Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

13.02.2014р. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.08.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28.01.2014 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 21878 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3996 грн. 40 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 16364 грн. 19 коп., штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в сумі 1018 грн. 03 коп. (процентна складова), позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості 21878 грн. 62 коп. та сплачені позивачем судові витрати по справі. 03.04.2014р. позивач уточнив позовні вимоги, вказуючи, що 12.10.2007р. Роздільнянським районним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 6497 грн. 95 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3996 грн. 40 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2501 грн. 55 коп. Оскільки з часу видачі судового наказу позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору, то з урахуванням стягнутої суми заборгованості по судовому наказу заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору становить 15 380 грн. 67 коп., з них по відсотках 13 862 грн. (16 364 грн. 19 коп. - 2 501 грн. 55 коп.), а також штрафи 500 грн. фіксована частина, 1 018 грн. 03 коп. процентна складова. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 15 380 грн. 67 коп. станом на 02.04.2014р. та судові витрати. Представник позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог з проханням розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у зв'язку з тим, що по судовому наказу повністю сплатив заборгованість за вказаним кредитним договором, про що надав довідку з місця роботи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заперечення відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач на підставі власноручно написаної заяви до ПАТ КБ "ПриватБанк" від 18 серпня 2006 року на отримання кредитної лінії та відповідно до Умов і правил надання банківських послуг одержав від ПАТ КБ "Приват Банк" кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір на надання кредитної лінії діяв на протязі 12 місяців з моменту підписання, тобто - до 18 серпня 2007 року. Крім цього, цими Умовами та правилами було визначено, що позичальник зобов'язаний щомісячно за попередній місяць сплачувати заборгованість за кредитом в розмірі 7% від суми трат. При порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим договором, більш ніж на 120 днів він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З матеріалів справи, зокрема із наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку вбачається, що [PERSON] кошти в із кредитної карти зняв 20 серпня 2006 року, але свої зобов'язання по погашенню кредитної лінії з самого початку виконував не належним чином, до 25 січня 2008 року взагалі платежів не вносив, а потім вносив платежі нерегулярно та яких було недостатньо для погашення кредиту, нарахованих відсотків за кредитною лінією. Внаслідок цього станом на 28.01.2014 року позивач визначив загальну суму заборгованості відповідача за вказаною кредитною лінією в загальному розмірі 21878 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3996 грн. 40 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 16364 грн. 19 коп., штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в сумі 1018 грн. 03 коп. (процентна складова), які позивач і просив стягнути з відповідача. Відповідач надав суду копію судового наказу, виданого 12.10.2007р. Роздільнянським районним судом Одеської області, згідно якого з нього на користь позивача за вказаним кредитним договором стягнуто заборгованість в сумі 6 497 грн. 95 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3 996 грн. 40 коп., заборгованості по оплаті відсотків в сумі 2 501 грн. 55 коп. станом на 25.09.2007р. та довідку з місця роботи КП «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради №01-08/11 від 14.03.2014р. про те, що по вказаному судовому наказу та розпорядженню Другого відділу ДВС Приморського району м.Одеси №В-18/764/20827 від 17.07.2008р. борг в розмірі 4385 грн. 44 коп. та виконавчий збір в сумі 659 грн. 70 коп. з нього утримано та перераховано на відповідні рахунки в повному обсязі. Отримавши зазначені документи, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких зазначив, що банк з часу видачі судового наказу продовжував нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом, тому з урахуванням сплаченої [PERSON] по судовому наказу суми боргу станом на 25.09.2007р., з нього слід стягнути заборгованість станом на 02.04.2014р. по відсоткам 13 862 грн. 64 коп. (нараховані з моменту надання та отримання кредитної послуги 16 364 грн. 19 коп. - сплачені 2 501 грн. 55 коп.), а також штрафи 500 грн. (фіксований) та 5% від суми позову (1 018 грн. 03коп.), а всього 15 380 грн. 67 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору від 18 серпня 2006 року тривав 12 місяців та кінцевий термін його закінчився 18 серпня 2007 року, що передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг. Крім цього, п. 3.1.3 правил користування платіжною картою та п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі якщо на протязі попередніх 12 місяців дії кредитного договору ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін - тобто на 12 місяців. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк відповідно до умов договору. З наявних матеріалів справи, зокрема, із розрахунку ПАТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що відповідачем [PERSON] кошти із кредитної картки були зняті 20.08.2006р., а першій платіж в рахунок погашення кредиту було сплачено тільки 25.01.2008р., тобто вже після спливу строку дії договору 18.08.2007р. та видачі 12.10.2007р. судового наказу за заявою Банку. З часу настання строку погашення кредиту (строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці п.5.4 Правил користування платіжною картою) - вересень 2007 року - минуло близько 6 років 5 місяців. Саме тоді у позивача виникло право звернення до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, яким позивач і скористався, стягнувши з відповідача повну суму заборгованості за кредитом та процентів за його користування. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії вказаної платіжної картки боржником була отримана нова картка, то відсутні підстави вважати дію кредитного договору між сторонами продовженою та для подальшого нарахування і стягнення процентів за користування кредитом з відповідача на підставі умов договору. При цьому, з урахуванням того, що дія договору припинилася ще 18 серпня 2007 року, відповідач [PERSON] заборгованість за кредитом не сплатив на день закінчення дії договору, суд вважає, що банк автоматично не міг продовжити строк дії договору, оскільки мало місце тривале порушення відповідачем його умов. Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку дії договору суд розцінює як зловживання позивачем своїм правом в односторонньому порядку, незважаючи на грубі порушення по виконанню своїх зобов'язань відповідачем, продовження дії кредитного договору з метою щонайбільших нарахувань відсотків та штрафних санкцій відповідачу. Що стосується нарахованих штрафних санкцій відповідачу штраф (фіксований) 500 грн. та 5% від суми позову 1 018 грн. 03коп., то на підставі статей 256, 257, 258 та 267 ЦК України суд приходить до висновку, що кредитор звернувся до суду з вказаними вимогами з пропуском строку позовної давності. Відповідно до п.30 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду від 30.03.2012 N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених чинним законодавством підстав для застосування до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення штрафів строку позовної давності терміном 1 рік відповідно до вимог ст. 258 ЦК України, та відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом. Приймаючи до уваги те, що позов не підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача також не підлягають. На підставі ст.ст.258, ч.4 ст.267, 525, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed