Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивача звернувся до суду із позовом до до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позивних вимог зазначив, що від державного виконавця Саксаганського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області, він дізнався про те, що 27 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 4966, на підставі Кредитного договору від 23 січня 2013 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 25.07.2016 року про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 64853 грн. 58 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12679 грн. 54 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 46276 грн. 30 коп.; заборгованість з комісії та пені у розмірі 2333 грн. 28 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у \~розмірі 500 грн.00 коп.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3064 грн. 46 коп..Позивач вважає, що виконавчий напис №4966 від 27 жовтня 2016 року вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат»,\~постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Саксаганського \~районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.11.2018 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 08.02.2018 року витребувано у приватного нотаріуса та [PERSON] "ПриватБанк" документи. Ухвалою суду від 27.03.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомленний належним чином. Представник позивача в особі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові та наданих нею пояснень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи від представника відповідача не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою судді Саксаганського \~районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.11.2018 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 08.02.2018 року витребувано у приватного нотаріуса та [PERSON] "ПриватБанк" документи. Ухвалою суду від 27.03.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.01.2013 року між [PERSON] «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. 27 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4966, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.01.2013 року на загальну суму 64 853 грн. 58 коп. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12679 грн. 54 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 46276 грн. 30 коп.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 2333 грн. 28 коп., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3064 гривні 46 коп.(а.с.13) 18 травня 2017 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 53973266 з примусового виконання виконавчого напису №4966 від 27.10.2016 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ «КБ Приватбанк», надалі відповідач, боргу у розмірі 64 853,58 грн.(а.с.12) Зазначений виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом [PERSON] на підставі таких документів: кредитний договір, (копія); засвідчена виписка з особового рахунку боржника (копія); вимога про усунення порушень за Кредитним договором (копія); розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку (копія); опис вкладення в цінний лист (копія); довіреність представника [PERSON] "ПриватБанк" /копія/; паспорт представника [PERSON] "ПриватБанк" (копія). Відповідно до ст.ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проаналізувавши вищенаведені норми та беручи до уваги, що стягувачем [PERSON] «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано копію кредитного договору б/н № від 23 січня 2013 року замість оригіналу зазначеного договору, суд приходить до висновку про їх порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису. Крім того, нотаріусу додано не засвідчену виписку з особового рахунку боржника, а розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23.01.2013 року, укладеного між [PERSON] «ПриватБанком» та [PERSON] станом на 25.07.2016 року, отже наданий відповідачем розрахунок заборгованості не є тим документом, що посвідчує безспірність визначеної до стягнення суми боргу. Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов'язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Виписка банку - це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. У порушення вимог п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] не перевірив чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, та вчинив виконавчий напис у порушення вимог ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно виконавчого напису нотаріуса №4966 від 27 жовтня 2016 року з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованості з пені у розмірі 2333,28 грн., по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3064,46 грн, що є порушення вимог ст. 61 Конституції України. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). \~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 750/9626/16-ц. Згідно цієї постанови \~висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що заявлені вимоги відповідача є безспірними, не є вірним, оскільки стягувачем стягнуто з боржника штраф та пеню, тобто застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань, що є винними діями, які підлягають доведенню належними та допустимими доказами, у тому числі із урахуванням вимог статті 61 Конституції України. На підставі викладеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином стягнення з позивача одночасно і пені, і штрафу є порушенням вимог статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене є \~підтвердженням наявності спору щодо суми заборгованості за кредитним договором та підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ч.1 ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2ст.\~258\~ЦК України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте виконавчим написом нотаріуса №4966 від 27.10.2016 року здійснено стягнення заборгованості за період з 23 січня 2013 року по 24 липня 2013 року поза межами трирічного строку позовної давності, а також неустойки за період з 23 січня 2013 року по 24 липня 2015 року поза межами річного строку позовної давності. Верховний суд України у постанові від 3 червня 2015 року по справі № 6-31цс15 та постанові від 30 вересня 2015 року по справі № 6-154 цс15 прийшов наступного правового висновку: «У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.» Верховний суд України у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 335/13278/14-ц прийшов до висновку про те, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Отже, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. У порушення вимог п. 3.1. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» приватним нотаріусом [PERSON] при вчиненні виконавчого напису не було перевірено додержання відповідачем строків позовної давності щодо кожного щомісячного платежу, відсотків, неустойки по кредитному договору від 23 січня 2013 року. Оскільки за оспорюваним виконавчим написом заборгованість за кредитним договором була стягнута поза межами строків позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, пенею, штрафом, виконавчий напис нотаріуса №4966 від 27 жовтня 2016 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно з п. 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. (п.2.4. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз'яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було надано письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № б/н від 23 січня 2013 року, список згрупований поштових відправлень від 24.04.2017 року та опис вкладення. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватним нотаріусом не надано. Згідно письмової вимоги про усунення порушень за Кредитним договором № б/н від 23 січня 2013 року банк вимагав від позивача виконання всіх боргових зобов'язань за Кредитним договором, та сплатити суму боргу за Кредитним договором з урахуванням внесення коштів на погашення заборгованості яка становить станом на 25.07.2016 року 64853,58 грн., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12679,54 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 46276,30 грн.; заборгованості з пені та комісії у розмірі 2333,26 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., а також заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3064,46 грн., повідомив, що терміни повернення кредиту та сплати плати за кредиту вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати відправлення письмової вимоги. Умовами кредитного договору передбачено, що право Позичальника повернути кредит у повному обсязі виникає тільки після отримання позичальником повідомлення про таку вимогу від Банку. Письмова вимога Банку про усунення порушень позичальником отримана не була, саме тому у позивача не виникло обов'язку повернути кредит достроково, а тому і у приватного нотаріуса не виникло права вчиняти виконавчий напис про дострокове стягнення заборгованості. Таким чином Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред'явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн..

Outcome: approved