Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], ПАТ „Банк Форум", третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги наступним. 03.10.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк", правонаступником якого є [PERSON], та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SME201/199/2007. Окрім того, 03.10.2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки другої черги № РМ- SME201/199/2007 посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 3775 з [PERSON], відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - не житлове приміщення з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № МL-201/191/2006 та № СМ- SME201/199/2007, загальною площею 51,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05.10.2007 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис про Іпотеку на підставі вищезазначеного договору іпотеки. Таким чином, всі обтяження на предмет іпотеки, які зареєстровані пізніше, мають нижчий пріоритет відносно пріоритету Іпотекодержателя. В зв'язку з тим, що на предмет іпотеки накладено арешти 3-х осіб, які не є іпотекодержателями предмета іпотеки, позивач позбавлена можливості набути право власності на предмет іпотеки, або продати його на підставі договору купівлі-продажу, та таким чином задовольнити свої вимоги як кредитора, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Щодо відступлення прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки, [PERSON] зазначила наступне. 29.04.2010 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ПАТ „ОТП Банк" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, та договір про відступлення права вимоги № б/н, згідно якого ПАТ „ОТП Банк" відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. 19.11.2018 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ТОВ „Фінансова компанія „Інвест Фінанси" було укладено договір факторингу та договір відступлення прав вимоги згідно якого ТОВ „ОТП Факторинг Україна" відступило, а ТОВ „ФК „Інвест Фінанси" набуло права вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. Також, 19.11.2018 року між ТОВ „Фінансова компанія „Ін вест Фінанси" та [PERSON] було укладено договір факторингу та відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ „ФК „Ін вест Фінанси" відступило, а [PERSON] набула права вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. Розмір заборгованості за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 на момент відступлення становить 62 999,34 шв. франки, що за курсом НБУ станом на 19.11.2018 року (27,54 грн.) становить 1 735 001,82 грн. Вказана сума заборгованості значно перевищує вартість предмета іпотеки за договором. Враховуючи те, що станом на 19.11.2018 року [PERSON] є новим кредитором та іпотекодержателем за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007, а тому має право на захист своїх прав як іпотекодержателя. Однак, після набуття позивачем [PERSON] стало відомо про наявність арештів на все майно боржника [PERSON], в тому числі на приміщення, яке є предметом іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 29.11.2018 року на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8364506 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45770741, виданий 11.12.2014 року, видавник Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, назва змінена на Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до відповіді Дніпровського (раніше Ленінського) ВДВС м. Запоріжжя, вищезазначений арешт було накладено в рамках виконавчого провадження № 24657620 при виконанні виконавчого листа № 2-503 від 31.01.2011 року, виданого Ленінським районним м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ „Банк Форум" боргу за кредитним договором. Дане виконавче провадження було завершено 13.11.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження". Матеріали виконавчого провадження станом на листопад 2018 року були знищені за терміном зберігання. Отже, в зв'язку з цим, виключно в судовому порядку Іпотекодержатель [PERSON] може скасувати арешт, накладений державним виконавцем на майно, яке є предметом іпотеки. Таким чином, позивач [PERSON] просила суд звільнити з під-арешту приміщення за адресою: [ADDRESS], яке їй належить на праві власності, номер запису про обтяження: 8364506; Дата, час державної реєстрації: 13.01.2015 року о 11:18:49; Державний реєстратор: [PERSON], Запорізьке міське управління юстиції, Запорізької обл..: Підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер: ВП № 45770741, виданий 11.12.2014 року, видавник: Ленінський ВДВС ЗМУЮ; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18581270 від 13.01.2015 року 11:19:51, [PERSON], Запорізьке міське управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька область; Вид обтяження: арешт нерухомого майна Відомості про суб'єктів обтяження: Обтяжував: Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, код ЄДРОПОУ: 35036926, країна реєстрації: Україна; Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON]; Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідач ПАТ „Банк Форум" у судове засідання не з'явився, подав суду заяву надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить у задоволенні позову відмовити. Також подав суду відзив на позовну заяву [PERSON] В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх на належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № СМ-SME201/199/2007 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 66 000 в. франків, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 02.10.2014 року, сплачувати проценти за користуванням кредитом та виконати інші умови передбачені вказаним договором. Також, для забезпечення виконання зобов'язань, 03.10.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки другої черги № РМ- SME201/199/2007, який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 3775, відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно - не житлове приміщення з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № МL-201/191/2006 та № СМ- SME201/199/2007, загальною площею 51,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05.10.2007 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис про Іпотеку на підставі вищезазначеного договору іпотеки. 29.04.2010 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ПАТ „ОТП Банк" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, та договір про відступлення права вимоги № б/н, згідно якого ПАТ „ОТП Банк" відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. 19.11.2018 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ТОВ „Фінансова компанія „Інвест Фінанси" було укладено договір факторингу та договір відступлення прав вимоги згідно якого ТОВ „ОТП Факторинг Україна" відступило, а ТОВ „ФК „Інвест Фінанси" набуло права вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. Крім того, 19.11.2018 року між ТОВ „Фінансова компанія „Ін вест Фінанси" та [PERSON] було укладено договір факторингу та відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ „ФК „Ін вест Фінанси" відступило, а [PERSON] набула права вимоги за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. Розмір заборгованості за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 на момент відступлення становить 62 999,34 шв. франки, що за курсом НБУ станом на 19.11.2018 року (27,54 грн.) становить 1 735 001,82 грн. Вказана сума заборгованості значно перевищує вартість предмета іпотеки за договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 29.11.2018 року на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8364506 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45770741, виданий 11.12.2014 року, видавник Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, назва змінена на Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до відповіді Дніпровського (раніше Ленінського) ВДВС м. Запоріжжя, вищезазначений арешт було накладено в рамках виконавчого провадження № 24657620 при виконанні виконавчого листа № 2-503 від 31.01.2011 року, виданого Ленінським районним м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ „Банк Форум" боргу за кредитним договором. Дане виконавче провадження було завершено 13.11.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження". Матеріали виконавчого провадження станом на листопад 2018 року були знищені за терміном зберігання. На теперішній час позивач через обтяження та накладення заборони на відчуження нерухомого майна, що було предметом іпотеки не має права розпоряджатися зазначеним нерухомим майном, а тому порушується її право яке регламентоване ст. 41 Конституцією України. Таким чином, суд вважає, що Іпотекодержатель [PERSON] може скасувати арешт, накладений державним виконавцем на майно, яке є предметом іпотеки з огляду на таке. Пунктом 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може буті пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Тобто, станом на 19.11.2018 року [PERSON] є новим кредитором та іпотекодержателем за кредитним договором № СМ- SME201/199/2007 та договором іпотеки № РМ- SME201/199/2007. Згідно ч. 2 статті 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» встановлено, що за змістом частини четвертої ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмовими поясненнями третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності позивачу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved