Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за кредитним договором без номера від 18.04.2008 року в розмірі 17825,30 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав. Однак відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 10.12.2008 року Долинським районним судом Івано-Франківської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 3733,56 грн. за договором № б/н від 18.04.2008 року. В розрахунку заборгованості станом на 23.12.2013 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. Так, станом на 23.12.2013 рік заборгованість відповідачки, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, становить 17825,30 грн., яка складається: 12279,35 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4220,94 грн. - комісія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 825,01 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців, а якщо сторони договору не заявляють про його припинення, він пролонгується на такий самий строк. Ця норма продовжує діяти і може застосовуватися повторно, поки хоча б одна зі сторін не заявить про припинення договору. Строк дії кредитної карточки, яка була видана [PERSON] становить 1 рік, про що було зазначено на лицевій стороні карточки після слів MONTH з вказівкою на місяць та рік закінчення стоку її дії. Просив позов задоволити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнали, просила застосувати позовну давність щодо вимог позивача та відмовити в задоволенні вимог останнього, пояснивши, що її довірителькою кредит було отримано 18.04.2008 року в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підписала заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, однак умов та правил надання банківських послуг їй не надавалось позивачем для ознайомлення під час оформлення нею заяви. Позивач зіслався на те, що в умовах та правилах надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Проте відсутня інформація про дію цих умов та правил надання банківських послуг. Доказів того, що саме вказані умови та правила розуміла [PERSON], підписуючи заяву позичальника, не має, а тому дані умови та правила не можуть бути допустимим доказом на підтвердження автоматичної пролонгації терміну дії кредитного договору. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Отже, кредит [PERSON] повинна була повернути в повному об'ємі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Таким чином, строк дії кредитної карти розпочався 18.04.2008 року і закінчився 30.04.2009 року, а тому перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі буде починатися зі спливом останнього дня місяця дії картки - 30.04.2009 року, а не закінчення строку дії договору. Щодо місячних платежів за процентами, то перебіг позовної давності буде починатися після несплати чергового платежу. 10.12.2008 року Долинський районний суд виніс судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по спірному кредитному договорі. По даному судовому наказі проводяться стягнення присуджених сум боргу за кредитним договором, визначених до 10.12.2008 року. Протягом 2009-2010 років по судовому наказу стягнуто кошти в розмірі 2362,46 грн., судовий наказ перебуває на виконанні. Після 20.12.2008 року банк не звертався до суду ні з заявою про видачу судового наказу, ні з позовом про стягнення будь-якої заборгованості. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 01.05.2009 року протягом трьох років. Натомість, таку вимогу кредитодавець пред'явив лише в січні 2014 року, тобто вже після спливу встановленого трьохрічного строку.Окрім цього згідно ст.11 ч.13 п.7 Закону України "Про захист прав споживачів"кредитодавцю забороняється вимагати повенення споживчого кредиту ,строк давності якого минув. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто, положення про договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 18.04.2008 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання їй кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . У заяві відповідачка висловила згоду з тим, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. З даних судового наказу від 10.12.2008 року, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області по справі № 2-н-329/2008 року, встановлено, що з [PERSON] стягнуто на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 3733,56 гривень заборгованості за кредитним договором, 25,50 гривень судового збору та 15 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно довідки № 49 від 03.02.2014 року, виданої управлінням освіти молоді та спорту Долинської районної адміністрації, сума стягнутих з [PERSON] коштів на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» становить 2362,46 грн. З пояснень представника позивача встановлено, що строк дії кредитної карточки, яка була видана [PERSON], становить 1 рік, про що було зазначено на лицевій стороні карточки після слів MONTH з вказівкою на місяць та рік закінчення стоку її дії. Дану обставину не заперечила представник відповідачки. Як встановлено в п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 3.1.3 цих Правил після закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не поступало письмової заяви держателя про закриття картрахунку. У п. 3.1.5 Правил зазначено, що заказані клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту по кредитній схемі - 6 місяців. Даних про видачу ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачці [PERSON] картки з новим строком дії суду не представлено. Про те, що останнє стягнення по вищевказаному кредиту було здійснено 13.01.2009 року, встановлено з даних розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.04.2008 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Представник позивача на підтвердження того, що строк позовної давності не пропущений, покликався на те, що відповідно до договору, укладеного між сторонами, а саме: п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Однак з пояснень представника відповідачки встановлено, що вказані Умови [PERSON] не підписувала, з їх змістом ознайомлена не була. Крім того, ні в її заяві, ні в Умовах не вказано спеціальної позовної давності, а тому позовна давність повинна застосовуватися у загальному порядку. Строк дії карточки закінчився 30 квітня 2009 року. Нової карточки відповідачка не отримувала. З вимогами про повернення заборгованості з квітня 2009 року позивач до [PERSON] не звертався. Судом встановлено, що відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, останній платіж здійсненого згідно розрахунку заборгованості 13 01. 2009 року, а дія картки закінчилася 30.04.2009 року. Таким чином суд приходить до переконання, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору. Враховуючи, що сторони погодилися, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу 18.04.2008 року, складав 1 рік, тому на час звернення до суду з даним позовом банк пропустив встановлений статтею 257 ЦК України загальний трьохрічний строк позовної давності. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, яка згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Поважних причин пропуску строку позивач не зазначив, не звертався зі заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності, не заперечив, що банку було відомо про наявність заборгованості, про що працівники банку по телефону повідомляли відповідачку. В той же час як представник відповідачки просив суд його застосувати відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором із пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст. 256-259, 260-262, 266-267, 526-527, 530, 625, 629, 1046, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed