Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

04.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на садовий будинок [ADDRESS] в межах Бузької сільської ради. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 11.12.2002 року було укладено договір купівлі - продажу садового будинку [ADDRESS] Вказаний договір був укладений між нею та [PERSON], в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарно - сировинній біржі, ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. В літку позивач вирішила продати будинок, однак нею було встановлено, що вона втратила оригінал правовстановлюючого документу та отримати дублікат неможливо, оскільки Універсальна товарно-сировинна біржа ліквідована. Крім того було встановлено, що в договорі була невірно зазначена адреса розташування будинку, а саме будинок розташований в межах Бузької сільської ради в [ADDRESS] а не на території міста Вознесенська, як зазначено в договорі . Посилаючись на те, що на сьогоднішній день підтвердити право власності на садовий будинок неможливо, позивач змушена реалізувати своє право в судовому порядку, тому просила визнати за нею право власності на садовий будинок [ADDRESS] в межах Бузької сільської ради. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій вона просить розгляд справ здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши докази по справі, інвентарну справу № 309, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0512 га, яка розташована на території Бузької сільської ради садове товариство "Сад над Бугом" на підставі рішення виконкому Бузької сільської ради № 103 від 28 грудня 1993 року. На вищевказаній змельній ділянці ним був побудований садовий будинок. Згідно рішення Бузької сільської ради від 06 грудня 2001 року № 20 було затверджено найменування вулиць та нумерація будинків в садовому товаристві "Сад над Бугом", відповідно до якого садовому будинку, що належав [PERSON] був присвоєний номер [ADDRESS] Згідно інформації ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України в Словнику іменованих об'єктів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по Бузькій сільській раді знаходиться кооператив "Сад над бугом" з власними вулицями в тому числі "Пісочна". В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS] та зареєстрований в той же день на Універсальній товарно-сировинній біржі за реєстровим № №662. З договору купівлі-продажу вбачається, що вказаний садовий будинок належав продавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на садовий будинок, що був виданий 04 грудня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №162 від 27 листопада 2002 року. З матеріалів справи вбачається, що в 2002 році [PERSON] звернувся з заявою до виконавчого коімтету Вознесенської міської ради, в якій просив прийняти до екплуатації садовий будинок, що був ним побудований в СОТ "Сад над бугом" по [ADDRESS] загальною площею 26,8 кв.м. 15 листопада 2002 року був затверджений Акт про закінчення будивництва та здачі в екплуатацію індивідуального домоволодіння. Згідно відповіді виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 16.12.2014 року земельна ділянка, яка розташована в садовому товаристві "Сад над Бугом" по [ADDRESS], підпорядковується до території Вознесенського району. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцем після його смерті є його дружина [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушене право пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом даної норми права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Метою використання даного позову є усунення невизначеності відносин власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є позивач, або отримання документа, що засвідчує його право власності та був раніше ним втрачений. Умовою задоволення такого позову є наявність у позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно. Разом з тим, позивачка [PERSON] позбавлена можливості усунути невідповідність в правовстановлюючому документі а також повторно отримати правовстановлюючий документ або його дубліката в адміністративному порядку, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні письмовими доказами. Таким чином, підсумовуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, обраний нею спосіб захисту може бути застосований судом, а її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання її власником спірного майна.

Outcome: approved