Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

17.07.2017 року позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі АТ «Ощадбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 42 371.57 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2007 р. між ВАТ "Державний ощадний банк України" назву якого змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України", згідно Закону України «Про акціонерні товариства», та [PERSON] був укладений кредитний договір №112, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 80 000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних та остаточним терміном погашення кредиту не пізніше 24.04.217 року. Додатковим договором №1 від 08.12.2008 року внесено зміни до Кредитного договору №112 від 25.04.2007 року та встановлено відсоткову ставку на рівні 21% річних. Інші умови Договору залишені без змін. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.07.2015 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20.01.2015 року в сумі 37 352.78 грн.. З дати набрання рішенням суду законної сили 04.08.2015 року Банком припинено нарахування основних доходів. При цьому за період з 20.01.2015 року до 04.08.2015 року Банком нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 3 381.12 грн., комісія в сумі 280.00 грн. та пеня у розмірі 20 488.47 грн., а всього 24 149.59 грн.. Окрім цього, внаслідок прострочення [PERSON] грошового зобовязання, станом на 23.06.2017 року сума інфляційних витрат склала 15 900.23 грн. та три проценти річних 2 321.75 грн.. Просить стягнути вказану заборгованість, яка становить 42 371.57 грн. та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору та витрат повязаних з оплатою публікації оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача перед початком судового засідання надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомила, про день місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання, в газеті «Урядовий Курєр». Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив у своїй заяві. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.04.2007 р. між ВАТ "Державний ощадний банк України" назву якого змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України", згідно Закону України «Про акціонерні товариства», та [PERSON] був укладений кредитний договір №112, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 80 000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних та остаточним терміном погашення кредиту не пізніше 24.04.217 року. Додатковим договором №1 від 08.12.2008 року внесено зміни до Кредитного договору №112 від 25.04.2007 року та встановлено відсоткову ставку на рівні 21% річних (а.с. 3-7). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ «Ощадбанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилася заборгованість. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.07.2015 року задоволено позов АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості станом на 20.01.2015 року (а.с. 8-9). Через неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, за період з 20.01.2015 року до 04.08.2015 року, відсотки за користування кредитом склали - 3 381.12 грн., комісія - 280.00 грн., пеня - 20 488.47 грн., також, станом на 23.06.2017 року сума інфляційних витрат становить 15 900.23 грн. та три проценти річних - 2 321.75 грн. (а.с. 10-12). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч.1 ст. 612 ЦК України). На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевказане, судом встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України, а тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1, п.6) ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн. та витрати повязані з публікацією в газеті «Урядовий Курєр» оголошення про виклик відповідача в сумі 420.00 грн.. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належать витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600.00 грн. та витрати за публікацію оголошення в пресі в сумі 420.00 грн., а всього 2 020.00 грн..

Outcome: approved