Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , стягнути з неї аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого на кожну дитину, щомісячно; відповідача [PERSON] - по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, мотивуючи тим, [PERSON] неодноразово була попереджена про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей, проте своє відношення до виховання дітей вона не змінила, зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя. Така її поведінка має систематичний характер, багаточисленні бесіди, які були проведені з нею, на її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків не вплинули. Крім того відповідач сама не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, за час перебування дітей у дитячому будинку, вона жодного разу не відвідувала дітей. Відповідач [PERSON] також систематично не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не спілкується з дочкою, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач [PERSON] подала відзив, позов відносно неї не визнала, у відзиві і у судовому засіданні пояснила, що того разу, коли діти були знайдені головою сільради і передані в службу дітей, вона була на роботі, а діти самі пішли з дому гуляти; що у подальшому заяву про відмову від дітей вона написала у зв`язку з важкими життєвими умовами, які існували на той момент, коли їй не було де жити, чоловік її покинув з трьома дітьми, вона не мала коштів утримувати дітей. На даний час вона має житло, яке привела у належний стан і в якому можуть проживати її малолітні діти, влаштувалась на постійну роботу пакувальником в ТОВ "Фора" та отримує стабільну заробітну плату близько 600-650 грн. за зміну, а тому має матеріальну можливість забезпечувати дітей, коли вона на роботі їй з дітьми допомагала і допомагатиме її мати [PERSON] Певний час дітей не відвідувала, оскільки не знала, що має таке право, на даний час вона постійно відвідує дітей, діти за нею скучають , між ними налагоджені стосунки, просить не позбавляти її батьківських прав та повернути їй дітей. Також відповідач підтримала позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , так як він ніде не працює, немає постійного місця проживання, за час проживання з ним, вона та її двоє дітей зазнавали фізичного насилля з його сторони, що в певній мір стало причиною перебування дітей у дитячому будинку, після чого він не виконує своїх батьківських обов`язків і взагалі від них повністю самоусунувся. Представник третьої особи - закладу, в якому перебувають діти, позов підтримала, пояснила, що після поміщення дітей у заклад відповідачі не відвідували дітей, не цікавились їх життям, розвитком, не надавали майнової допомоги; діти віддалились від матері і батька, навіть по них не згадують. Протягом розгляду справи представники відповідача і третьої особи позов підтримали, але погодились з тим, що за час розгляду справи відповідачка змінила кардинально своє ставлення до дітей і до своїх батьківських обов`язків , відвідує дітей , проявляє до них увагу, діти тягнуться до матері, відповідачка привела у належний стан жиле приміщення, яке - згідно акту обстеження - повністю придатне до проживання дітей, тому в питанні щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав на даний час, з урахуванням змін, що відбулись з відповідачкою, позивач і третя особа поклались на рішення суду. Щодо позову про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] - позов підтримали. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи без його участі не подав. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.ст.223,280 ЦПК України. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Актами органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.02.2018р. підтверджується той факт, що цього дня в с. Заворичі було виявлено дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які були без нагляду дорослих та прямували в напрямку залізничного вокзалу. Діти були доставлені до Центру "Дитяча лікарня" БЦРЛ, а в подальшому переведені до КЗ БРР "Дитячий будинок "Надія" для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування". Із характеристики від 13.07.2018р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте проживає у орендованому будинку по [ADDRESS] [PERSON] офіційно не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Старша донька [PERSON] проживає з бабусею, молодші [PERSON] та [PERSON] - були вилучені з родини 05.02.2018р.і по даний час знаходяться в дитячому будинку "Надія". [PERSON] характеризується негативно, житло, яке вона винаймає, та прилегла територія знаходяться у занедбаному стані. Неодноразові зауваження привести будинок в нормальний стан залишилися не виконаними. Із характеристики від 28.08.2018р. видно, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] проживає без реєстрації, постійної роботи немає, зловживає спиртними напоями. Із актів № 39 про відвідування сім`ї від 19.08.2017р. встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із своїми доньками [PERSON] та [PERSON] У будинку брудно та не прибрано, відсутня свіжа їжа, порушені всі гігієнічні та санітарні норми, дане житло не придатне для проживання малолітніх дітей. Старша дочка [PERSON] з матір`ю не проживає, а проживає у бабусі, матері [PERSON] . Із висновку органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 31.08.2018р. є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] 12.07.2018р. [PERSON] подала нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначила, що усвідомлюючи значення своїх дій, відмовляється від виховання та утримання своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та встановлення опіки над дітьми її матір`ю [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не може утримувати їх належним чином. 20.12.2018р. [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила не позбавляти її батьківських прав по відношенню до трьох її малолітніх дітей. Зазначила, що заява про відмову від дітей від 12.07.2018р. написана нею у зв`язку з важкими життєвими обставинами. Зазначила, що працює, отримує стабільну заробітну плату, має матеріальну можливість забезпечувати дітей. Просила на певний час дозволити тимчасову опіку над її дітьми та проживання дітей з її матір`ю. Зобов`язувалася надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та приймати участь у їх вихованні. Також просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до їхньої дочки [PERSON] , так як він не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Актами від 28.01.2019р. встановлено, що станом на 28.01.2019р. [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідували дочок [PERSON] та [PERSON] , не телефонували та не цікавилися здоров`ям та вихованням дівчат. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на даний час перебувають у КЗ БРР "Дитячий будинок "Надія" для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", малолітня [PERSON] проживає у бабусі по матері [PERSON] . Відповідачі станом на день, коли діти були поміщені у дитячий заклад, дійсно усунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню малолітніх дітей. І тому на той час дійсно були підстави для позбавлення обох батьків батьківських прав. Позов в цій частині обґрунтований. Ставлення батька [PERSON] до своєї дитини [PERSON] , 2014р.н., до даного часу так і не змінилось. Він повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, не надає допомогу на утримання, не цікавиться її вихованням, розвитком, здоров,ям, взагалі її життям. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідач [PERSON] суду не подав. Про байдуже ставлення до дитини і до своїх батьківських обов`язків свідчить і позиція цього відповідача у даній справі, який жодного разу до суду не з`являвся, хоча постійно отримує судові виклики,відзиву стосовно заперечення проти позбавлення його батьківських прав, та будь-яких інших доказів, які б підтверджували участь відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дочки відповідачем не надано. Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації - є доцільним позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно дітей, і що це буде відповідати інтересам дітей. Тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до [PERSON] , 2014 р.н., батьком якої він є. Щодо позову до матері дітей - відповідачки [PERSON] , то суд бере до уваги наступне: Протягом розгляду справи у суді відповідачка суттєво змінилась і змінила своє ставлення до батьківських прав та відношення до своїх трьох дітей. Вона виявила дійовий намір повернути дітей, приймати участь у їхньому вихованні, матеріально забезпечувати, з цією метою влаштувалася на роботу, припинила вживати алкоголь, відвідує регулярно дітей у дитячому закладі, де вони перебувають на даний час. Відповідачка [PERSON] регулярно з`являється в судові засідання, просить суд не позбавляти її батьківських прав, явно виявляє хвилювання з усіх питань, що стосуються дітей і є небайдужою до них і до результату розгляду даної справи. Вживає дієві заходи по приведенню житла у належний стан, облаштувала квартиру для дітей, забезпечила всім необхідним і створила для дітей належні умови, що підтверджено актом обстеження, складеним Органом опіки та піклування. Згідно акту обстеження житлових умов №319 від 11.07.2019р. - обстежено житло відповідачки, зроблено ремонт, квартира має все необхідне для проживання у ній дітей, для чого створено всі умови. Згідно довідки дитячого закладу (третьої особи) - відповідачка відвідує дітей, встановлено контакт. Як пояснила представник третьої особи, між мамою і дітьми налагоджено контакт, діти тягнуться до матері, відповідачка непідробно проявляє до них любов , увагу і є небайдужою. Крім того, встановлено також, що відповідачка соціально переорієнтувалась на позитивний порядний спосіб життя, влаштувалась на роботу, веде пристойний спосіб життя. Згідно довідки-характеристики з місця проживання від голови сільради, на даний час нема відомостей про компрометуючу поведінку відповідачки. Тому при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав на даний час, суд виходить з наступного: Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і виключно у разі, якщо це повністю відповідає найвищим інтересам дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При вирішенні питання щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, суд враховує, по-перше, що на даний час інтересам дітей відповідає збереження сім,ї і не розлучення їх з рідною матір,ю. По-друге, інтересам дітей щодо належного їх виховання , розвитку і утримання не суперечить повернення дітей до матері, яка на даний час спроможна створити всі необхідні умови і вже їх створила та довела свою соціальну реабілітацію і адаптованість, довела щирість у відношенні до дітей і реальне прагнення піклуватись про них у належний спосіб. Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча надані докази у їх сукупності і свідчать про дійсне ухилення відповідачки від виховання дитини і про свідоме невиконання нею протягом певного часу батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, але, з урахуванням того, що вона усвідомила свою провину перед дітьми і змінила своє ставлення, відновила виконання батьківських обов`язків на належному рівні, - то при таких обставинах суд вважає, що така крайня міра як позбавлення батьківських прав на даний час не є необхідною, і не вбачає підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, що не відповідало б на даний час дійсним інтересам дітей, і що на даний час буде достатнім, а також є доцільним, застосування до відповідачки проміжного заходу впливу у вигляді попередження про необхідність змінити ставлення до виконання нею батьківських обов`язків, що узгоджується з вимогами закону, яким врегульовані дані правовідносини, і що відповідатиме дійсним інтересах як матері так і самих дітей. Вжиття такого заходу впливу до відповідачки на даний час суд вважає достатнім. Відмовляючи у позові про позбавлення батьківських прав по відношенню до відповідачки [PERSON] суд не вбачає і підстав для стягнення з неї аліментів на утримання дітей, оскільки очевидним наслідком такої відмови у позові буде повернення дітей матері, що виключає підстави для стягнення аліментів з неї на утримання дітей. Щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , то суд виходить з наступного: Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст.181СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки суд задовольняє позов в частині позбавлення батьківських прав батька [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини - дочки [PERSON] , то є підстави для стягнення з нього на утримання дитини аліментів у вказаному позивачем розмірі і у спосіб перерахування на відкритий спеціальний рахунок дитини. Позивач просить визначити розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам закону. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини суд не вбачає. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial