Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому зазначив, що 15.07.2008 р. заповнив у ПАТ КБ «Приватбанк» анкету на отримання кредитної картки на загальну суму 4500 грн. строком на 1 рік. У 2008-2010 рр. періодично користувався цією карткою і поповнював рахунок. У березні 2010 р. він вирішив закрити картку. Згідно СМС-повідомлення банку його борг за цією карткою становив 2200 грн., зазначену суму він сплатив, вважаючи, що на цьому його взаємовідносини з банком припинено. Проте у листопаді 2010 р. він отримав від банку вимогу про сплату ще 3749,97 грн. Не погоджуючись із вказаним нарахуванням, позивач звертався до банку з письмовими запитами щодо умов, на яких нараховано вищезазначений борг, але у відповідь не отримав нічого, крім ксерокопії анкети, яку він заповнював у 2008 році. У червні 2016 р. позивач дізнався, що його майно арештовано виконавчою службою на підставі виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом [PERSON] 06.10.2015 р., про стягнення з позивача суми боргу за кредитним договором у розмірі 25247,27 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, зокрема ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, оскільки нотаріусом не враховано, що заборгованість позивача перед банком не є безспірною, а також стягувачем пропущено загальний строк давності у 3 роки. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" надав письмові заперечення проти позовних вимог. Згідно з запереченнями, виконавчий напис вчинено у відповідності до вимог законодавства, оскільки заборгованість є безспірною. Єдиним доказом відсутності боргу повинен бути документ банку про погашення боргу, якого позивач не надав. Крім того, на думку відповідача, нотаріус не зобовязаний перевіряти факт безспірності боргу, а лише повинен перевірити наявність документів, передбачених постановою КМУ № 1172. Строки давності у цьому випадку застосовані бути не можуть, оскільки договірні відносини між банком і позивачем не припинились. В судове засідання сторони, їх представники, 3-тя особа не з'явилися, у звязку з чим на підставі ст. 169\~\~ЦПК України суд ухвалює рішення за наявними у справі доказами і матеріалами. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 15.07.2008 р. позивач [PERSON] уклав з КБ "ПриватБанк" кредитний договір, за умовами якого 05.08.2008 р. отримав кредитну картку № 5457092905017517 з платіжним лімітом 4500 грн. строком на 1 рік. Протягом 2008-2010 рр. позивач користувався кредитною карткою, періодично поповнюючи свій рахунок. У звязку з простроченням позивачем строків погашення кредиту ПАТ "КБ "ПриватБанк" у листопаді 2010 р. надіслав позивачу письмову вимогу про дострокове погашення всієї суми кредиту. 06.10.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за № 5364 про стягнення з позивача на користь банку 25247,27 грн. заборгованості за кредитним договором. 17.03.2016 р. державним виконавцем Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 50504433 та накладено арешт на майно боржника. Проте з наданих сторонами доказів вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 25247,27 грн. не є безспірною. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Постановою Пленуму Верховного Суду України вiд 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотарiальнi дiї або вiдмову у їх вчиненi» у п. 13 роз'яснено, що вiдповiдно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаpiycoм лише за умови, що наявнiсть безспiрної заборгованостi або іншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем пiдтверджується документами, передбаченими спецiальним нормативним актами з цього приводу, i що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох pоків, а у випадках, коли законом встановлено iнший строк давностi, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаpiycoм виконавчого напису є подання документiв, якi встановлюють заборгованiсть боржника перед кредитором, пiдтверджують безспiрнiсть вимоги та подачi вимоги в межах строку позовної давностi у три роки та у межах рiчного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспiрностi вимоги є вiдсутнiсть заперечень боржника щодо заборгованостi та її розрахунку, а також вiдсутностi будь-яких суперечностей у поданих документах. На пiдтвердження безспiрностi заборгованостi нотаpiycy мають бути поданi документи, що свiдчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотapiyc повинен упевнитися в розумiннi боржником пред'явлених до нього вимог i визнання їх. Документом, що пiдтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з пiдписом боржника про його отримання. Відповідачем не надано суду доказів безспірності заборгованості позивача на дату вчинення\~\~виконавчого напису, а також будь-яких інших письмових доказів, які підтверджують безспірність заборгованості відповідно до норм статті 88 Закону України "Про нотаріат", пункту 284 Інструкції та підпункту "б" частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172. Крім того, вiдповiдно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотapiyc вчиняє виконавчi написи, якщо поданi документи пiдтверджують безспiрнiсть заборгованостi або iншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох років, а у вiдносинах мiж пiдприсмствами, установами та органiзацiями - не бiльmе одного року. Як вбачається з тексту вимоги, яку ПАТ КБ "ПриватБанк" надіслав боржникові ще у листопаді 2010 р., банк вже тоді вважав заборгованість простроченою, і бажав скористатися правом на дострокове стягнення всієї суми боргу. До нотаріуса банк звернувся лише у жовтні 2015 р., тобто через 4 роки і 11 місяців після того, як виникло право вимоги, що значно перевищує 3-річний строк, встановлений законом. Вiдповiдно до п. 3.1 Порядку вчинення нотарiальних дiй, нотаpiyc вчиняє виконавчi написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох років Згiдно зi ст. 256, ч. 4 ст.257 ЦК України позовна давнiсть це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивiльного права або iнтepecy. У вiдповiдностi до ст. ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давнiсть встановлюється тривалiстю у три роки. Позовна давнiсть в один piк застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пенi). Вiдповiдно до п. 7 ч. 13. cт.11 Закону України «Про захист прав споживачiв» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давностi якого минув. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 5 вiд 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено, що враховуючи положення п. 7 ч.м13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачш», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давностi якого минув. Оскiльки, зi спливом cтpоків позовної давностi до основної вимоги вважається, що позовна давнiсть спливла i до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачiв» застосовується i до додаткових вимог банку. Згідно ст. 10 та ст. 60\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні\~\~ права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу\~\~ своїх вимог або заперечень. Зважаючи на\~\~ викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обгрунтованими, і виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved