Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором № 228355487 від 07.08.2013 року і просить стягнути із відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в загальному розмірі 56819,64 грн., а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 07.08.2013 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір №228355487. 14.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20170714, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передала ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 Договору відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошових вимог за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань за кредитними договорами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавала. Відповідно до Реєстру боржників - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14.07.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 56819,64 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 12129 грн. 95 коп., заборгованості за відсотками 3,37 грн., заборгованості за платою за управління кредитом 32469,37 грн., а також сума заборгованості за пенею 12216,95 грн. На виконання п.6.6 Договору відступлення права вимоги 21.07.2017 на адресу відповідача від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та повідомлено про необхідність сплати заборгованості у розмірі 56819,64 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до 04.08.2017 року. Одночасно із зазначеним повідомленням від імені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та про факт виникнення заборгованості та її розмір, а також вимогу про сплату заборгованості за договором. Проте, відповідач свого зобов'язання не виконала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 19.09.2018 р. за клопотанням відповідача, яке підтримане її представником в судовому засіданні, було витребувано оригінали документів, які надійшли до суду. Крім того, слід зазначити, що клопотання представника позивача, яке міститься у письмових запереченнях від 03.12.2018 р., щодо відмови у задоволенні заяви [PERSON] про затвердження мирової угоди у справі за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає до задоволення, оскільки виходячи з положень ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд справи лише у разі укладення мирової угоди сторонами і наявності спільної письмової заяви, за наявності підстав згідно з ч.5 ст.207 ЦПК України. У вказаній справі мирової угоди не укладено сторонами, так само як і відсутня їх спільна заява. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Згідно письмових заперечень від 03.12.2018 р., поданих до суду заперечення на заяву відповідача від 13.11.2018 року щодо пропозиції укладення мирової угоди, просить відмовити відповідачеві у затвердженні мирової угоди у справі, розгляд справи проводити без участі представника позивача, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Згідно заяв від 11.07.2018 р. повідомила суд про визнання факту отримання нею від ТОВ "ФК"ЦФР" кредиту і наявність на даний час заборгованості по ньому; від 05.11.2018 р. та від 12.11.2018 р. про намір укласти з позивачем мирової угоди. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнав. Суд, вислухавши представника відповідача, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Крім того, у відповідності до п.п. 2, 4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 07.08.2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір № 228355487, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 24433,90 грн. на строк 24 місяці із щомісячним погашенням кредиту за графіком платежів, що є додатком до зазначеного договору. Позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором (а.с. 5, 6). Вона отримала кредит у відповідному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 07.08.2013 (а.с. 12). 14.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20170714, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 228355487 від 07.08.2013 року (а.с. 23-26). Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, не надала. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14.07.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 56819,64 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 12129 грн. 95 коп., заборгованості за відсотками 3,37 грн., заборгованості за платою за управління кредитом 32469,37 грн., а також сума заборгованості за пенею 12216,95 грн. (а.с. 26). На виконання п.6.6 Договору відступлення права вимоги 21.07.2017 на адресу відповідача від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» були надісланні повідомлення: 1) про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та повідомлено про необхідність сплати заборгованості у розмірі 56819,64 грн.; 2) про зміну умов кредитного договору та про факт виникнення заборгованості та її розмір, а також вимогу про сплату заборгованості за договором (а.с. 21, 22). Однак у першому листі відстуній підпис особи, яка склала цей лист та відсутні докази надіслання та отримання відповідачем. Згідно з правовою позицією ВСУ у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Згідно Розрахунку заборгованості, який не оспорюється відповідачем (а.с. 18-19), станом на 14.07.2017 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість, яка непогашена ні первісному кредитору, ні його правонаступнику. Тому позов є підставний. Відповідно до вимог ст.ст. 525 ,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами договору обумовлено, що кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та внести плату за кредитом. Відповідно дост. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що врегульовано положеннямист. 514 ЦК України. За правилами ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо стягнення судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 881 гривень на користь позивача, та підлягає поверненню позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 881 гривень з державного бюджету. Згідно положень ч. ч.3, 5 ст.7 Закону "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Outcome: approved