Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач, 05.11.2019 звернулася до суду з даним позовом, просить суд визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Прогрес» с.Велика Березянка Таращанського району Київської області, в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах землі, вартістю 11949,00 грн, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на землях запасу Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. В обґрунтування позову зазначає, що з 1960 року вона працювала в колгоспі "Прогрес", в квітні 1985 року її, за її заявою, було прийнято в члени Колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Велика Березянка, Таращанського району Київської області. Вона працювала в колгоспі та була його членом тривалий час, з 1960 року по 01.01.1993 ріку про що свідчить архівна довідка №124/05-05 від 13.03.2017 року та записи в моїй трудовій книжці. 20.12.1995 року Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання було передано Колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» у колективну власність земельну ділянку площею 2639.0 га для сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, Серія КВ № 000018 від 20.12.1995 року, з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства. До державного акта на право колективної власності на землю, Серія КВ № 000018 від 20.12.1995 року, був доданий список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства (Додаток № 1), які на момент видачі цього державного акту були членами Колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» для одержання земельного паю. Але її при розпаюванні земель КСП «Прогрес» не було внесено до вказаного списку та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зазначає, що вона, як член господарства, мала право на земельну частку (пай), адже заяви про вихід із членів колективного господарства не подавала і рахувалася членом КСП, відповідно до Закону "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992р. № 2114-12 та статутних документів господарства. Однак КСП «Прогрес» не внесло її до списку пайовиків, чим порушило її гарантоване право. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Представник позивача - адвокат Поліщук Р.А. у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача - Великобрезянської сільської ради Таращанського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник третьої особи - міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області також в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, у поданому поясненні по справі просить розглядати справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] з 1960 року по 01.01.1993 року працювала в колгоспі «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, в квітні 1985 року її прийнято в члени КСП «Прогрес», що підтверджується копією трудової книжки колгоспника № 3 (а.с.11-12), архівною довідкою № 124/05-05 від 13.03.2017 (а.с.13-14). Після прийняття та введення в дію Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства. Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну. Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. 20.12.1995 року Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання було передано Колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» у колективну власність земельну ділянку площею 2639,0 га для сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю Серія КВ № 000018 від 20.12.1995 року, з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства. До державного акту на право колективної власності на землю Серія КВ № 000018 від 20.12.1995 року, був доданий список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства (Додаток № 1), які на момент видачі цього державного акту були членами Колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» для одержання земельного паю. Однак, при розпаюванні земель КСП «Прогрес» позивача не було внесено до вказаного списку та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі. Відповідно з п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств» здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Як передбачено п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до «Практики розгляду судами земельних спорів» Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003 року: «До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках». На момент розпаювання земель КСП «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області позивач була членом КСП, так як заяви про вихід із членів колективного господарства не подавала і рахувалася членом КСП відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 № 2114-12 та статутних документів господарства. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Також, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: «Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність». Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом. Позивач неодноразово зверталася до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області з приводу надання її земельної ділянки (паю), але її переконували, що таке право вона втратила. В листопаді місяці 2018 року позивачу стало відомо, відповідно до викопіювання з публічної кадастрової карти України про наявність вільних земельних ділянок які знаходяться в розпорядженні Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області розміром 2 га, в зв`язку з чим вона звернулася до адвоката на консультацію. В той же час, в лютому 2019 року, випадково з Інтернету, позивач дізналася, що аналогічні справи розглядаються районними судами та задовольняються позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай). Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів КСП «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, із членів вказаного підприємства не вибувала, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мала право на земельну частку (пай) в розмірі 2,5 в умовних кадастрових гектарах землі вартістю 11949,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved