Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на свою користь 193736,96доларів США (еквівалентно 4150950,37грн на 27.08.2015р.) заборгованості по кредиту та процентам, та 45799,58грн пеня, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у квітні 2008р. за договором банк надав відповідачу [PERSON] 250000доларів США кредиту терміном по 22.04.2024р., під 12,9% річних; за повернення всіх сум за кредитом поручились відповідачі [PERSON], [PERSON]; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачами не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, до суду не зявилися вдруге. Відповідач [PERSON] згідно наданих письмових заперечень просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на несправедливі умови договору, які вимагають погашення кредиту та сплати відсотків здійснювати у доларах, тим самим перекладаючи всі ризики знецінення національної валюти України виключно на позичальника; на те, що банк при укладанні договору не надав вичерпної інформації про умови кредитування, чим перешкодив позичальнику у свідомому вибору валюти кредиту; існуючий дисбаланс зобовязання перешкоджає позичальнику його виконати, а банк не погоджується на змінення кредитного договору у бік більш справедливих умов, збалансованих за правами та обов'язками сторін або конвертації кредиту в національну валюту за курсом, який би справедливо розподілив ризики між сторонами; наведений позивачем розрахунок заборгованості є помилковим, оскільки при укладенні договору сторони жодним чином не узгодили за яким курсом повинні розраховуватись проценти за кредитом, а нарахування пені взагалі є безпідставною. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,554,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором, забезпеченим порукою, позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а у разі невиконання цих зобовязань вони полягають і на поручителя, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржників від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №11336460000 від 22.04.2008р. АКБ "УкрСиббанк" (надалі -ПАТ "УкрСиббанк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 250000 доларів США зі сплатою 12,9% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 22 квітня 2024р., що підтверджується копією договору, що є у справі. Відповідно до копії договору поруки від 22.04.2008р. №199467, що є в справі, відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання у повному обсязі відповідати перед банком за невиконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань по даному кредитному договору. Відповідно до копій договору поруки від 22.04.2008р. №199471, що є в справі, відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання у повному обсязі відповідати перед банком за невиконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань по даному кредитному договору. 09.04.2009року між АКБ "УкрСиббанк" (надалі -ПАТ "УкрСиббанк") та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №1, за якою сторони домовились, що позичальник в будь-якому випадку зобов'язується повернути банку кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 22.04.2024року, сума ануїтетних платежів складає 3085 доларів США (1.2.1 додаткової угоди). Зазначені вище обставини вказують на те, що на час укладення спірного кредитного договору сторонами договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобов'язання, яка відповідно до ст.533\~та ст.1054 ЦК України\~є істотною умовою кредитного договору. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені. Згідно розрахунку заборгованості позивача станом на 27.08.2015року відповідач [PERSON] має заборгованість, яка становить 193736,96 доларів США (еквівалентно 4150950,37грн за курсом НБУ на 27.08.2015р.) заборгованості по кредиту та процентам. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачам нарахована пеня в розмірі 45799,58грн за несвоєчасне погашення заборгованості, Зокрема,: заборгованість по кредиту строкова 173627,29доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 8132,95 доларів США, заборгованість по процентах строкова 2027,96доларів США, заборгованість по процентах прострочена 9948,76доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 20770,07грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 25029,51грн. Відповідно до ч.3ст.533 ЦК України\~використання іноземної валюти, а також платіжних\~документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Право на здійснення операцій в іноземній валюті, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті, передбачено ст.533 ЦК України, Законом України\~"Про банки і банківську діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України\~"Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Постановою НБУ №200 від 30.05.2007року\~Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів НБУ, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність банків. Як свідчать матеріали справи, на час укладення кредитного договору банк мав необхідний обсяг повноважень (банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та письмовий Дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями) для здійснення кредитування в іноземній валюті, використання якої при здійсненні кредитних операцій (в кредитних зобов'язаннях) було передбачено чинним на час укладення даних договорів законодавством. Сторони кредитного договору досягли згоди щодо валюти виконання грошового зобов'язання та виразили її в доларах США, та дана домовленість сторін, відповідно до ст.533,ст.1054 ЦК України, є істотною умовою кредитного договору. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка була висловлена за результатами розгляду справи №6-190цс15, слід врахувати наступне. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 3акону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). Відповідно до ст.533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 ст.5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. 16 жовтня 2011 року вступив у силу ЗУ від 22.09.2011р. №3795-V1 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", згідно з яким частину першу статті 11 3акону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Кредитний договір укладено сторонами 22.04.2008року. На час укладення цього кредитного договору ЗУ "Про захист прав споживачів"\~не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі 6-145цс14, яка є обов'язковою для застосування судами України: Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позичальник, при належній завбачливості, міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, враховуючи і можливість отримання кредиту в національній валюті. Відповідачі добровільно погодились на укладення спірних правочинів, а отже, не вважали їх несправедливими. Також, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні викладені в запереченнях відповідачів посилання на те, що укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті має наслідком дисбаланс договірних прав та обовязків, погіршує становище позичальника як споживача, оскільки це не було підтверджено належними та допустимими доказами.\~\~ З огляду на те, що банк розміщує залучені кошти на власний ризик, то в кредитних договорах передбачено умови повернення кредитних кошти в тій валюті, що і кредит. Такі умови дозволяють банку належним чином виконувати свої зобов'язання перед вкладниками у відповідності до чинного законодавства. Доказів, які б спростовували викладені факти, відповідачем не надано, а тому його заперечення є необґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved