Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення коштів. Позивач зазначив, що з [PERSON] перебував у шлюбі з 07.10.1994 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2011 року, справа № 2-7604/11, шлюб, зареєстрований 07.10.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1394, був розірваний. У шлюбі за спільні кошти подружжя ними було придбане наступне майно: 1. будівельні матеріалами, що були використанні для незакінченого будівництва нового житлового будинку, будівлі душового та туалетного приміщень, металоконструкції, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер: [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка. За висновком експертного будівельно-технічного дослідження ринкова вартість будівельних матеріалів, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, кадастровий номер: [NUMBER], загальною площею 2010,0 м., складає 190 635,60 грн. 2. меблі та інше майно домашнього вжитку, вартість якого, відповідно до доданих документів, складає - 50 011,85 грн. 3. автомобіль легковий, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року випуску, колір чорний, тип - легковий універсал, НОМЕР об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], був придбаний ними в кредит та на який, на сьогоднішній день, банком звернуте стягнення. Стосовно автомобіля зазначив, що легковий, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року випуску, був придбаний нами в 2007 році за кредитні кошти на підставі кредитного договору № 490053155 та перебував в заставі у банку. На момент припинення шлюбних відносин (січень 2011 року), що підтверджується позовною заявою про розірвання шлюбу, поданою [PERSON], та розірвання шлюбу (серпень 2011 року) кредит за придбаний автомобіль не був виплачений подружжям та станом на 10.03.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 13 472,08 дол. США, про що було зазначено у вимозі про досудове врегулювання спору, направленій на адресу позивача банком. У зв'язку з наявною заборгованістю по кредиту, відповідно до кредитного договору № 490053155, Загальних вимог кредитування та Вимоги про досудове врегулювання спору автомобіль легковий, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року випуску, був вилучений у позивача банком для подальшої реалізації, за Актом приймання-передачі автомобіля від 30 березня 2012 року. На сьогоднішній день автомобіль легковий, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року, реалізований банком, а кошти від його реалізації були направлені на погашення кредиту. Однак у період з січня 2011 року по березень 2012 року позивач за рахунок своїх особистих коштів сплачував заборгованість за автомобіль легковий, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року випуску, який був придбаний подружжям в 2007 році за кредитні кошти на підставі кредитного договору № 490053155. Загальний розмір сплачених позивачем особистих коштів, що підтверджується довідкою з банку та квитанціями, які додаються, становив: 4 179, 64 дол. США. На виконання положень кредитного договору № 490053155 та договору застави автомобіля легкового, HYUNDAI, TUCSON, 2007 року, 08 грудня 2011 року ним були сплачені кошти за договорами - кредитним договором №490053155 та договором страхування всього 42.605,07 грн. На час звернення до суду все майно, крім автомобіля знаходиться у дружини за адресою [ADDRESS]. Вартість цього майна позивач оцінює у сумі 50.011 грн. Тому позивач просив: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 302,535 грн. 2. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності по ? частині кожному на будівельні матеріали загальною вартістю 190 635,60 грн., що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, загальною площею 2010,0 кв.м. 3. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності за кожним на ? частину вищенаведеного рухомого майна, загальною вартістю 50.011,85 грн., 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. У заяві від 12.12.2013 року позивач просив призначити судову товарознавчу експертизу щодо визначення вартості певного майна, вказаного у заяві, вартість якого ними не було узгоджено. У запереченнях проти позову (а.с. 114) [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з позивачем з 07.10.1994 року, розірвано шлюб рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2011 року. Рішенням цього ж суду від 12.12.2013 року вирішено спір про поділ нерухомого майна, визнано право власності за кожним із подружжя на ? частину майна, що було предметом спору окрім автомобіля, який було продано Банком на погашення кредиту. Автомобіль суд визнав таким, що не є спільною власністю подружжя (у мотивувальній частині рішення), відмовивши у позові щодо іншої частині спірного майна. Що стосується поділу майна, зазначеного у позові, що розглядається, то майно в наданих позивачем описах щодо будівельного матеріалу і побутового майна, домашнього вжитку, то як зазначила відповідач наявність вказаних позивачем предметів на даний час у сторін або третіх осіб не встановлена. Крім того більшість цього майна не перебувала у спільній власності подружжя. У запереченнях (а.с. 115) відповідач також посилається на те, що судом прийнято ухвалу про закриття провадження щодо стягнення грошових коштів у розмірі 21 302,535 грн. за погашення ним кредиту. У квітні 2015 року позивач уточнив позовні вимоги (а.с. 173-180) та просив: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 53.730,97 грн. за виплату кредиту на авто після шлюбу. 2. визнати право спільної власності за кожним із подружжя на ? частину будматеріалів, загальна вартість 215.846 грн. 3. визнати право спільної власності за кожним із подружжя на ? частину рухомого майна (меблі тощо) вартістю 50011, 85 грн. У запереченнях відповідач (а.с. 208), не погоджуючись з уточненими вимогами позивача, зазначила, що стосовно виплати половини коштів сплачених за кредит з січня 2011 року по березень 2012 року та за половину боргу на березень 2012 року, то рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яким вирішено спір щодо автомобіля, визнано, що автомобіль не віднесено до спільного майна подружжя. А також щодо виплати кредиту вказано, що автомобіль, придбаний позивачем за кредитні кошти, однак сім'єю не використовувався, тому вона не зобов'язана приймати участь у виплаті боргів, що виникли після припинення подружніх стосунків. Заперечуючи проти визнання за сторонами по ? права на будівельні матеріали, використані при будівництві, вартістю 215.846 грн., просила відмовити за недоведеністю факту, що саме ці матеріали придбані у шлюбі. Стосовно її заперечень проти визнання за кожним права на ? частину рухомого майна, що знаходиться [ADDRESS], вартістю 50.011,85 грн., зазначила, що такого майна немає у наявності в її квартирі, а також зазначила, що більшість речей, про які йдеться у позові не були у спільній власності подружжя. Ухвалою суду від 18 вересня 2014 року (а.с. 142) призначено судову товарознавчу експертизу щодо рухомого майна (меблі інше побутове майно) з покладенням оплати за її проведення на позивача, а на відповідача покладено обов'язок надати доступ до майна. Згідно повідомлення КНІДСЕ від 12.03.2015 року проведення експертизи неможливе у зв'язку із незабезпеченням доступу експертів 11 березня 2015 року до майна за адресою [ADDRESS]. (а.с. 158) У квітні 2015 року позивач збільшив розмір позовних вимог (а.с. 181) та просив щодо вимог про визнання право спільної власності за кожним із подружжя на ? частину будматеріалів уточнити загальну вартість придбаних у період шлюбу та використаних на будівництво, що було розпочато, будівельних матеріалів на суму 215.846 грн. посилаючись на висновок експерта від 06.09.2014 року, у решті підтримано заявлені вимоги. У запереченнях представника відповідача на уточнені вимоги (а.с. 114, 208) йдеться про відсутність доказів щодо наявності переліченого майна. Що стосується оцінки майна, то експерт посилається на документи, надані замовником, тобто позивачем, а не на огляд самого об'єкту. Стосовно поділу побутового майна, наявність якого у відповідача не доведена, представник відповідача посилається на показання свідка, допитаного у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, посилаючись на долучені ним докази. Представник відповідача у судовому засіданні (а.с. 127, 203, 212) пояснила, що відповідач проживає у батька за адресою [ADDRESS], а зареєстрована у квартирі, що на вул. Щербакова. Вважає позовні вимоги не доведеними з посиланням на викладені у запереченнях як усних так і письмових доводи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи Рішенням Шевченківського районного суду від 12.12.2013 року вирішено спір про поділ нерухомого майна, визнано право власності за кожним з подружжя на ? частину майна, а саме: Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки у селі Козіївка. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки у селі Козіївка. У решті позову [PERSON] відмовлено. Звертаючись до суду з позовом у листопаді 2013 року щодо поділу іншого майна набутого під час спільного проживання у шлюбі, яке не було предметом розгляду у прийнятому судом рішенні, позивач просив визнати за кожним із подружжя [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності по ? частині кожному на будівельні матеріали загальною вартістю 190 635,60 грн., що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, загальною площею 2010,0 кв.м. та на побутове майно домашнього вжитку, яке знаходиться у позивачки, загальною вартістю 50 01 1,85 грн. У процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та уточнив загальну вартість придбаних у період шлюбу та використаних на будівництво, що було розпочато, будівельних матеріалів на суму 215.846 грн., посилаючись на висновок експерта від 06.09.2014 року. Стосовно автомобіля "Хюндай.Таксон", то суд визначився, що авто не є спільною сумісною власністю подружжя, судом відмовлено у решті позову. У даному судовому процесі суд дійшов висновку, що спір, пов'язаний із автомобілем та виплатою кредиту, отриманого на його придбання вже був предметом вирішення судом. Як зазначено на а.с.110 зв. у мотивувальній частині рішення суду автомобіль був придбаний за кредитним договором [PERSON], 06.12.2007 року, перебував у заставі і оскільки виникла заборгованість, автомобіль було реалізовано та за актом приймання-передачі від 30.03.2013 року авто передано [PERSON] Враховуючи вищенаведене автомобіль "Хюндай.Таксон" не є спільною власністю подружжя. Отже, суд виходить з того що предметом даного позову, що розглядається є: 1. будівельні матеріали, використані для будівництва нового житлового будинку, будівлі душової та туалетногого приміщень, металоконструкцій, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, загальною площею 2010,0 кв.м. 2. побутове майно домашнього вжитку, а саме: диван кутовий «Проун», кондиціонер Раnаsоnіс СS/CU W12МКD, кондиціонер Samsung SHOZW8, конструкція з алюмінію (балконний блок), DVD LG DKS-6100, пилосос LG VC 4053HTU, телевізор Раnаsоnіс ТХ 29 рmі 11, пароварка Теfаl VС 4003, духовка Горенье В 797 В, поверхня Горенье GSM 64 В, морозильна камера SNAIGE P245-1504B, двері полотно Верона мод.57 20-6 глухі, горіх, 2 шт., двері полотно Верона мод.57 20-8 глухі, горіх, двері полотно Верона мод.57 20-8 напівскло, горіх, стійка дв. коробки мод.57 горіх, 13,5 шт., лиштва мод.57 горіх, 25 шт., дошка добірна 100мм мод.57 горіх (2,5 шт.), холодильник INDESIT RA 40.1, Delfics C2D3+, комп'ютер, BenQ FP75G TFT 17", монітор, що знаходиться в квартирі [ADDRESS]. Спільною сумісною власністю майна подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер: [NUMBER] за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, яка належить за Рішенням Шевченківського районного суду від 12.12.2013 року у справі про поділ нерухомого майна, кожному з подружжя по ? частині цієї земельної ділянки, на території якої проводилось будівництво нового житлового будинку, душової та туалетного приміщень, металоконструкції із використанням будівельних матеріалів, щодо яких у позовній заяві оспорено право спільної сумісної власності на половину, за переліком, долученим до позовної заяви. Відповідач, заперечення якої стосуються посилання на відсутність доказів щодо придбання будівельних матеріалів у шлюбі у зв'язку із зазначеним будівництвом, а надані позивачем платіжні квитанції та інші документи, на підставі яких експертом встановлена оцінки їх вартості, то експерт посилається на документи, надані замовником, тобто позивачем односторонньо. Наявності на сьогодні перелічених 66 найменувань будматеріалів не доведено. Водночас, досліджуючи обставини справи, у тому числі висновок експерта за результатами проведення експертно-технічного дослідження від 16.09.2014 року (а.с. 185), який оцінено судом у сукупності з іншими доказами, у тому числі висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 08.05.2012 року щодо ринкової вартості забудованої присадибної ділянки та вартості її поліпшення із врахуванням у тому числі вартості необхідних будівельних матеріалів (а.с. 18-зв.), суд дійшов висновку, що мали місце придбання та використання у будівництві спільно придбаних будівельних матеріалів. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України, про обов'язки доказування і подання доказів, передбачено, що к ожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оспорюючи їх оцінку, відповідач та її представник не надали інших документів чи доказів на підтвердження тих, що долучені позивачем і досліджувались судом. Не спростовує відповідач загальні посилання на відсутність доказів на придбання будматеріалів, зазначених у переліку, факт якого підтверджується зібраними судом доказами, а саме висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 08.05.2012 року (а.с. 15-26), у якому, зокрема на а.с. 18 зазначено, що на земельній ділянці були проведені роботи з використанням будівельного матеріалу на будівництво. Стосовно спору про поділ придбаного у шлюбі побутового майна для домашнього вжитку на підставі позову [PERSON] щодо майна, нажитого у шлюбі, зокрема на купівлю якого пред'явлені документи (а.с. 66-84): кредитні договори, квитанції, чеки, долучені ним до матеріалів справи, відповідач також обмежилась загальними запереченнями проти поділу за відсутності у неї наявного майна, та посилання на відсутність доказів про знаходження частини майна у спільній сумісній власності подружжя. Допитані у судовому засіданні позивач та його представник, а також представник відповідача та свідок [PERSON] показали, що у квартирі батька відповідача, де вона проживає, є певні предмети із зазначених позивачем. Ухвалою суду від 18 вересня 2014 року (а.с. 142) призначено судову товарознавчу експертизу щодо рухомого майна (меблі інше побутове майно), які знаходяться за адресою названою свідком [PERSON] [ADDRESS] з покладенням оплати за її проведення на позивача, а на відповідача покладено обов'язок надати доступ до майна. Однак, незважаючи на попередження суду щодо забезпечення доступу до об'єктів (а.с. 152) судова товарознавча експертиза не була проведена, у зв'язку із чим справа двічі поверталась до суду. Згідно повідомлення КНІДСЕ від 12.03.2015 року проведення експертизи неможливе у зв'язку із незабезпеченням доступу експертів 11 березня 2015 року до майна за адресою [ADDRESS]. Виходячи із зібраних доказів встановлені обставини суду, на підставі яких суд вважає можливим визнати право спільної сумісної власності по ? частині за кожним із подружжя стосовно оспореного позивачем майна, яке залишилось у відповідачки, яка відмовилась надати докази на спростування як обсягу спірного майна так і його оцінки позивачем. Тому суд вважає, що слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності по ? частині кожному на будівельні матеріали, використані для будівництва нового житлового будинку, будівлі душової та туалетногого приміщень, металоконструкцій, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Козіївка, загальною площею 2010,0 кв.м. А також визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності за кожним на ? частину рухомого майна, а саме: диван кутовий «Проун», кондиціонер Раnаsоnіс СS/CU W12МКD, кондиціонер Samsung SHOZW8, конструкція з алюмінію (балконний блок), DVD LG DKS-6100, пилосос LG VC 4053HTU, телевізор Раnаsоnіс ТХ 29 рmі 11, пароварка Теfаl VС 4003, духовка Горенье В 797 В, поверхня Горенье GSM 64 В, морозильна камера SNAIGE P245-1504B, двері полотно Верона мод.57 20-6 глухі, горіх, 2 шт., двері полотно Верона мод.57 20-8 глухі, горіх, двері полотно Верона мод.57 20-8 напівскло, горіх, стійка дв. коробки мод.57 горіх, 13,5 шт., лиштва мод.57 горіх, 25 шт., дошка добірна 100мм мод.57 горіх (2,5 шт.), холодильник INDESIT RA 40.1, Delfics C2D3+, комп'ютер, BenQ FP75G TFT 17", монітор, що знаходиться в квартирі [ADDRESS]. Згідно із ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять грн.), У решті позовних вимог, суд вважає відсутні підстави для їх задоволення за обставин, встановлених судом. Враховуючи наведене, відповідно ст. ст. 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial