Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства „Креді Агріколь Банк" звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення 536 104,85 доларів США та 11850,26 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. В позові зазначено, що 19 вересня 2008 року між Акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 80/2008. В подальшому до Кредитного договору Позивачем та Відповідачем [PERSON] було внесено зміни та доповнення, а саме Договором №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 01/12/2009 р., Договором №2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 30 листопада 2010 р., Договором №3 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 01/12/2011 р. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу [PERSON] 1 кредит у розмірі 638 000,00 дол.США строком користування - до 15 вересня 2023 року. Виконання Позивачем своїх зобов'язань підтверджується заявою [PERSON] на видачу кредитних коштів від 19 вересня 2008 року та випискою з історії операцій по поточному рахунку Відповідача [PERSON] [NUMBER]. Відповідно до п. 4.2.1.. Кредитного договору відсоткова ставка на час укладання договору становила 13,5 процентів річних. В подальшому вона змінювалась за домовленістю сторін і на час звернення Позивача до суду діяла процентна ставка, встановлена з 01 грудня 2011 року за Договором №3 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору в розмірі 12 % (дванадцять процентів) річних. Відповідно до п. 4.2.3. Кредитного договору Відповідач [PERSON] зобов'язаний щомісячно до 15 числа кожного календарного місяця, що слідує після закінчення періоду нарахування процентів, та в день повного погашення кредиту за минулий період нарахування процентів сплачувати нараховані проценти за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту. На забезпечення виконання Відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] 19 вересня 2008 року було укладено Договір поруки № 1 . Відповідно до вимог статті 1 Договору поруки Поручитель, у разі порушення Позичальником, Боргового зобов'язання, відповідає перед Банком як солідарний боржник. Проте, всупереч закону та умов Кредитного договору, Відповідачем [PERSON] порушено прийняті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів, порушено графік погашення заборгованості. Так, починаючи з 16 травня 2013 року має прострочену заборгованість по процентах та погашенню Кредиту. Станом на 14 червня 2013 року за Кредитним договором виникла прострочена заборгованість в сумі 9117,02 дол.США та 867,29 грн. - нарахована пеня за прострочена погашення кредиту та процентів. 14 червня 2013 року на адресу Відповідача відправлена Вимога про погашення зазначеної заборгованості за Кредитним договором Проте, станом на 17 вересня 2013 року заборгованість за Кредитним договором погашена не була, у зв'язку з чим, на адресу Відповідача направлено вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості за Кредитним договором протягом трьох днів з моменту отримання цієї вимог. Дана вимога була отримана Відповідачем - 25 вересня 2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. 17 вересня 2013 року на адресу другого Відповідача, як поручителя, відповідно до вимог пункту 2.2.1.. Договору поруки, відправлена Вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором, в строк не пізніше трьох робочих днів з дати отримання Вимоги Банку. Вимога Банку була отримана Відповідачем - 25 вересня 2013 року. Станом на 10 жовтня 2013 року заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена. У судовому засіданні представник позивача, уточнив позов шляхом збільшення стягуваної суми. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 80/2008 від 19 вересня 2008 року у розмірі 539 473,23 доларів США та 17942,37 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно п. 10.1.1. Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування кредитом, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на протязі існування простроченої заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення. А також стягнути з відповідачів судові витрати. Крім того, представник позивача посилаючись на пункт 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким визначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК, просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором саме у доларах США, які були надані позичальнику за договором. Відповідачі у судове засідання не з"явилися, але надали суду письмове заперечення проти позову, в якому просили суд відмовити позивачу у позові та припинити договір поруки №1 від 19.09.2008 року з тих підстав, що зазначені в позовній заяві зміни до договору кредиту від 19.09.2008 року за № 80/2008 були підписані без згоди поручителя [PERSON], що є порушенням пп.2.1.3 п. 2.1. ст.2 Договір поруки №1 від 19.09.2008 року, у якому зазначено що у разі зміни Кредитного договору, в результаті чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Кредитор зобов'язується отримати згоду у Поручителя. Після отримання письмових заперечень, суд двічі відкладав розгляд справи з метою надати відповідачам можливість захисту своїх цивільних прав у суді, але незважаючи на належне повідомлення відповідачів про день та час розгляду справи, у судове засідання [PERSON], [PERSON] не з'явилися. Крім того, позивач надав суду докази про виклик відповідачів до суду шляхом оголошення в газеті „Запорізька правда" від 08.02.2014 року. Дані обставини суд розцінює як прояву неповаги до суду та навмисне затягування судового процесу. За такими обставинами суд, зі згоди позивача у порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення. Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення позивача, дослідивши докази в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: Відповідно до закону цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини (ч.1,2 ст. 11 ЦК України) Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. Позивачем у судовому засіданні було доведено, що саме незаконними діями відповідачів було порушено права та інтереси банку. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести її обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 629 Цивільного кодексу України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 611 ЦК України, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні було доведено, що 19 вересня 2008 року між Акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 80/2008. В подальшому до Кредитного договору Позивачем та Відповідачем [PERSON] було внесено зміни та доповнення, а саме Договором №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 01/12/2009 р., Договором №2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 30 листопада 2010 р., Договором №3 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 01/12/2011 р. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу [PERSON] 1 кредит у розмірі 638 000,00 дол.США строком користування - до 15 вересня 2023 року. Виконання Позивачем своїх зобов'язань підтверджується заявою [PERSON] на видачу кредитних коштів від 19 вересня 2008 року та випискою з історії операцій по поточному рахунку Відповідача [PERSON] [NUMBER]. Відповідно до п. 4.2.1.. Кредитного договору відсоткова ставка на час укладання договору становила 13,5 процентів річних. В подальшому вона змінювалась за домовленістю сторін і на час звернення Позивача до суду діяла процентна ставка, встановлена з 01 грудня 2011 року за Договором №3 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору в розмірі 12 % (дванадцять процентів) річних. Відповідно до п. 4.2.3. Кредитного договору Відповідач [PERSON] зобов'язаний щомісячно до 15 числа кожного календарного місяця, що слідує після закінчення періоду нарахування процентів, та в день повного погашення кредиту за минулий період нарахування процентів сплачувати нараховані проценти за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту. Проте, всупереч вищевказаних норм ЦК України та умов Кредитного договору, Відповідачем [PERSON] порушено прийняті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів, порушено графік погашення заборгованості. Починаючи з 16 травня 2013 року [PERSON] має прострочену заборгованість по процентах та погашенню Кредиту. А станом на 14 червня 2013 року за Кредитним договором виникла прострочена заборгованість в сумі 9117,02 дол.США та 867,29 грн. - нарахована пеня за прострочена погашення кредиту та процентів. 14 червня 2013 року на адресу Відповідача [PERSON] відправлена Вимога про погашення зазначеної заборгованості за Кредитним договором Станом на 17 вересня 2013 року заборгованість за Кредитним договором погашена не була, у зв'язку з чим, на адресу боржника направлено вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості за Кредитним договором протягом трьох днів з моменту отримання цієї вимог. Дана вимога була отримана Відповідачем [PERSON] - 25 вересня 2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач звернувся до суду 18.10.2013 року, з вимогою стягнення з боржника 536 104,85 доларів США та 11850,26 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. А в ході розгляду справи, з урахуванням того, що боржник продовжує не виконувати свої обов"язки по кредитному договору, його заборгованість зросла до 539 473,23 доларів США та 17942,37 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Письмові заперечення позивача [PERSON] про зміни процентних ставок по кредитному договору, які були підписані з [PERSON], але не узгоджені з поручителем, не приймалися судом до уваги, оскільки надати відповідні докази в обґрунтування свої заперечень відповідачі не надали, а в судовому засіданні їх посилання спростувалися поясненнями представника позивача та письмовими доказами, які він надав суду. Так, у судовому засіданні було доведено, що 17 вересня 2013 року на адресу другого Відповідача, як поручителя, відповідно до вимог пункту 2.2.1.. Договору поруки, відправлена Вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором, в строк не пізніше трьох робочих днів з дати отримання вимоги Банку. Дана вимога Банку була отримана Відповідачем [PERSON] - 25 вересня 2013 року особисто без заперечень. Дійсно, 19 вересня 2008 року між Позивачем та Відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 80/2008, а між Позивачем та Відповідачем [PERSON] договір поруки №1. Відповідно до тексту п.1.1. договору поруки при описі розміру основного зобов'язання зазначено лише розмір кредиту та строк його повернення, щодо сплати процентів та інших платежів є посилання на умови Кредитного договору. В той же день Відповідач [PERSON] надала нотаріально посвідчену згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладання кредитного договору та договору іпотеки. При цьому, [PERSON] заявила, що ці правочини відповідають інтересам сім»ї, вона погоджується з тим, що всі умови кредитного договору та договору іпотеки чоловік погоджує самостійно, а також погодилась на зміни будь-яких умов кредитного договору та договору іпотеки, якщо такі зміни будуть мати місце у майбутньому. Дана заяву посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрована у реєстрі за № 8658. Таким чином, на момент укладання Кредитного договору Відповідач [PERSON] погодила усі майбутні зміни до Кредитного договору і визнала їх такими, що відповідають інтересам родини, у зв'язку з чим, додаткового погодження з [PERSON] не було потрібно. Відповідно до п. 22. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі, якщо поручитель заздалегідь надав кредитору та боржнику право змінювати умови основного зобов'язання та погоджується з можливістю змін умов кредитного договору, останній не може посилатися на ч.1 ст. 559 ЦК України як підставу для припинення договору поруки. Також, необхідно зазначити, що такі вимоги, як припинення договору поруки, Відповідач мав заявити шляхом подання зустрічного позову, а не шляхом подання заперечення на позовні вимоги Позивача. До того ж, з матеріалів справи вбачається, що при проведенні аналізу внесених до Кредитного договору змін, фактично процентна ставки лише зменшувалась, а з 21 жовтня 2013 року взагалі нарахування процентів по Кредитному договору № 80/2008 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем [PERSON] зупинено. Таким чином, фактично збільшення обсягу зобов'язань поручителя не відбулося. Суду було надано розширений розрахунок нарахованих та сплачених процентів за Кредитним договором. Сума нарахованих і не сплачених процентів становить 34212,21 доларів США. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, визначена презумпція правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи те, що дійсність правочину - Кредитного договору та договору поруки, до теперішнього часу ніким не була оспорена в установленому чинним законодавством порядку, тому підстав вважати кредитний договір або договір поруки неправомірним/недійсним не має. Підстав для припинення договору поруки також, не вбачається. Проте, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при звернені з заявою до суду, а саме судовий збір у розмірі 3441,00 гривень.

Outcome: approved