Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до ПАТ "Мостобуд" «Мостобудівельний загін № 60», ПАТ "Мостобуд" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 38758,17 грн. середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів при звільненні в сумі 4400,00 грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 25000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що він працював на ПАТ "Мостобуд" «Мостобудівельний загін № 60», ПАТ "Мостобуд". Згідно наказу № 32-к від 08.12.2014 року його було звільнено з підприємства за ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні з підприємства не була виплачена заробітна плата в розмірі 38758 грн. 17 коп. В подальшому належні до виплати суми відповідач так і не виплатив. Позивач згідно заяви позовні вимоги підтримав частково, просить стягнути з ПАТ "Мостобуд" заборгованість по заробітній платі в сумі 38758,17, середній заробіток за час затримки виплати розрахункових коштів при звільненні в сумі 4400,00 грн., в решті позовні вимоги просить залишити без розгляду. Представник відповідача згідно клопотання та письмових заперечень позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи проти позову в частині стягнення з ПАТ "Мостобуд" заборгованості по заробітній платі в сумі 38758,17, вважає стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів при звільненні достатньою сатисфакцією матеріальної відповідальності роботодавця за наявність заборгованості по виплаті заробітної плати перед працівником, просить в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині, яку підтримав позивач, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Виходячи з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що позивач знаходився в трудових відносинах з ПАТ "Мостобуд" з 15.04.2000 року до 08.12.2014 року. Наказом № 32-к від 08.12.2014 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. З жовтня 2013 року до 08.12.2014 року позивач не отримував заробітну плату, її заборгованість складає 38758,17 грн., середньоденна заробітна плата складає 110,14 грн. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки, довідками №№ 8 від 28.01.2015 року, 08-ВК від 29.01.2015 року, 9 від 28.01.2015 року, та сторонами не заперечуються. Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП встановлено, що в разі звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Крім того, частиною 2 статті 116 КЗпП України, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки заборгованість відповідача відносно позивача складає 38758,17 грн., що свідчить про невиконання підприємством вимог ст.116 КЗпП України, яка передбачає виплату належних працівникові коштів в день звільнення, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за 40 днів складає 4400 гривень, вказана сума підлягає стягненню в повному розмірі. Судовий збір складає (38758,17+4400):100 = 431,58 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117 КЗпП Україн, ст. 28 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved