Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулось до Народицького районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів в порядку регрессу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 9077,13 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 березня 2014 року о 12 годині 20 хвилин в м. Києві [PERSON], керуючи транспортним засобом «Опель» д.н.з.[NUMBER], рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з.АА 7119 РВ, що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2014р., вказана ДТП сталася з вини відповідача, внаслідок порушення останнім\~Правил дорожнього руху\~України. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортів. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, власник пошкодженого автомобіля\~«Шкода»\~д.н.з.АА 7119 РВ звернувся до позивача з заявою про відшкодування збитків, відповідно до\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(п. 41.1 ст. 41). Таким чином, МТСБУ були понесені витрати у вигляді виплати страхового відшкодування у сумі 9077,13 грн., які позивач просив суд стягнути в порядку регресу з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно листа Народицької селищної ради №01-26/353 від 06.03.2018 року [PERSON] зареєстрований але не проживає за адресою:Житомирська область, Народицький район, с.Мотійки, вул.Іванюка, 15. Оскільки, судові повістки відповідачу направлялись за його адресою, що зареєстрована у встановленому законом порядку, за якою він фактично не проживає, при цьому останній не повідомив суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження, тому, відповідно до ст.131 ЦПК України, суд вважає, що він є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, при цьому про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 5 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 15 березня 2014 року о 12 годині 20 хвилин, в м. Києві по вул..Дегтярівській, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Опель» д.н.з.[NUMBER], рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з.АА 7119 РВ, що спричинило до їх пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, що тягне відповідальність за ст.124 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.124 КУпАП\~за порушення ним вимог п. 10.9\~Правил дорожнього руху\~України (а.с.6-7). У відповідності з ч.6 \~ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП відповідач не мав [PERSON] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля марки\~«Шкода» д.н.з.АА 7119 РВ Хоменчук [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідно заявою (а.с. 3). Відповідно до Звіту №040/14 з визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, а саме автомобілю марки\~«Шкода» д.н.з.АА 7119 РВ від 20.03.2014р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода» д.н.з.АА 7119 РВ В результаті його пошкодження в ДТП, складає 9077,31 грн. (а.с. 11-21). На підставі наказу №3245 від 19.06.2015 року [PERSON] позивачем було здійснено виплату в розмірі 9077,13 грн. (а.с 9), що також підтверджується платіжним дорученням №3245 від 22 червня 2015 року (а.с. 8). Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2\~ст.1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а)\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що відповідачу було направлено лист-пропозицію відшкодувати витрати позивача в добровільному порядку, яке залишено поза увагою (а.с. 22). У відповідності з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1.\~ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього\~Закону\~потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: відшкодування збитків в порядку регресу у сумі - 9077,13 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений останнім при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved