Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 29 липня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 серпня 2019 року. [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Чуловським Володимиром Анатолійовичем, 19.03.2016, вчинений виконавчий напис №6926 про стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору №780 від 29.11.2006, укладеного між ним та ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" право вимоги за яким ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло на підставі відступлення права вимоги від 17.12.2012 за період з 01.04.2013 по 01.02.2016 на загальну суму 1958010,48 гривень, що включає: основний борг (тіло) за кредитом - 974782,53 гривень; за відсотками по кредиту - 983227,95 гривень. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступних підстав. Йому не направлялася та ним не отримувалася письмова вимога про погашення заборгованості у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, внаслідок чого, він був позбавлений можливості заперечити проти виконавчого напису. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №2-612/11 від 21.06.2011, яке набуло чинності 04.07.2011 та на виконання якого видано виконавчий лист від 04.03.2013, що знаходиться на виконанні Рахівського районного ВДВС з нього стягнуто заборгованість по кредитному договору №780 від 29.02.2006 у сумі 371428,59 гривень, а саме: 38144,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 302924,15 гривень - основна сума кредиту, 6820,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 54162,14 гривень - відсотки за кредитом, 1805,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 14338,30 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання позивачем зобов`язань по кредитному договору. Враховуючи, що між ним та відповідачем розглядався спір стосовно заборгованості, за результатами розгляду якого судом стягнуто з позичальника кредитну заборгованість у повному розмірі, яке виконується у виконавчому провадженні вважає, що між сторонами існує спір, а наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості виключає безспірність вимог кредитора. Отже, виконавчий напис не відповідає вимогам щодо безспірності заявлених вимог. Окрім того, виконавчий напис вчинений за відсутності документів, які підтверджують наявність заборгованості по відсотках за кредитом у розмірі зазначеному у виконавчому написі. На підставі викладеного, просив вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, 19.03.2016 виконавчий напис за №6926 про стягнення з [PERSON] заборгованості на підставі кредитного договору №780 від 29.11.2006 за період: з 01.04.2012 по 01.02.2016 на загалом - 1958010,48 гривень визнати таким, що не підлягає виконанню. В ході судового розгляду представник позивача, Поштак Ю.С. подала клопотання, у якому просила витребувати докази, а саме: 1) у ТОВ «Кредитні ініціативи» первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують нарахування і відображення у бухгалтерському обліку доходу у вигляді відсотків за користування кредитом, нарахованих по кредитному договору № 780 від 29.11.2006, укладеному між позичальником та ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (ЗАТ «АКПІБ»), у т. ч. за період з 01.04.2013 по 01.02.2016; 2) у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином засвідчені копії документів, поданих кредитором для вчинення виконавчого напису за реєстровим № 6926 про стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору № 780 від 29.11.2006,укладеного між ним та ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк (ЗАТ «АКПІБ»)», право вимоги за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло на підставі договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 за період з 01.04.2013 по 01.02.2016, загалом - 1958010,48 гривень, що включає основний борг (тіло) за кредитом - 974782,53 гривень, за відсотками по кредиту - 983227,95 гривень. Ухвалою суду від 27.09.2018 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] надала через канцелярію суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Просила позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", в судове засідання не з`явився, про час день та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву, письмових пояснень по суті спору, відповідач суду не надав. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання, жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання йому повістки. Натомість, 19.10.2018 надав до суду лист від 19.10.2018 № 1412/01-16 у якому просив розглянути позовну заяву без його участі на підставі зібраних по справі документів. Також, на виконання ухвали суду від 27.09.2018 про витребування доказів надав копії запитуваних документів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 листопада 2006 року, між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів, Закарпатської області" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 780, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 45000 доларів США на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] , як позичальник зобов`язалася використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед банком відповідно до графіку погашення. Предметом іпотеки за цим договором виступало нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 2180,08 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оціночною вартістю 513915,00 гривень. Вище вказані обставини підтверджуються рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.06.2011 по справі за № 2-612/11, яке набуло законної сили 04.07.2011. Судом встановлено, що в подальшому відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініцативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до договору покупець в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набув усі права та вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Через неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису. 19 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 6926, який став підставою для відкриття виконавчого провадження, згідно постанови від 25.10.2017. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм, суд прийшов до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. З метою перевірки доводів позивача про те, чи справді на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. - 19.03.2016 виконавчого напису Кошаркар М.В., як боржник за кредитним договором №780 від 29.11.2006, мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, ухвалою суду від 27.09.2018 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Зокрема, витребувано: 1) у ТОВ «Кредитні ініціативи» первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують нарахування і відображення у бухгалтерському обліку доходу у вигляді відсотків за користування кредитом, нарахованих по кредитному договору № 780 від 29.11.2006, укладеному між позичальником та ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (ЗАТ «АКПІБ»), у т. ч. за період з 01.04.2013 по 01.02.2016; 2) у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином засвідчені копії документів, поданих кредитором для вчинення виконавчого напису за реєстровим № 6926 про стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору № 780 від 29.11.2006,укладеного між ним та ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк (ЗАТ «АКПІБ»)», право вимоги за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло на підставі договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 за період з 01.04.2013 по 01.02.2016, загалом - 1958010,48 гривень, що включає основний борг (тіло) за кредитом - 974782,53 гривень, за відсотками по кредиту - 983227,95 гривень. Представником відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи", [PERSON] 21.12.2018 надіслано електронною поштою письмові пояснення на ухвалу суду про витребування доказів, в яких зазначено причини неможливості подання таких доказів. Про відсутність безспірності свідчить і звернення у травні 2011 року Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.06.2011 по справі № 2-612/11, яке набуло законної сили 04.07.2011, встановлено, що станом на 01.02.2011 за [PERSON] рахувалася заборгованість за кредитним договором № 780 від 21.11.2006 в сумі 371428,59 гривень, а саме: 38144,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 302924,15 гривень - основна сума кредиту, 6820,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 54162,14 гривень - відсотки за кредитом, 1805,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 14338,30 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту. Натомість, згідно оскаржуваного виконавчого напису з [PERSON] стягнуто заборгованість з 01.04.2013 по 01.02.2016, загалом - 1958010,48 гривень, що включає основний борг (тіло) за кредитом - 974782,53 гривень, за відсотками по кредиту - 983227,95 гривень. З вище наведеного, суд, констатує що між сторонами наявний спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором. При розгляді цивільної справи суд керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved