Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 вересня 2009 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 13 січня 2021 року допустив заборгованість в розмірі 22413 грн. 25 коп., з яких: 18659 грн. 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3753 грн. 35 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази подані сторонами приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб та приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Так, 11 вересня 2009 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (на даний час АТ КБ "Приватбанк") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на офіційному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 13 січня 2021 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 22413 грн. 25 коп., з яких: 18659 грн. 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3753 грн. 35 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 22413 грн. 25 коп. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. Як вбачається із платіжного доручення №PROM9BGZQP від 19 січня 2021 року позивач сплатив 2270 грн. 00 коп. судового збору. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню на користь позивача лише 50 відсотків судового збору, інша частина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved