Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Привільської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує слідуючим. [INFO] року померла [PERSON], яка була мітір"ю [PERSON] [PERSON] за життя на праві власності належала земельна частка (пай), яка розташована на території Привільської сільської ради, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17.12.2001 року. Після смерті [PERSON] було відкрито спадщину. 08.07.2010 року Каланчацькою ДНК Херсонської області зареєстрована спадкова справа за № 129. Однак [PERSON] не змогла успадкувати земельну ділянку частку (пай) у зв"язку з допущеною помилкою у написанні імені [PERSON], а саме: записано "[PERSON]" замість вірного "[PERSON]". Крім того, втрачено оригінал Державного акту про що зроблено оголошення у газеті "Слава Праці". Ухвалою судді від 05.02.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.02.2018 року призначено судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 04.04.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначно справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Каланчацької селищної ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Привільською сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24153898 від 08.07.2010 року заведена спадкова справа № 129 після смерті [PERSON]. Однак [PERSON] не змогла успадкувати земельну ділянку в зв"язку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку та в зв"язку з допущеною помилкою у написанні імені [PERSON], у вказаному правовстановлюючому документі, а саме: записано "[PERSON]" замість вірного "[PERSON]". Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В порушення вказаних процесуальних норм, позивачем не було доведено суду відсутність можливості спадкування майна в нотаріальній конторі, оскільки будь-яких письмових доказів, які б свідчили про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину матеріали справи не містять. Крім цього, суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з матеріалів справи згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17.12.2001 року земельна дялянка площею 9,47 га., що роташована на території Привільської сільської ради Каланчацького району належить [PERSON], а визнати право власності на земелну ділянку позивач просить в порядку спадкування після смерті [PERSON]. При цьому позивач не надав доказів підтвердження факту належності нині покійній [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17.12.2001 року і з даною вимогою на даний час до суду не звернувся. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права вдасності в порядку спадкування задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed