Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

17.11.2020 [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою [INFO] матір`ю [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] у м. Краснодон Луганської області. Його батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Однак, свідоцтво про його народження було втрачено, у зв`язку з чим 11.03.2020 він був змушений звернутись із заявою про видачу повторного документу до відділу реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Републіки. 11.03.2020 він отримав у вказаному органі державної реєстрації актів цивільного стану повторне свідоцтво про моє народження, в якому відомості про нього та їх батьків викладені російською мовою, зокрема, прізвища зазначені однаково як « [PERSON] ». Зазначене прізвище « [PERSON] » в його документах співпадає з прізвищем матері, яка в свідоцтві про його народження в графі «батьки» зазначене російською мовою як « [PERSON] », а також вказана як « [PERSON] » в паспорті матері громадянки України як в українському написанні прізвища, так і російському. Однак, написання його прізвища в паспорті громадянина України, викладеного українською мовою як « [PERSON] », відрізняється від прізвища матері « [PERSON] » в її паспорті та свідоцтві про її смерть. Вказані розбіжності позбавляють його можливості підтвердити родинні відносини з матір`ю та вирішити питання щодо подачі заяви про прийняття спадщини за законом після її смерті, як єдиним спадкоємцем першої черги, після розгляду судом іншої справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. У зв`язку зі смертю матері, іншим чином виправити помилку, окрім як звернутися до суду із даною заявою, не має можливості. Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні своєї заяви з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, сільський голова [PERSON] направив на адресу суду лист про розгляд справи за відсутністю представника ради. Неприбуття зазначених осіб в судове засідання не перешкоджає ухваленню рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною першої статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що встановлення факту родинних відносин з померлою матір`ю [PERSON] необхідно йому для оформлення права на спадщину в порядку, визначеному законом, оскільки в прізвищі його матері зазначено « [PERSON] », а його прізвище « [PERSON] ». Різниця в написанні прізвищ виникла внаслідок перекладу з російської мови на українську. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії свідоцтва про народження, складеного російською мовою, вбачається, що прізвище заявника та його батьків зазначено як " [PERSON] " (мовою оригіналу) (а.с. 8) З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06.01.2003 Суходільським МСМ УМВС України в Луганській області, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого 11.11.2020 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що прізвище померлої матері значиться як " [PERSON] "(а.с. 9, 17) Відповідно до так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Таким чином, судом встановлено, що вказані розбіжності у написанні прізвища заявника та його померлої матері виникли внаслідок перекладу російсько-українського мовлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадщини. Виправити вказані розбіжності в іншому порядку заявник позбавлений можливості, у зв`язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved