Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Поліграфіст» про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її тітка - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS]. 23 березня 2017 року постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки право власності на дану квартиру не зареєстровано на спадкодавця. Просить визнати право власності за позивачем у порядку спадкування на квартири [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,53 кв.м., житловою площею 30,67 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства та проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Поліграфіст» в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] року померла рідна тітка позивача - [PERSON] (а.с. 5, 44, 45, 46 зв., 88). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Поліграфіст» № 142 від 23 червня 2016 року [PERSON] є членом Житлово-будівельного кооперативу «Поліграфіст» на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської ради народних депутатів м. Києва від 25 вересня 1972 року, прописана та постійно проживала до моменту смерті в кооперативній квартирі [ADDRESS]. Пайовий внесок до житлово-будівельного кооперативу «Поліграфіст» в сумі 4 283 руб. 83 коп. за двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] сплачений нею у повному обсязі у 1987 році (а.с. 71, 72). Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку . Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно частини 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Судом встановлено, що двокімнатна квартира у житлово-будівельному кооперативі «Поліграфіст» м. Києва, загальною площею 45,53 кв.м., житловою площею 30,67 кв.м.,, яка розташована за адресою: м. що знаходиться за адресою: м. Київ. [ADDRESS] є власністю [PERSON], яка померла [INFO] року. Тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: м. Київ. [ADDRESS]. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Спадкоємцем першої черги за законом був син спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 58 зв.). Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як збоку батька, так і збоку матері. Спадкоємцем другої черги за законом був рідний брат спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.44 зв.). Спадкування за правом представлення має місце у випадках, встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON], приймає спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] за правом представлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. 26 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті тітки [PERSON], оскільки її батько - рідний брат померлої - [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 38). 23 березня 2017 року державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону. При цьому в постанові зазначено, що право власності на зазначену квартиру не зареєстровано на ім'я спадкодавця (а.с.68). Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану [PERSON] в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. У теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв'язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу [PERSON]. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved