Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, посилаючись на те, що 08.12.2011 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним 17 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] про надання споживчого кредиту № 11284966000. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 11375 швейцарських франків, який зобовязався повернути у повному обсязі в строк до 17 січня 2019 року або достроково зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за даним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки б/н від 17 січня 2008 року відповідно до п.1.1. якого відповідач [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, Набережний вїзд[ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог,позивач зазначає, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 436525,43 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, Набережний вїзд[ADDRESS], шляхом визнання права власності на неї та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки тільки у випадку, якщо між сторонами є окремий договір про задоволення вимог кредитора у такий спосіб або в іпотечному договорі міститься застереження про передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного забо`вязання. Однак, відповідно до умов договору іпотеки від 17 січня 2008 року укладеного між сторонами, право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено шляхом набуття на нього права власності тільки у випадку укладення окремого договору. Отже, оскільки іпотекодержатель своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення зазначеного договору в позасудовому порядку не реалізував, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 11284966000 від 17 січня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON], останньому було надано кредит в розмірі 11\~375 швейцарських франків терміном до 17 січня 2019 року, зі сплатою щомісячних платежів (а.с. 8-18). Для забезпечення повернення кредиту за кредитним договором було укладено договір іпотеки б/н від 17 січня 2008 року з відповідачем, відповідно до п.1.1. даного договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, Набережний вїзд[ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року (а.с. 19-22). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельтабанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 38-39), згідно умов якого до позивача перейшли права вимоги за кредитами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки, що підтверджується актом прийому-передачі документації за зазначеним договором від 06.03.2012 року (а.с. 40). Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1. частини 4 договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено за цим договором. Відповідно до п.4.2. договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку» та з інших, передбачених законодавством України, підстав. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України (пункт 4.4. договору, а.с. 21). Частиною 5 договору сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про звернення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» або отримання іпотеко держателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з наданої позивачем довідки від 28.07.2015 року, за відповідачем [PERSON], станом на 28.07.2015 року наявна заборгованість по кредитному договору № 11284966000 у загальному розмірі 18957,61 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ складає 436525,43 гривень. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, Набережний вїзд, будинок 10, шляхом передачі позивачу вказаного предмету іпотеки у власність та визнати право власності на дану квартиру за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк», тобто позивачем по справі. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотеко держатель зобовязаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя. Як зазначалося вище, сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в частині 5 договору іпотеки. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за № 5 від 30.03.2012 року було роз'яснено, що у разі, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (відповідне застереження в іпотечному договорі, прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання ), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку", а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Аналізуючи вищевказані норми закону та з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивачем фактично подано позов про визнання права власності на нерухоме майно, не реалізувавши при цьому своє право позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки визначене застереженням. В даному випадку ПАТ "Дельта Банк", на захист свого права мав би подати позов у відповідності до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, що відповідно надає відповідачу інший обсяг прав, як зокрема і при позасудовому врегулюванні, оскільки рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ст.37 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до ч. 2 ст. 39 даного закону, зазначено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Враховуючи, що Договором іпотеки не передбачені підстави щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за позивачем, що й не передбачені чинним законодавством, суд дійшов висновку, що позов не доведений та не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed