Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 000906, предметом якого є транспортний засіб «ЗАЗ Віда», вартістю 8400 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 231000 грн. Договором, укладеним між сторонами, визначено порядок та строки передачі предмета лізингу, а також погоджено, що лізингові та інші платежі на користь лізингодавця, відображають справедливу вартість предмета лізингу та забезпечують отримання лізингодавцем суми, очікуваної станом на дату виконання договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ АТ «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США станом на дату, коли платіж підлягає оплаті та обумовлено, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання даного договору, може змінюватись у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця. На виконання умов договору, укладеного з відповідачем, позивач 20.02.2015 року сплатив на рахунок лізингодавця 23100 грн., проте згодом на офіційному сайті компанії «АтоЗАЗ-сервіс» виявив, що вартість автомобіля «ЗАЗ Віда» становить 9750 доларів США і вважає, що така ціна є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а тому, посилаючись на положення ст.ст. 651, 652 ЦК України просить суд розірвати договір № 000906 від 20.02.2015 року, укладений між ним та відповідачем та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» сплачених ним 23100 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити з вищевикладених підстав та пояснив, що він дізнався про ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» з мережі інтернет і звернувся до даного товариства, маючи намір придбати автомобіль. З початку йому дали почитати договір, в якому вартість предмета лізингу складала 170 000 грн., дана сума була прийнятна для позивача і він заявив представнику товариства про наміри вчинити правочин; потім його попрохали внести авансовий платіж в розмірі 23100 грн., що він одразу зробив, після чого підписав вказаний договір; куди даний документ подівся, пояснити не може, копії цього договору йому товариство не надало; натомість працівники товариства «підклали» йому інший договір, де вартість автомобіля складала 231000 грн., позивач не читаючи підписав вказаний договір з усіма його додатками. Приїхавши додому він прочитав договір, який уклав з відповідачем і зрозумів, що в перспективі не отримає автомобіля; ознайомившись в мережі інтернет з негативними відгуками громадян про ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та інформацією про вартість автомобіля ЗАЗ «Віда» на сайті виробника, де вона складає не 8400 доларів США, як вказано у договорі, укладеному з відповідачем, а 9750 доларів США, вирішив розірвати договір фінансового лізингу №000906 від 20.02.2015 року, проте до відповідача по даному питанню не звертався, а просить це зробити в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та суду пояснив, що діями відповідача порушені права [PERSON], як споживача фінансових послуг, оскільки в умовах укладеного між сторонами договору закладена вартість предмета лізингу відмінна від вартості даного предмета, яка зазначена на офіційному сайті виробника і в договорі фінансового лізингу передбачена можливість зміни вартості предмета лізингу, що є несправедливим по відношенню до позивача. Окрім того, зауважив, що 23100 грн., які сплатив [PERSON] на виконання умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу, є авансовим платежем, а не завдатком, а тому дана сума повинна бути повернута позивачеві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких просить відмовити [PERSON] в задоволенні його вимог за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача та його представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є фінансовий лізинг (а.с.40). Згідно довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої 30.09.2014 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" має право надавати послуги з фінансового лізингу (а.с.39). В судовому засіданні встановлено, що 20.02.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 000906 (а.с.3-10). Згідно п.1.1. ст.1 вказаного договору, предметом фінансового лізингу є транспортний засіб ЗАЗ Vida з об»ємом двигуна 1.5 з механічною коробкою перемикання передач та переднім приводом (а.с.3 зворотній бік). Пунктом 8.1. статті 8 договору фінансового лізингу визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, відображають справедливу вартість предмета лізингу та забезпечують отримання лізингодавцем суми, очікуваної станом на дату виконання договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ АТ «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США станом на дату, коли кожен платіж підлягає оплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов»язання, передбачені цим договором, розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом долара США до української гривні, чинним на робочий день виписки рахунку або квитанції на сплату платежу (а.с.6). Згідно п.1.2 статті 2 та п.8.2 ст.8 укладеного між сторонами договору було погоджено, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору за цим договором становить 8400 доларів США з урахуванням ПДВ згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 231000 грн. з ПДВ (а.с.3 зворотний бік, 6). Згідно п.1.3.ст.8 договору фінансового лізингу вбачається, що сторони погодилися, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання даного договору, може змінюватись у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця, а п.1.4.ст.8 договору визначено, що підписання даного договору лізингоодержувач підтверджує, що він повідомлений про валютні ризики під час виконання лізингоодержувачем своїх зобов»язань за цим договором (а.с.6). Згідно прайс-листів на автомобілі, завтерджені генеральними директором ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс", з 09.02.2015 року ціна на автомобіль марки ЗАЗ Vida standart складала 231000 грн.; з 24.02.2015 року - 282750 грн.; з 01.04.2015 року - складає 214500 грн. (а.с.41-43). Пунктами 17.4, 17.6 ст.17 договору, укладеного між сторонами визначено, що підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав всі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «Афтофінанс», що стосується змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв»язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього, ознайомлений з умовами, внутрішніми правилами лізингодавця; представником ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» надано лізингоодержувачу повну, необхідну, доступну, достовірну інформацію про положення договору та додатків до нього; лізингоодержувач своїм підписом засвідчує, що послуга з фінансового лізингу, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав»язування з боку лізингодавця або його представників (а.с.9 зворотний бік). Згідно квитанції № 193 від 20.02.2015 року вбачається, що 20.02.2015 року позивач через АТ «Ощадбанк» сплатив на рахунок відповідача внесок за договором № 000906 в сумі 23100 грн. (а.с.11). Пунктом 12.1 ст.12 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. В інших випадках, не передбачених даним договором, лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством на момент такого розірвання (а.с.8). Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України ). Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1); до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 Глави 58 ЦК України та законом; до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч. 2); особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3). Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), сторони зобов'язані належно довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України). Обов'язок обґрунтування пред'явленого позову та його доказування лежить на позивачеві. Відповідач реалізує своє право на захист від позову шляхом заперечення конкретних фактів, обставин і доводів, покладених в обґрунтування позову. Позивач просить розірвати договір фінансового лізингу №000906 від 20.02.2015, укладений між ним і відповідачем у зв'язку зі зміною істотних умов договору - збільшенням виробником вартості предмета лізингу з 8400 доларів США до 9750 доларів США. Згідно положень ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 652 ЦК України визначає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що умови спірного договору фінансового лізингу містять 17 статей, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки сторін; позивачем підписано спірний договір із відповідними додатками в цілому та його окремі аркуші, та на виконання умов даного договору сплачено 23100 грн., що підтверджує досягнення сторонами всіх викладених в договорі умов та доводить вільне волевиявлення учасників договору, що відповідає принципу свободи договору; при укладанні договору з відповідачем, позивач був проінформований про валютні ризики під час виконання своїх зобов»язань за цим договором (ст.8 договору), в тому числі і в разі зміни вартості предмета лізингу у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця. Окрім того в судовому засіданні встановлено, що позивач не звертався до відповідача по питанню зміни умов договору фінансового лізингу, та не доведено, що на момент укладання договору між сторонами, на офіційному сайті виробника предмета лізингу була вставлена вартість предмета лізингу відмінна від вартості, яка зазначена на даному сайті на момент звернення позивача до суду. Таким чином, в момент укладення договору сторони обумовили, що в ході виконання умов договору можлива зміна вартості предмета лізингу, позивачу було відомо про дану обставину, він мав змогу прийняти її до уваги і відмовитись від підписання договору, оскільки укладав його в період коливання курсу національної валюти по відношенню до долара США, засвідчивши своїм підписом той факт, що послуга з фінансового лізингу, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав»язування з боку лізингодавця або його представників (ст.17 договору), а тому порушень відповідачем положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та підстав для розірвання спірного правочину на підставі положень ст.ст.651, 652 ЦК України суд не вбачає. Оскільки [PERSON] на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень ст.88 ЦПК України компенсацію цих судових витрат слід покласти на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed