Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, з урахуванням уточнень якої просить встановити факт того, що трудова книжка від 14 березня 1977 року належить їй, [PERSON] . В обґрунтування вимог заяви заявник зазначає, що вона звернулась до Маріупольського ОУПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак їй було відмовлено, адже у трудовій книжці, що була надана нею для підтвердження трудового стажу, її прізвище зазначене помилково як " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Через наведені обставини звертається з даною заявою до суду. Заявник та її представник до зали судових засідань не прибули. Остання надала заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Начальник Маріупольського об`єднаного\~управління Пенсійного\~фонду України\~Донецької області Полив"яний І. просив розглядати справу без участі представника управління, про що подав до канцелярії суду відповідну заяву. Також зазначив, що заперечень проти заяви не має, просить ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви частково, виходячи з наступного. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1\~ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 1980 року Приморською сільрадою Новоазовського району Донецької області вбачається, що воно складено російською мовою та свідчить про те, що [PERSON] (російською [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] (російською - [PERSON] ), [INFO] , уклали шлюб 23 серпня 1980 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Місцем народження нареченої зазначене с. Кльосове Сарненського району Ровенської області. За даними паспорту громадянина України, серія [NUMBER] , виданого Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області 12 серпня 2008 року, [PERSON] народилась [INFO] , місце народження: село Кльосове Сарненського району Ровенської області. На підтвердження доводів заяви заявником також надано копію атестату № 1575, виданого 20 липня 1976 року на ім`я [PERSON] , згідно якого вона закінчила міське професійне училище № 7 м. Рокитна Ровенської області; довідку ПрАТ "ММК ім Ілліча" від 01 липня 2019 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] , дійсно працювала з 07 лютого 1980 року по 12 липня 1988 року робітницею овочівництва у радгоспі "Приморський", наказ про прийняття 33-к від 07 лютого 1980; наказ про звільнення № 205-к від 12 липня 1988 року. Як вбачається з трудової книжки, заповненої 14 березня 1977 року, вона складена російською мовою, первісно на ім`я " [PERSON] [NUMBER] ", дата народження 27.01.1959, освіта "средняя", професія «маляр». Прізвище " [PERSON] " закреслене та поверх нього написано прізвище " [PERSON] ". На трудовій книжці мається надпис, згадно якого прізвище змінене на " [PERSON] " на підставі свідоцтва про шлюб, виданого Приморською сільрадою. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що трудова книжка, заповнена російською мовою 14 березня 1977 року, дійсно належить заявнику [PERSON] , про що свідчить співпадіння у наданих документах (дата, місце народження, місце навчання, освіта заявника). При цьому наявність помилки при написанні прізвища заявника у трудовій книжці позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати вимогу заяви щодо належності трудової книжки заявнику обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положень\~ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved