Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миролюбівська сільська рада Піщанського району Вінницької області, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 62,8 кв. м., житловою площею 42,9 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", веранду під літ. "а", погріб під літ. "Б", літню кухню під літ. "В", прибудову під літ. "в", прибудову під літ. "в1", прибудову під літ. "в2", гараж під літ. "Г", убиральню під літ. "У", огорожу "1-2", загальною вартістю 41 тисяча 760 гривень, який розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує, тим що у жовтні 2004 року він з сім'єю за попередньою згодою з власником будинку [PERSON] вселився до належного йому житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], з метою проживання. Підставою для вказаних дій була їхня домовленість про продаж [PERSON] йому вказаного будинку та передача йому коштів в сумі 5 000 гривень за його купівлю. Проте після отримання грошей за будинок його власник разом з дружиною [PERSON], виїхали на проживання до іншого населеного пункту в с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, не оформивши з ним договір купівлі-продажу домоволодіння. Після від'їзду [PERSON], в с. Миролюбівка не приїздив за станом свого здоров'я. В грудні 2010 року до нього приїхала дружина [PERSON] - [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] в [INFO] року помер, а вона хоче прийняти спадщину і після цього переоформити домоволодіння на нього. Проте до даного часу жодних дій для формлення спадщини вона не вчинила. Разом з тим, з часу вселення до вказаного будинку разом зі сім'єю він постійно проживає у вказаному будинку, тобто на протязі більше 10 років. Позивач вважає, що з жовтня 2004 року він добросовісно заволодів і продовжує відкрито безперервно володіти житловим будинком та земльною діялнкою. За час проживання в житловому будинку він проводив його поточні та капітальні ремонти, користувався присадибною ділянкою, сплачував за користування нею земельний податок, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно, більше 10 років ним володіти, позивач вважає. що за рішенням суду він може право набути право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте на адресу суду від її представника за довіреністю [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте надала на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог, викладених в позовній заяві, не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], на підстві Свідоцтва № 163 на право особистої власності на жилий будинок від 19 липня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Миролюбівської ради народних депутатів. Відповідно до довідки Комунального підприємства "Тульчинське міжрайоне бюро технічної інвентаризації" від 30 листопада 2016 року № 53, житловий будинок в с. Миролюбівка по вул. Котика, 23, зареєстровано в Тульчинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 166 за [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 368 від 16 червня 2017 року, за даними Миролюбівської сільської ради [PERSON] та його дружина [PERSON] вибули 02 листопада 2004 року у Тростянецький район згідно по господарської книги № 4, особовий рахунок № 307. З розписки [PERSON] від 06 грудня 2010 року вбачається, що 14 листопада 2004 року вона отримала від [PERSON] 5 000 гривень за проданий йому будинок, розташований в [ADDRESS], який належав її покійному чоловікові [PERSON] 27 [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно відомостей, які зазначені в довідці виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 370 від 19 червня 2017 року [PERSON] користується земельною ділянкою в [ADDRESS], розміром 0,55 га, з них під житловою забудовою 0,25 га, під особистим селянським господарством - 0,30 га, та сплачує за користування нею земельний податок з 2004 року. Довідкою виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 369 від 19 червня 2017 року підтверджується, що [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Дочка [PERSON] - [PERSON] від належної частки в спадщині, що відкрилася після смерті батька відмовилася на користь дружини померлого [PERSON], що підтверджується її письмовою заявою від 22 лютого 2017 року, засвідченою секретарем Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованою в реєстрі за № 21. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва № 163 на право особистої власнності на жилий будинок від 19 липня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Миролюбівської ради народних депутатів (а.с.9),заявою [PERSON] від 22 лютого 2017 року (а.с.10), довідкою Комунального підприємства "Тульчинське міжрайоне бюро технічної інвентаризації" від 30 листопада 2016 року № 53 (а.с.11), копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.12), довідкою виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 368 від 16 червня 2017 року (а.с.13), випискою з погосподарської книги Миролюбівської сільської ради за 1996-2016 роки від 20 лютого 2017 року № 89 (а.с.14), довідкою виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 914 від 07 грудня 2016 року (а.с.15), довідкою виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 370 від 19 червня 2017 року (а.с.16), довідкою виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 368 від 16 червня 2017 року (а.с.16), копією розписки [PERSON] від 06 грудня 2010 року (а.с.18), звітом про незалежну оцінку (а.с.19-35), копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.36-43). Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю не нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховував, зокрема, таке: володіння є добросовісним, так як особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати, про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в и володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред 'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючії положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйиості речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє будинком, який розташований в с. Миролюбівка Піщанського району Вінницької області, вул. Котика, 23, доглядає за ним, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, оплачує комунальні послуги, земельний податок, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, беручи до уваги, що попередній власник будинку [PERSON] помер, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав, її правонаступники не бажають визнавати будинок своїм, у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved