Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» ( далі - відповідач, ПрАТ «СК «Галицька»), третьої особи - [PERSON], в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь: - 9090,17 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1200 грн., витрати на електронне повідомлення про проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 102 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., судовий збір у розмірі 551, 20 грн., а всього - 13 943,37 грн.; - пеню у розмірі 1708, 41 грн., 3% річних у розмірі 164 грн., інфляційні витрати у розмірі 545,58 грн., а всього - 2417,99 грн. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 21 березня 2016 року близько 10 год. 50 хв. на перехресті вул. Промислова - вул. Лінкольна у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів МАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який виконував свої трудові обов'язки перебуваючи у трудових відносинах із ПАТ «Холдингова компанія «Еко - Дім» та його автомобілем марки «Renault Megane", реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Оскільки, дорожньо-транспортна пригода сталася за участі лише забезпечених транспортних засобів, травмованих (загиблих) людей не було, ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водіїв були відсутні, то останні досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого, винуватцем настання даного ДТП є [PERSON] Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Галицька», поліс ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2636002, строк дії з 11.06.2015 року до 10.06.2016 року і обов'язок щодо відшкодування завданої [PERSON] шкоди згідно із законом покладається на відповідача як страховика, то ним останньому було подані всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, повідомлення про страховий випадок від 21.03.2016 року, заяву про страхове відшкодування від 08.04.2016 року, а також надано представнику страховика для огляду належний йому, [PERSON], транспортний засіб. 19 травня 2016 року страховою компанією було перераховано 19 361 грн. страхового відшкодування на рахунок ФОП [PERSON], який мав здійснювати відновлювальний ремонт його автомобіля. Однак, вказаних коштів виявилось недостатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а тому з метою визначення об'єктивного розміру завданого йому, [PERSON]., внаслідок даного ДТП збитку, він звернувся до незалежного експерта у даній галузі. Відповідно до здійсненого судовим експертом Холодцовим Д.В. висновку №5288 експертного автотоварознавчого дослідження по його заяві від 12.07.2016р., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault Megane", реєстраційний номер [NUMBER], становить 28 451,17 грн. без ПДВ. Тому, з метою підтвердження заявленої шкоди, копія вищезазначеного висновку №5288 від 12.07.2016 року разом із заявою про страхове відшкодування від 16.08.2016 року ним було надіслано відповідачу. Враховуючи виплачену страховиком частину страхового відшкодування у сумі 19 361 грн., він недоотримав суму страхового відшкодування у розмірі 28 451,17 грн. - 19 361,00 грн. = 9090,17 грн. Оскільки, відповідач самостійно без проведення оцінки визначив розмір заподіяного йому внаслідок ДТП збитку та 19.05.2016 року виплатив тільки частину належного йому, [PERSON], страхового відшкодування у сумі 19 361 грн., то такими діями страховик фактично відмовив йому у виплаті іншої частини страхового відшкодування в розмірі 9090,17 грн. А тому, період нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання слід розраховувати із дня наступного за днем відмови у виплаті частини страхового відшкодування в розмірі 9090,17 грн., а саме з 20.05.2016 року. Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, а також враховуючи те, що відповідач станом на дату подання даного позову виплати частини страхового відшкодування в розмірі 9090,17 грн. не здійснив, то на підставі доданих розрахунків за період з 20.05.2016 року до 26.12.2016 року повинен сплатити на його користь пеню в розмірі 1708.41 грн., три відсотки річних у розмірі 164.00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 545,58грн. Крім того, він змушений був понести витрати на оплату наданих Холодцовим Д.В. експертних послуг із проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 12.07.2016 року та витрати на електронне повідомлення відповідача про проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 102 грн. Він звернувся до ТзОВ «Автопоміч», що здійснює діяльність у сфері права та уклав з ним договір про надання правової допомоги від 02.09.2016 року. За даним договором йому було надано юридичну консультацію, послуги по аналізу законодавства та судової практики у даних правовідносинах та послуги по підготовці та складенню позовної заяви. Вартість наданих послуг склала 3000,00 гривень. У зв'язку з невиплатою страхового відшкодування та з метою захисту своїх законних інтересів він змушений звернутися до суду за захистом свого права з метою отримання страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник ПрАТ «СК «Галицька» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, однак надіслав на адресу суду письмове заперечення на позов, з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи . Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2016 року на перехресті вулиць Промислова - Лінкольна у м. Львові, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАЗ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Renault Megane, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Учасники вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди скористалися правом на складення спільного повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду - «Європротокол». Відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «МАЗ», д.н.з. [NUMBER], була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2636002, діючого на момент ДТП. Страховиком у правовідносинах страхування вказаної фізичної особи є ПрАТ «Страхова компанія «Галицька». 21 березня 2016 року позивач повідомив ПрАТ «СК «Галицька» про страховий випадок і 03.07.2015 року подав до заяву про виплату йому страхового відшкодування. На підставі звіту №02/05/16 від 11 травня 2016 року, складеного оцінювачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] складає 32 352,26 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля складає 22 240,16 грн.(а.с. 118-129). Згідно з платіжного доручення №4079 від 19.05.2016 року ПрАТ «СК «Галицька» виплатило позивачеві страхове відшкодування у розмірі 19 361 грн. (а.с.117). З пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що позивачу [PERSON] виявилося недостатньо виплачених коштів для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а тому з метою визначення об'єктивного розміру завданого внаслідок ДТП збитку , позивач звернувся до незалежного експерта. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON] №5288 від 12.07.2016 року, який складений судовим експертом Холодцовим Д.В.,вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки «Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] становить 28 451,17 грн. без ПДВ (а.с. 15-18). Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Згідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Не погодившись із розміром страхового відшкодування, позивач [PERSON] подав в ПрАТ «СК «Галицька» висновок №5288 від 12.07.2016 року із заявою про страхове відшкодування від 16.08.2016 року. Однак, ПрАТ «СК «Галицька» відмовило йому у виплаті такого. Відповідно до п.14 роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України, зокрема, про відшкодування збитків у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, роз'яснень, встановлених обставин справи й того, що страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування, яке не відповідає реальним витратам позивача, понесеним на відновлювальний ремонт пошкодженого в ДТП транспортного засобу, із страховика забезпеченого транспортного засобу необхідно стягнути в межах ліміту його відповідальності реальну вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як того вимагають норми ст.ст.22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), за вирахуванням суми страхового відшкодування, виплаченого страховиком в добровільному порядку. Таким чином, враховуючи виплачену страховиком частину страхового відшкодування у сумі 19 361, позивач недоотримав суму страхового відшкодування у розмірі 28 451,17 грн. - 19 361 грн. = 9090,17 грн. Відповідно до п.24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України". Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України" максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 гривень потерпілому. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1200 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується актом виконаних робіт/наданих послуг від 12.07.2016 року, витрати на електронне повідомлення відповідача про проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 102 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційні нарахування та 3% річних, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннями встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Роз'яснення щодо застосування норми ст.625 ЦК України зазначено у п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування,крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Судом встановлено, що розмір трьох процентів річних від простроченої суми 9090 грн. за період з 20.05.2016 по 26.12.2016 становить 164 грн.; інфляційні витрати за спірний період у сумі 545,58 грн. та пеня за цей же період у розмірі 1708 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовну вимогу у цій частині задовольнити. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved