Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Любченко Н.Ю., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) поділити між нею та відповідачем майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину наступного майна: садового будинку 49,8 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями та спорудами (сарай-гараж літ "Б,б", убиральня літ "В", альтанка літ "Г", літній душ літ "Д", огорожа "1-3"), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0431 га з кадастровим номером 3210300000:06:006:0081, що знаходиться за адресою: Громадська організація «Захист прав землевласників «Взуттєвик», земельна ділянка 4-а, м. Біла Церква, Київська область; 2) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову (правничу) допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 18.11.2005 року по 19.03.2021 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. В період шлюбу 26.05.2016 року сторонами було придбане спірне майно: садовий будинок та земельна ділянки. Відповідач добровільно не бажає вирішувати питання розподілу майна та наголошує, що позивач не має права на спільне майно, тому остання звернулась до суду за захистом. 25.05.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 06.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 06.10.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 14.12.2021 року представник позивача - адвокат Любченко Н.Ю., звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, надала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2021 року. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.. З 18.11.2005 року по 19.03.2021 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2021 року у справі № 357/10028/20. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є дітьми з інвалідністю. 26.05.2016 року [PERSON] в період шлюбу був придбаний садовий будинок площею 49,8 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . До\~ садового будинку примикають господарські будівлі та споруди: сарай-гараж літ. "Б,б", убиральня літ. "В", альтанка літ. "Г", літній душ літ. "Д", огорожа "1-3", що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., реєстровий № 1547. Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59999129 від 26.05.2016 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. 26.05.2016 року прийнято рішення з індексним номером 29768911 про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 930087132103. В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на спірний садовий (дачний) будинок, виготовленого 20.05.2016 року ФОП [PERSON] . Одночасно з будинком, [PERSON] 26.05.2016 року придбана земельна ділянка площею 0,0431 га з кадастровим номером 3210300000:06:006:0081, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., реєстровий № 1550. Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59999593 від 26.05.2016 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. 26.05.2016 року прийнято рішення з індексним номером 29769334 про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 931495632103. Згідно з нотаріально посвідченою копією заяви [PERSON] від 26.05.2016 року, остання надала згоду [PERSON] на укладення договору купівлі спірного будинку, при цьому зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості є спільною сумісною власністю сторін, договір укладається в інтересах сім`ї. Також стороною позивача на підтвердження вимог надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.10.2021 року. Відповідно до копії довідки ГО «Захист прав землевласників «Взуттєвик» № 14 від 07.10.2020 року сім`я у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дійсно проживають на території ГО «Захист прав землевласників «Взуттєвик», будинок 4а, ур. Сухий Яр, м. Біла Церква, Київська область. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що спірний будинок разом з земельною ділянкою придбаний на ім`я [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 26.05.12016 року в період перебування у шлюбі з [PERSON] , тож за презумпцією спільності права власності подружжя вказане нерухоме майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позову в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved