Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за телекомунікаційні послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Приватне акціонерне товариство "Київстар" та [PERSON] уклали угоду № 4293910 про надання послуг мобільного зв'язку, відповідно до якого абонент користується вказаними послугами та своєчасно оплачує їх вартість на умовах визначених угодою. Проте з 01.12.2011 року [PERSON] має заборгованість за надані послуги в сумі 4778,49 грн.. Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути заборгованість яка утворилась перед позивачем, за надані послуги в розмірі 4778,49 грн., індекс інфляції в розмірі 158,66 грн., три відсотки річних в розмірі 337,77 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині, а саме в сумі вартості за надані послуги в розмірі 4778,49 грн.. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Київстар" є постачальником телекомунікаційних послуг, споживачем якої є відповідач [PERSON] відповідно до угоди № 4293910 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює постачання телекомунікаційних послуг абоненту, а відповідач (абонент) зобов'язаний здійснювати оплату за спожиті послуги. Судом встановлено, що сторони уклали угоду № 4293910 про надання послуг мобільного зв'язку та замовлення до угоди № 4293910 від 14.02.2011 року, відповідно до якої абонент користується вказаними послугами та своєчасно оплачує їх вартість на умовах визначених угодою (а.с.10-11). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не розраховувалась за надані телекомунікаційні послуги, внаслідок чого у неї з'явилась заборгованість перед позивачем. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 01.12.2011 року заборгованість відповідача по сплаті за надані телекомунікаційні послуги становить 4778,49 грн. (а.с.13). Згідно ст. 2 Закону України "Про телекомунікації" метою цього Закону є забезпечення повсюдного надання телекомунікаційних послуг достатніх асортименту, обсягу та якості шляхом обмеженого регулювання ринкових відносин для сприяння ефективному функціонуванню відкритого і справедливого конкурентного ринку. Закон визначає засади захисту прав споживачів та контролю за ринком телекомунікацій з боку держави. Відповідно до п. 57, 58 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», тарифи на послуги, що згідно із Законом України "Про телекомунікації" підлягають державному регулюванню, застосовуються операторами, провайдерами відповідно до встановлених НКРЗІ граничних або фіксованих тарифів. Тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що згідно із Законом України "Про телекомунікації" підлягають державному регулюванню. Згідно до п. 68 Правил, Порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Відповідно до п. 3.2.1 угоди про надання послуг стільникового мобільного зв'язку, абонент зобов'язується своєчасно оплачувати послуги стільникового мобільного зв'язку оператора згідно з діючими Тарифами, підтримувати авансовий платіж не нижче мінімального рівня, встановленого у діючих тарифах та сплачувати щомісячну абонентну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON], в односторонньому порядку порушила свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з неї суму боргу в розмірі 4778,49 грн.. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи із вказаного, суд приймає визнання представника відповідача позову в цій частині і задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Київстар» в розмірі 4778,49 грн.. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Стаття 625 ЦК України передбачає що, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Позивачем було надано розрахунок заборгованості з урахуванням інфляційних витрат в розмірі 158,66 грн. та трьох відсотків річних за період прострочення відповідачем здійснення оплати вартості телекомунікаційних послуг, за період з 21.12.2012 року по 28.04.2014 року, в розмірі 337,77 грн. (а.с.13). Судом при перевірці вказаного розрахунку було виявлено помилку, а саме в розрахунку 3% річних, що становить 194,02 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача сума заборгованості за користування телекомунікаційними послугами в розмірі 4778,49 грн., індекс інфляції в розмірі 158,66 грн. та три відсотки річних в розмірі 194,02 грн.. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial