING COMPANY та містить строки та умови найму будь-якого моряка, до якого вказаний договір застосовується, незалежно від того, чи уклала компанія Трудовий договір з моряком. Відповідно до частини 33.2 статті 33 Колективного трудового договору визначено, що даний договір підпорядковується законодавству України, та міжнародним конвенціям, договорам і угодам, що підписані Україною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до даних трудових правовідносин між Позивачами і Відповідачами необхідно застосовувати законодавство України. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" та ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов&apos;язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов&apos;язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці залежно від її результатів, складності і умов відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред&apos;явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 2 статті 12 Конвенції "Про захист заробітної плати" встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту. Як зазначено в трудових договорах, укладених з кожним з Позивачів, роботодавцем за трудовим договором є компанія STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, а компанія OU LUMAR S. A. - є відповідальною за дотримання вимог Конвенції про працю в морському судноплавстві 2006 року (MLC 2006). Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей з міжнародної бази даних суден EQUASIS, компанія STARLIO SHIPHOLDING COMPANY є зареєстрованим власником судна з 19.09.2014 по теперішній час. Отже суд приходить до висновку, що STARLIO SHIPHOLDING COMPANY та компанія OU LUMAR S. A. є роботодавцями Позивачів згідно з умовами Трудових договорів відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України. Суд враховує надані компанією LUMAR S.A. пояснення у відзиві на позов, що відповідно до укладеного договору з управління морським судном між LUMAR S.A. та STARLIO SHIPHOLDIND COMPANY від 01.09.2014 компанія LUMAR S.A. виступає у якості агента, діючого від імені та за дорученням Судновласника та на підставі пункту 5 цього договору компанія LUMAR S.A. здійснює підбір, залучення та забезпечення адміністрування екіпажу, включаючи, відповідно, порядок виплати заробітної плати, пенсійний режим, податки, внески на соціальне страхування та інші збори, пов`язані з їх працевлаштуванням, що сплачується в країні проживання кожного члена екіпажу. Отже, судом встановлено, що на компанію LUMAR S.A. було покладено обов`язок по нарахуванню та виплаті заробітної плати Позивачам. З урахуванням наведеного, кожен з Відповідачів в певному обсязі був вповноважений на виконання функцій та обов`язків роботодавця за трудовими договорами Позивачів, відтак компанії STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A. та LUMAR S.A. несуть солідарний обов`язок щодо виплати заробітної плати Позивачам. Суд приймає до уваги надані пояснення ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" у відзиві на позов та під час розгляду справи по суті позовних вимог щодо відсутності відповідальності за трудовими договорами в частині стягнення заробітної плати. Позивачами не доведено обставин, за яких відповідач - ТОВ "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" є відповідальною особою за виплату заробітної плати, відтак позовні вимоги Позивачів про стягнення заборгованості по заробітній платі з ТОВ "АРГО ШІППІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" задоволенню не підлягають, тому як позовні вимоги в цій частині заявлені до неналежного відповідача. Щодо розміру заборгованості по заробітній платі судом встановлено наступне. Трудовий договір, укладений із Позивачем [PERSON] передбачає термін найму на судно " MEKONG SPIRIT " на строк 6 місяців (+/- 1) на посаду матроса. Трудовим договором встановлена щомісячна заробітна плата у розмірі 1 181,00 дол. США. Отже, за період з 20.05.2017 по 27.07.2018 [PERSON] повинен був отримати заробітну плату у розмірі 16 888,12 дол. США. Судом встановлено, що заробітна плата [PERSON] була сплачена лише частково у розмірі 7 489,31 дол. США. Трудовий договір, укладений із Позивачем [PERSON] , передбачає термін найму [PERSON] на судно "MEKONG SPIRIT? на строк 5 місяців (+/-1) на посаду електромеханіка. Трудовим договором встановлена щомісячна заробітна плата у розмірі 4 000,00 дол. США. Отже, за період з 20.05.2017 по 27.07.2018 [PERSON] повинен був отримати заробітну плату у розмірі 57?200,00 дол. США. Судом встановлено, що заробітна плата [PERSON] була сплачена лише частково у розмірі 26?148,90 дол. США. Трудовий договір, укладений із позивачем [PERSON] , передбачає строк найму [PERSON] на судно " MEKONG SPIRIT " на строк 6 місяців (+/- 1) на посаду матроса першого класу. Трудовим договором встановлена щомісячна заробітна плата у розмірі 1181,00 дол. США. Отже, за період з 20.05.2017 по 27.07.2018 [PERSON] повинен був отримати заробітну плату у розмірі 16?888,12 дол. США. Судом встановлено, що заробітна плата [PERSON] була сплачена лише частково у розмірі 7?264,67 дол. США. Трудовий договір, укладений із Позивачем [PERSON] , передбачає строк найму [PERSON] на судно "MEKONG SPIRIT? на строк 6 місяців (+/- 1) на посаду моториста. Трудовим договором встановлена щомісячна заробітна плата у розмірі 800,00 дол. США. За період з 20.05.2017 по 27.07.2018 [PERSON] повинен був отримати заробітну плату у розмірі 11?440,00 дол. США. Судом встановлено, що заробітна плата [PERSON] була сплачена лише частково у розмірі 4?859,90 дол. США. Дослідивши матеріали справи встановлено, що заробітна плата сплачувалася Позивачам у розмірі базисної ставки без урахування інших складових щомісячної заробітної плати - відпускних, плати за понаднормові відпрацьовані часи тощо. Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці залежно від її результатів, складності і умов відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно із ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. З наведеного вбачається, що зміна розміру заробітної плати є зміною істотних умов праці та потребує обов`язкового письмового повідомлення працівника. Судом встановлено, що Позивачі такого письмового повідомлення від компаній STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S.A., LUMAR S.A. не отримували. Відтак, відсутні правові підстави зменшення розміру заробітної плати, яка підлягала виплаті Позивачам. Суд приходить до висновку, що в період з 20.05.2017 по 27.07.2018 Позивачі та Відповідачі перебували в трудових відносинах на підставі укладених окремих Трудових договорів. Жодних доказів про розірвання або припинення трудових договорів не було надано, тому заробітна плата підлягає відшкодуванню у розмірі невиплаченої заборгованості солідарно з відповідальних осіб. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наступні суми заборгованості по заробітній платі: Сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] дорівнює різниці між розміром заробітної плати, яка підлягає сплаті за трудовим договором і сумою фактично сплаченої заробітної плати та складає 9 398,81 дол. США. Сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] дорівнює різниці між розміром заробітної плати, яка підлягає сплаті за трудовим договором і сумою фактично сплаченої заробітної плати та складає 31?051,10 дол. США. Сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] дорівнює різниці між розміром заробітної плати, яка підлягає сплаті за трудовим договором і сумою фактично сплаченої заробітної плати та складає 9?623,45 дол. США. Сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] дорівнює різниці між розміром заробітної плати, яка підлягає сплаті за трудовим договором та сумою фактично сплаченої заробітної плати та складає 6 580,10 дол. США. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 26-1, 26-2 Колективного договору Судновласник повинен забезпечити кожному моряку, що знаходиться на борту судна, достатньо їжі хорошої якості та такого типу, який відповідає дієтичним і/або релігійним вимогам моряка; місце проживання адекватного розміру і стандарту; відповідну постільну білизну; необхідний столовий прилад і посуд; умови для прання. Крім того, Судновласник повинен забезпечити камбуз з усім обладнанням, необхідним для приготування їжі. Все обладнання повинне бути хорошої якості. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стаття 23 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв&apos;язку з ушкодженням здоров&apos;я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв&apos;язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Факт перебування Позивачів на Судні з 25.05.2017 по 18.07.2018 через обвинувачення, що були висунуті до Відповідачів та Судна владою Греції є загальновідомим та визнаним всіма учасниками справи, а також підтверджується доданими до позовної заяви доказами, зокрема рапортами, відео матеріалами та публікаціями в ЗМІ, які оглянуті судом під час судового засідання. Судом було встановлено, що члени екіпажу зверталися до влади порту, в якому перебувало Судно, із метою отримання палива, у зв`язку із тим, що за відсутності належного бункерування Судно могло прийти у аварійний стан, що є небезпечним для всіх оточуючих, в тому числі й членів екіпажу. З 12.07.2017 судно було знеструмлене через відмову Судновласника у бункеруванні судна. Через відсутність палива на судні, а відповідно повну знеструмленість, усі системи Судна не працювали належним чином, можливості приготувати їжу у членів екіпажу не було, система кондиціювання і санітарно-гігієнічне облаштування не працювали. Дані факти незадовільного технічного стану Судна, проблем з поставками їжі та води членами екіпажу були зафіксовані в Рапорті про стан судна, Рапорті про опалювальні пристрої, Рапорті про фізичний стан екіпажу. Суд вважає надані докази належним підтвердженням порушення вимог безпеки судноплавства, загальної небезпеки та прав і свобод Позивачів. Також було порушено право на отримання медичної допомоги, забезпечене ст. 21 Колективного договору, у зв`язку з відмовою Відповідачів надати кваліфіковану допомогу психотерапевта за заявою Позивачів, що була надіслана 28.11.2017. Суд встановив, що офіційно рейс мав закінчитися 20.12.2017, проте у Позивачів не було можливості реалізувати своє право на репатріацію, метою якої є забезпечення можливості повернення моряків додому після закінчення трудового договору під час перебування судна за кордоном. Позивачі взагалі не отримували ані від Відповідачів, ані від влади Греції будь-яких відомостей щодо вірогідного часу їх повернення до України, що пригнічувало моральний стан Позивачів та їх родичів. Відповідно до наданих доказів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, компанія ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" основною діяльністю підприємства є "Діяльність агентств працевлаштування" Код КВЕД 78.10. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про зайнятість населення, суб`єкт господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, несе відповідальність згідно із законодавством за погіршення умов трудового договору, укладеного між особою та іноземним роботодавцем, копія якого зберігається у такого суб`єкта протягом трьох років. Судом встановлено, що під час перебування Позивачів у трудових відносинах на Судні, ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" здійснювало певний контакт з Позивачами, що підтверджується електронним листуванням від 22.06.2017 об 11:33, та фактично встало на захист Відповідачів. В свою чергу ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА" не надано доказів щодо захисту прав позивачів щодо належних умов праці та життя на арештованому судні. По справі доведено та не спростовано стороною Відповідачів завдання моральної шкоди та право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діями та бездіяльністю відповідачів. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що моральна шкода в розмірі по 75 000,00 грн. кожному Позивачу відповідає вимогам розумності і справедливості та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно до статті 266 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди з STARLIO SHIPHOLDING COMPANY, OU LUMAR S. A., LUMAR S.A і ТОВ "АРГО ШІПІНГ СЕРВІСЕС ОДЕСА? у частці, відповідно до ступеня вини в пропорції 3/10, 3/10, 3/10, 1/10 відповідно. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України у постанові від 19.11.2019 року по справі №396/1862/17 та від 19.02.2020 року по справі №372/1308/16-ц. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77, 78, ч. 3 ст. 82 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами". Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial