Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до Кредитної спілки "Мрія", про стягнення компенсації за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 15600 грн.. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що вона працювала на посаді начальника Берегівського відділення Кредитної спілки "Мрія" з 18 червня 2003 року і була звільнена 18 березня 2013 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На час її звільнення відповідачем, з нею не проведено повний розрахунок, у зв'язку чим вона зверталася до Берегівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по зарплаті та позовною заявою про стягнення заборгованості по зарплаті, моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки при виплаті заборгованості. 19.06.2014 року відповідач виплатив їй заборгованість по заробітній платі в сумі 10776,89 грн., однак не провів виплату середнього заробітку за затримку виплати належних сум за період з липня 2012 року по 14.06.2013 року, в розмірі 14400 грн.. А тому просить суд стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за затримку виплати належних їй сум за період з 15.06.2013 року по 18.06.2014 року, в розмірі 15600,00 грн.. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача - КС "Мрія", до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, як встановлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] з 18 червня 2003 року по 18 березня 2013 року працювала на посаді начальника Берегівського відділення Кредитної спілки "Мрія". Наказом №37/к від 18 березня 2013 року [PERSON] звільнено із займаної посади за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, що стверджується копією Трудової книжки [PERSON] від 01 березня 1989 року. 10 липня 2013 року рішенням Берегівського районного суду стягнуто з Кредитної спілки "Мрія" в користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 10 776 (десять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 89 коп., середній заробіток за затримку виплати належних сум в розмірі 14 400 (чотирнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн. моральної школи. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08.10.2013 року апеляційну скаргу Кредитної спілки "Мрія" задоволено частково. Рішення Берегівського районного суду від 10.07.2013 року в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати скасовано, залишивши позовну заяву в цій частині без розгляду. 15.11.2013 року Берегівським районним судом винесено судовий наказ про стягнення з Кредитної спілки "Мрія" в користь [PERSON] 10776,89 грн. заборгованості по заробітній платі. Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено з матеріалів справи, при звільненні [PERSON] із посади начальника Берегівського відділення КС "Мрія", з останньою не проведено повний розрахунок в день звільнення на суму 10 776, 89 грн., що стверджується копією листа начальника відділу Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області №01-14/984 від 03 червня 2013 року. Крім того, як встановлено з матеріалів справи, в порушення вимог 116 КЗпП України, КС "Мрія" на день звільнення і до 19.06.2014 року, не провело повний розрахунок з [PERSON], в той час коли її наказом від 18 березня 2013 року звільнено із роботи. 19.06.2014 року відповідач виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 10776,89 грн., однак не провів виплату середнього заробітку за затримку виплати належних сум за період з липня 2012 року по 14.06.2013 року, в розмірі 14400 грн.. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці",- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. За наведених обставин, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача його середній заробіток за затримку виплати належних сум за період починаючи з 15.06.2013 року (наступна дата після заявлення позову про стягнення заборгованості із зарплати та середнього заробітку за час затримки) по 18.06.2014 року в сумі 15600 грн.. Жодних доказів на ствердження спростування позовних вимог позивача, відповідачем в ході судового розгляду справи не надано. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред'явленні позову, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 351 грн. 77 коп.

Outcome: approved