Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинення певних дій. Позовні вимоги мотивує тим, що в липні 2013 року, він, звернувся до відділу приватизації житлового фонду Рахівської районної державної адміністрації з метою отримання первинної консультації про можливість приватизації житлової квартири № 1, будинку 41, що по вул. Миру, в м. Рахів Закарпатської області, в якій він зареєстрований. Працівниками відділу приватизації житлового фонду Рахівської РДА, йому була надана усна консультація про порядок приватизації вищевказаної квартири, яка полягала в тому, що окрім загально визначеного переліку документів, необхідно виготовити технічний паспорт в органах БТІ. З метою виготовлення технічного паспорта на квартиру, 24 вересня 2013 року, він звернувся до директора КП БТІ Рахівської районної ради з заявою про проведення обстеження та обмірів з подальшим виготовленням інвентарної справи на квартиру. 24 вересня 2013 року, інженером КП БТІ Рахівської районної ради було здійснено вихід для обмірів даної квартири, але такі не було проведено, оскільки квартира була зачинена. Оскільки він тривалий час перебував за кордоном на сезонних роботах, сусідній квартиронаймач відповідачка [PERSON], самовільно вселилася у спірну житлову квартиру. По сьогоднішній день він не має можливості оформити технічну документацію на вказану квартиру оскільки відповідачка створює перешкоди працівникам КП БТІ для проведення відповідних вимірів. На підставі наведеного, просить суд зобов'язати [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], \~надати доступ \~працівнику \~комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" \~Рахівської районної ради Закарпатської області, провести повноцінне обстеження \~квартири [ADDRESS], необхідне для виготовлення технічного паспорта. Стягнути з відповідача \~на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, наведених у позовній заяві, та пояснили, що відповідно до договору найму жилого приміщення в будинку місцевих Рад, який укладено в 1978 році, наймачем житлової квартири [ADDRESS], являлася [PERSON]. В 1979 році [PERSON] померла, а в зазначеній квартирі залишився проживати її чоловік [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 27.12.1990 року за № 159, позивач був призначений піклувальником пристарілого [PERSON], який являвся його дідусем, і з того часу позивач є зареєстрованим в зазначеній квартирі. У відповідності до норм Житлового кодексу Української РСР, який є чинним на даний час, вважають, що позивач має право на визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача з відповідною можливістю в подальшому приватизувати таке житлове приміщення у встановленому законодавством порядку. На підставі наведеного просять задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, з наступних міркувань. Вона, [PERSON], у квартирі № 1, будинку 41, розташованого по вул. Миру, зареєстрована з 11.05.1989 року, а фактично проживає там - з 1984 року. Жодним чином чином не порушувала прав позивача, оскільки він таких прав і немає, так як ніколи не проживав у спірній квартирі, не вів догляд за [PERSON], оскільки увесь цей час перебував на заробітках у Російській Федерації де і проживав, натомість вона вселилася у зазначену квартиру у 1984 році, з дозволу квартиронаймача [PERSON], та з дозволу міської ради, сплачувала до 2008 року усі комунальні платежі. Вважає, що вона живе у цій квартирі на законних підставах, що підтверджується реєстрацією в її паспорті. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд при вирішенні спору взяти до уваги правову позицію ВССУ висловлену в ухвалі від 23.07.2014 року при розгляді зазначеної справи. Свідок [PERSON], в судовому засіданні ствердила, що у будинку № 41, по вул. Миру, у наявності є дві квартири. Якщо зайти з центральної вулиці, то ближче до центральної вулиці знаходиться квартира у якій живе [PERSON], а якщо з двора, то спочатку можна потрапити до квартири свекрух [PERSON] Вона є сестрою [PERSON], запевняє, що [PERSON] ніколи там не бачила. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показала, що вона з 1986 року знайома із [PERSON], яка є її кумою. Їй відомо, що по вул. Миру № 41, є дві квартири, зокрема по праву сторону - квартира № 2, в якій жила свекруха відповідачки, по ліву сторону квартира № 1 в якій жила сама відповідачка, можливо у якийсь період вона й орендувала житло на вул. Буркуті, в м. Рахів, але у який саме період ствердити не може. Їй відомо, що на сьогодні [PERSON] проживає у спірній квартирі. Свідок [PERSON], в судовому засіданні ствердила, що вона є уродженкою та постійною мешканкою м. Рахів, проживає неподалік спірного будинку (на відстані до 200 м.) З 1950-х років, та до моменту виходу на пенсію, щодня, зранку, в обід та увечері, проходила повз спірний будинок , добре обізнана хто проживав у будинку всі ці роки. Запевняє суд, що у будинку № 41, завжди були дві ізольовані квартири, у одній із них завжди проживала родина [PERSON] - родичі позивача, в іншій - родина Хлєбаліної (свекрухи відповідачки). Також стверджує, що [PERSON] проживав у дідусевій квартирі за його життя та здійснював за ним догляд. Навіть коли [PERSON] переїхав проживати до дружини, продовжував доглядати дідуся і допомагати йому. Щодо [PERSON], то вона ніколи не допомагала своїй свекрусі [PERSON] - Хлєбаліній, яка до неї, як до начальника соцзабезу постійно зверталася з проханням по допомогу, як вдова фронтовика, при цьому завжди жалілася, що їй ніхто не допомагає. Свідок [PERSON], ствердила, що з дитинства проживала по сусідству з будинком № 41, по вул. Миру. Її город межує із спірним будинком. За її пам"яті там завжди було дві ізольовані квартири, в одній жив дідусь [PERSON] - [PERSON], в іншій свекруха [PERSON] - Хлєбаліна. До цих двох квартир вели три входи, один з яких на сьогодні закритий. Свідок [PERSON], показав суду, що він проживав з 2000 по 2008 рік по вул. Горького 5 /10, в м. Рахів, його будинок межує із спірним будинком, йому відомо, що завжди у вказаному будинку було дві ізольовані квартири в яких проживала старенька жінка [PERSON] та чоловік на ім"я [PERSON], який як дізнався згодом був її онуком, більше нікого він там не бачив. [PERSON] не знаю і за вказаний вище період часу її там не бачив. Свідок [PERSON], в судовому засіданні ствердила, що являється кумою [PERSON], яка, як їй відомо постійно проживала по вул. Миру, у великій квартирі з верандою. Суд, заслухавши сторін, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності м. Рахова Закарпатської області. З договору найму жилого приміщення в будинку місцевих Рад, який укладено в 1978 році, слідує, що наймачем житлової квартири [ADDRESS] являлася [PERSON]. Після смерті, в 1979 році, [PERSON] в зазначеній квартирі залишився проживати її чоловік, [PERSON], який являвся дідусем позивача. Згідно рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 27.12.1990 року за № 159, позивач [PERSON] був призначений піклувальником пристарілого [PERSON]. Згідно з частиною 1 статті 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право в разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім'ї наймача. У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Складовими права на житло є забезпечення державою умов щодо можливості кожного громадянина мати житло та гарантування непорушності права користування житлом. Набуття громадянами житла у власність відбувається шляхом його будівництва, придбання за цивільно-правовими правочинами (купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, успадкування), внаслідок приватизації квартири в будинках державного та комунального житлового фонду сплати вартості квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу. Згідно з ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Отримання житла у власність можливо на умовах приватизації, яка проводиться за правилами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Крім того, отримання житла у власність здійснюється на підставі цивільних правочинів (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) або внаслідок Приватизація квартири це право кожного громадянина України безкоштовно придбати у приватну власність житло, в якому він зареєстрований, в обсязі встановленому законодавством. З довідки Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області № 1071 від 02.10.2013 року, вбачається, що у спірній квартирі [ADDRESS], що в м. Рахів Закарпатської області з 10.02.1993 року, числиться зареєстрованим позивач - [PERSON]. Проаналізувавши вище наведені норми закону та докази надані сторонами в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позивач, як член сім"ї наймача, який постійно проживав разом з наймачем в спірній квартирі №1 в житловому будинку №41 по вул. Миру в м. Рахів починаючи з лютого місяця 1993 року і вів з ним спільне господарство, має право на визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача з відповідною можливістю в подальшому приватизувати таке житлове приміщення у встановленому законодавством порядку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], з метою набуття спірної квартири у власність, має намір приватизувати її. З метою вчинення однієї з дій, яка входить у процес приватизації житла з державної або комунальної власності, позивач звернувся до комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" для виготовлення останніми технічного паспорта на спірну квартиру. Технічний паспорт це один з головних документів на квартиру, будинок, споруду. Оформлення технічного паспорта є обовязковим введення в експлуатацію реконструкції квартири, заміського будинку або нового побудованого будинку. В технічному паспорті на квартиру, будинок, споруду, зазначаються наступні відомості: інвентарний і кадастровий номери, адресу будинку або квартири, рік побудови будівлі, фізичний знос, поверховий план будинку, експлікація, загальні відомості про конструкцію і системі дому (матеріал стін, перекриттів, вентиляція, опалення, електрика, каналізація, водопровід), санітарно-гігієнічні нормативи житлових приміщень будинку. З матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON], числиться зареєстрованою та періодично проживає у суміжній із позивачем квартирі [ADDRESS], що в м. Рахів Закарпатської області, карткою форми Ф-1 виданою Рахівським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області. Таким чином, зазначеними доказами доводиться факт існування двох відокремлених, ізольованих квартир. Місце реєстрації громадянина [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема, довідкою № 162 від 14.10.2013 року директора МКП "Рахівкомунсервіс" (т. 1 а.с. 8). Відповідно до рішення № 159 від 27.12.1990 року [PERSON], мешканця [INFO] , призначено піклувальником пристарілого [PERSON] (т. 1, а.с. 10). Згідно відмітки на 11 сторінці паспорту сурії ВО 011401, [PERSON] значиться зарестрованим у квартирі [ADDRESS], з 10 лютого 1993 року ( т. 1 а.с. 17-18). Даний факт реєстрації позивача за зазначеною адресою підтверджується, в тому числі й оглянутим в ході судового засідання оригіналом форми 1 до пункту 10 Тимчасової інструкції, копія якої міститься у матеріалах справи (т. 1, а с. 173). У архівних документах Рахівського ВУЖКГ (списки мешканців комунальних будинків м. Рахова на отримання приватизаційних чеків по Рахівському ВУЖКГ за 1993 рік на сторінці 58 під номером 126 числиться [PERSON] [INFO] за адресою вул. Миру № 41/1. тоді як [PERSON] [INFO] значилася під номером 130, за адресою вул. Миру, № 41/2. Тоді як, із оглянутої в судовому засіданні форми 1 на [PERSON] вбачається, що остання значиться зареєстрованою [INFO]. (т. 1, а.с. 205) . Вище описані документи дають підстави суду зробити висновок про те, що на 11 сторінці паспорта громадянки [PERSON] має місце описка щодо адреси місця її реєстрації. Даний факт також підтверджується і повідомленням міського голови м. Рахова за № 250 від 27.07.2000 року адресованого мешканці [ADDRESS] [PERSON] згадно якого в процесі розгляду її заяви від 11.04.2000 року № 49 встановлено, що "[PERSON] прописана по адресу [ADDRESS], і тому згідно Житлового Кодексу України ст. № 106 п. 1 не має права на переоформлення договору найму (т. 1, а.с. 222). Сама відповідачки [PERSON], в судовому засіданні неодноразово зазначала, що проживає у [INFO], і що позивач немає жодних прав на вказане житло. Отже, в суді доведено факт здійснення перешкод відповідачкою працівникам КП "БТІ" у проведення відповідних обмірів спірної квартири. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Припинення дії, яка порушує право, як спосіб захисту полягає у припиненні триваючого цивільного правовідношення, яке продовжує тривати і впливати на суб'єктивні права, свободи та законні інтереси особи. Припинення дії, яка порушує право пов'язане зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідачка - [PERSON] чинить перешкоди працівникам КП "БТІ", яким перешкоджає у вільному доступі до спірної квартири для проведення відповідних обмірів, те, що сторони перебувають між собою у неприязних відносинах, між ними виникають суперечки стосовно виготовлення технічної документації на спірну квартиру, а також те, що своїми діями відповідачка порушує конституційні права позивача на набуття житла у власність, а також права позивача, як користувача житловим приміщенням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду з позовом в сумі 229,40 гривень судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved