Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про дострокове розірвання кредитного договору. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.08.2009 року між позивачем та відповідачами було укладено кредитний договір №03/09. Відповідно до кредитного договору, кредит надавався Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» у сумі 256\~083 грн. 00 коп. з відсотковою ставкою 14 % річних, на будівництво житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За умовами п. 2.2 кредитного договору позивач не мала права особисто розпоряджатися кредитними коштами, ними розпоряджалося Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Відповідно до п. 2.4 кредитного договору кошти Вінницьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» використовуються виключно для внесення інвестицій згідно Договору про інвестування в будівництво житла №04/09 від 03.08.2009 року, який було укладено між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс». Згідно п. 4.1.1 кредитного договору Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» взяло на себе зобовязання здійснювати контроль за цільовим використанням внесків позивача і наданим кредитом. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.12.2011 року у справі №2-3199/11 договір №04/09 про інвестування в будівництво житла від 03.08.2009 року укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» було розірвано з підстав істотного порушення ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» договірних зобовязань. Стягнуто з ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» на користь позивача збитки в сумі 392 277 грн. 00 коп. На даний час житло не збудоване. Вказані невиконання своїх договірних зобовязань ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» та розірвання Договору про інвестування в будівництво житла №04/09 від 03.08.2009 року позивач вважає істотною зміною обставин. Прохання позивача змінити умови кредитного договору №03/09 від 17.08.2009 року відповідачі відхилили. На даний час з позивача продовжують стягувати кредитні кошти та відсотки за користування ними, не зважаючи на те, що позивач не розпоряджалася кредитними коштами та житла не отримала. Посилаючись на ст. ст. 651, 652 ЦК України позивач просить розірвати кредитний договір № 03/09 від 17.08.2009 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмовому запереченні від 24.07.2015 року №528 (а.с. 19-23). Зокрема, на думку представника відповідачів позивачем подано даний позов лише для того щоб ухилитися від виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з наданих сторонами доказів та пояснень учасників процесу встановлено наступне. Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є регіональним структурним підрозділом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», засновником якої є Держава в особі Кабінету Міністрів України (постанова КМУ від 26.10.2000 року № 1604 "Питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»). 03.08.2009 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» було укладено договір №04/09 про інвестування в будівництво житла, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В подальшому, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.12.2011 року у справі №2-3199/11 договір № 04/09 про інвестування в будівництво житла від 03.08.2009 року, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» було розірвано з підстав істотного порушення ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» договірних зобовязань. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» на користь позивача [PERSON] збитки в сумі 392 277 грн. 00 коп. 17.08.2009 р. між Вінницьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №03/09. Відповідно до п.1.1 кредитного договору від 17.08.2009 року, кредит надавався на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку використання у 2009 році коштів, передбачених у державному бюджеті для формування статутного капіталу Фонду з подальшим спрямуванням на виконання Державної програми забезпечення молоді житлом» від 08.04.2009 року №324, Положення про порядок надання довгострокових пільгових кредитів на будівництво житла молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам, які згідно із законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, у 2009 році за рахунок коштів статутного капіталу Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з відсотковою ставкою 14 % річних, затвердженого рішенням правління Фонду від 10.09.2009 року (протокол №20) у сумі 256\~083 грн. 00 коп. строком повернення 112 кварталів починаючи з дати укладення договору. (а.с. 4-7). Кредит за цим договором надавався на будівництво житла, що знаходиться за адресою: Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна 30 кв ж/б з вбудованими офісними приміщеннями кв. № 17 загальною площею 66,14 кв.м., згідно з договором про інвестування в будівництво житла № 04/09 від 03.08.2009 року, укладеним між Позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» (ЄДРПУ - 30506168) та на страхування фінансових ризиків у період будівництва житла згідно з договором добровільного страхування фінансових (комерційних) ризиків від 17.08.2009 р. № 139/171/42, укладеним між Позичальником та закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна", код ЄДРПОУ 30636550. Згідно п. 1.3 кредитного договору протягом строку, встановленого в п. 1.1. цього договору, Позичальник зобов'язується вносити суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (Додаток 2), а також відсотки за користування кредитом, відповідно до п. 2.7. цього договору, до повного виконання зобов'язань за цим договором на рахунок регіонального управління Фонду, № 26506050299022, код 25498320 в банку - агенті Хмельницькій обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" МФО 315018. За умовами п. 2.2 позивач не мала права особисто розпоряджатися кредитними коштами, ними розпоряджалося Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Пункт 2.2 кредитного договору передбачає, що позичальник доручає регіональному управлінню Фонду розпоряджатися за цільовим призначенням першим внеском, кредитними коштами, коштами внесеними позичальником за понад нормативну площу/або сумою сплаченою ним у разі перевищення розрахункової вартості будівництва житла, коштами на страхування відповідно. Позичальник погоджується, що за письмовим зверненням сторони договору про інвестування в будівництво житла, яка забезпечує будівництво квартири за рахунок інвестицій позичальника, регіональне управління Фонду має право здійснювати перерахування коштів з особистого рахунку позичальника достроково або пізніше, ніж це передбачено у договорі про інвестування в будівництво житла. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору визначена згідно з умовами Додатку 1 до цього договору сума коштів кредиту розпорядженням Фонду перераховується протягом трьох банківських днів з рахунку Фонду на особистий рахунок Позичальника в банку-агенті № 262080504473801, відкритий позичальником в Хмельницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 315018. Пунктом 2.4 кредитного договору встановлено. що використання кредиту здійснюється виключно у безготівковій формі за письмовим розпорядженням регіонального управління Фонду шляхом: 1) перерахування банком-агентом з рахунку позичальника на рахунок ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» суми коштів, відповідно до договору інвестування в будівництво житла № 04/09 від 03.08.2009 р. Кошти, що перераховуються є інвестиціями Позичальника; 2) кошти на страхування перераховуються на рахунок ЗАТ «Страхова компанія Україна», код ЄДРПОУ 30636550. Згідно п. 4.1.1 кредитного договору Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» взяло на себе зобовязання належним чином розпоряджатися внесками позичальника і наданим кредитом, здійснювати контроль за їх цільовим використанням. Відповідно до п. 4.2.3. кредитного договору позичальник зобовязується з дати зарахування коштів кредиту на особистий рахунок Позичальника в банку-агенті, що зазначений в п. 2.3 цього договору, протягом кожного кварталу, але не пізніше останнього робочого дня звітного кварталу, сплачувати суми коштів, що визначені в розрахунку розміру щоквартальних платежів (Додаток 2 до цього договору), на рахунок регіонального управління фонду, вказаний у п. 1.3. цього договору, до повного виконання зобов'язань за цим договором. Згідно положень п. 4.4.1 кредитного договору позичальник має право на будь-якому етапі розірвати цей договір, попередивши про це регіональне управління Фонду письмово за 30 календарних днів. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору цей договір вважається укладеним з дати зарахування коштів кредиту на рахунок позичальника в банку-агенті, що вказаний в п. 2.3 цього договору, та діє до дня підписання сторонами акту про виконання зобовязань за кредитним договором, якщо його не буде розірвано достроково у порядку, передбаченому цим договором. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що терміни та визначення, які вживаються у тексті цього договору визначено в Положенні. Положення про порядок надання довгострокових пільгових кредитів на будівництво житла молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам, які згідно із законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, у 2009 році за рахунок коштів статутного капіталу Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з відсотковою ставкою 14 % річних, затвердженого рішенням правління Фонду від 10.09.2009 року (протокол №20) визначає механізм надання довгострокових пільгових кредитів на будівництво житла молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам, які згідно із законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов. (а.с. 35-41). У відповідності до п. 1.1 розділу 1 кредит - це кошти статутного капіталу Фонду, що надаються для будівництва житла молодим сімям та одиноким молодим громадянам у розмірі та на умовах, визначених цим Положенням. Кредитний договір договір, що укладається відповідно до законодавства між Фондом, регіональним управлінням/іпотечним центром Фонду та кандидатом і згідно з яким здійснюється кредитування будівництва житла. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог кредитного договору Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», згідно платіжних доручень №1076 від 09.09.2009р. та №1118 від 22.09.2009р. перерахувало ТОВ «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» 256083,00 грн. В свою чергу, як пояснив в судовому засіданні представник позивача та не заперечував представник відповідачів, позивач частково виконала свої зобовязання за договором сплативши в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 58861,00 грн. (3-4 квартал 2009 р. 13417,00 грн., 2010 рік 34892,00 грн., 1-2 квартал 2011 року 10552,00 грн.). Крім того, згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 08.04.2015 року в справі №150/416/14-ц з [PERSON] на користь Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" стягнуто заборгованість за кредитом (тіло кредиту та відсотки за користування кредитом) на загальну суму 101\~568 грн. 97 коп. та пеню в розмірі 10\~824 грн. 21 коп. (а.с. 60-65). Відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.05.2015 року в справі №150/1056/14-ц, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 23.09.2015р., з [PERSON] на користь Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" стягнуто заборгованість за кредитом (тіло кредиту та відсотки за користування кредитом) та пеню, всього на загальну суму 37127,77 грн. (а.с. 66-70). Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 1 ст. 652 ЦК України, на підставі якої предявлено даний позов, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Згідно розяснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 року № 5 при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування своїх вимог позивач послалася на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, внаслідок чого останній підлягає розірванню на підставі ст. 652 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору, кредит за цим договором надавався на будівництво житла, що знаходиться за адресою: Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна 30 кв ж/б з вбудованими офісними приміщеннями кв. № 17 загальною площею 66,14 кв.м., згідно з договором про інвестування в будівництво житла № 04/09 від 03.08.2009 року, укладеним між Позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс». Крім того, судом встановлено, що плановий термін введення будинку в експлуатацію 4 квартал 2010 року, однак на даний час будівництво об'єкта інвестування не завершено, тобто житло, що було предметом кредитування, не збудоване. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.12.2011 року договір № 04/09 про інвестування в будівництво житла від 03.08.2009 року, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» було розірвано з підстав істотного порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс» договірних зобовязань. Зокрема, вказаним рішенням суду встановлено, що забудовник (ТОВ Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс») жодним чином не виконав своїх зобовязань за договором, зокрема щодо будівництва квартири в будинку; щодо введення в експлуатацію багатоквартирного будинку, в т.ч. в термін встановлений договором. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що має місце істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а також інші умови, передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України для розірвання договору за зазначеною вище підставою. Суд вважає, що наведені обставини є істотними настільки, що при їх існуванні в момент укладення кредитного договору, на існуючих умовах, сторони не погодилися б на укладення договору. Позивачем доведено, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане (п.1 ч. 2 ст. 652 ЦК України). Дана обставина відповідачами не заперечувалась. Позивачем також доведено, що зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися (п.2 ч. 2 ст. 652 ЦК України), оскільки вона жодним чином не могла впливати на хід будівництва житла. Суд вважає, що порушення умов договору в даному випадку є істотним, оскільки позбавляє позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а саме права на отримання житла. Позивачем надано достатні докази того, що виконання кредитного договору сторонами призвело до порушення її майнових інтересів і позбавлення її того, на що вона розраховувала при їх укладенні. Подальше виконання кредитного договору порушуватиме співвідношення майнових інтересів сторін. Також суд зазначає, що право позичальника на розірвання кредитного договору прямо передбачене п. 4.4.1. кредитного договору. Крім того, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач. Також суд зазначає, що подальше виконання спірного кредитного договору не відповідатиме принципу справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України). На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання кредитного договору №03/09 від 17.08.2009 року та задоволення позову. Заперечення відповідача стосовно того, що розірвання кредитного договору позбавить можливості для виконання кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків судом до уваги не приймається, оскільки розірвання кредитного договору не позбавляє права кредитора вимагати повернення наданих коштів та сплати відсотків за час користування цими коштами. При цьому таке право кредитора кореспондується з обовязком боржника повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках понесені позивачем судові витрати в розмірі 243 грн. 00 коп. На підставі викладеного

Outcome: approved