Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] 10.05.2007 року уклали кредитний договір № CVN0АК33550895, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 18907,54 доларів США на термін до 08.05.2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В позові вказує на те, що відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Крім цього в позові посилається на те, що згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором. Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Вказує на те, що позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Вказує на те, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № CVN0АК33550895. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 09.02.2015 року має заборгованість - 66925,27 доларів США. Просить стягнути на їхню користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 66 925,27 доларів США, що за курсом НБУ від 09.02.2015 року складає 1669785,49 грн. за кредитним договором № CVN0AK33550895 від 10.05.2007 року та судові витрати в розмірі 3654 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про порушення прав споживачів. У зустрічному позові посилається на те, що ПАТ «ПриватБанк» не надає суду жодного належного та допустимого доказу того, що він виконав своє зобов'язання та надав кредитні кошти саме у визначеній сторонами сумі, в іноземній валюті доларах США. Вказує на те, що грошові кошти брались для придбання автомобіля MITSUBISHI LANCER, 2007р.в. державний номер [NUMBER] в автосалоні за гривні. Вказує на те, що в 2009 році позивач передав у відповідності до договору застави банку в рахунок погашення заборгованості автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2007р.в. державний номер [NUMBER], який ПАТ «ПриватБанк» продав в 2015 році. Крім цього в зустрічному позові вказує на те, що згідно розрахунку,який був наданий ПАТ КБ «ПриватБанком» до первинного позову, сума по тілу кредиту безпідставно у деякі періоди збільшується. (08.05.2008 року сума по тілу кредиту збільшується на 1 013,23 доларів США, 29.04.2009 року на 592,24 доларів США, 29.04.2010 року на 416,3 доларів США, 06.05.2011 року на 55,81 доларів США, 08.05.2012 року на 55,39 доларів США, а 16.04.2013 року на 4 153,40 доларів США, 08.05.2013 року на 54,98 доларів США.) Вказує на те, що банк стосовно нього, як споживача банківських послуг, застосовує нечесну підприємницьку практику та вводить в оману стосовно суми заборгованості нарахування платежів. Просить захистити його права, як споживача шляхом поновлення порушеного права, а саме: зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № CVN0АК33550895 від 10.05.2007 року, що був укладений між ЗАТ «ПриватБанк» та ним - [PERSON] за кожний період нарахування платежів та за кожний період сплати заборгованості у відповідності до визначеної сторонами в кредитному договорі процентної ставки 12%. Крім цього просить застосувати строки позовної давності до вимог банку та відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала та надала суду пояснення згідно позовних вимог, просить стягнути на їхню користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 66 925,27 доларів США, що за курсом НБУ від 09.02.2015 року складає 1669785,49 грн. за кредитним договором № CVN0AK33550895 від 10.05.2007 року та судові витрати в розмірі 3654 грн. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, вважає його безпідставним та таким що не підлягає задоволенню, вказує, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» не грунтуються на вимогах закону і тому є безпідставними. Вказала, що ПриватБанк виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується заявою на видачу готівки від 11.05.2007 p. кредитних коштів в сумі 17 711,19 доларів США; платіжними дорученнями від 11.05.2007 р. про перерахування ПриватБанком страхових платежів на СК «ІНГОССТРАХ».У зв'язку із невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у 2009 році позичальником [PERSON] було добровільно передано Банку заставний автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2007р.в. державний номер [NUMBER] для подальшої реалізації, який 13 січня 2015 року було реалізовано за 6 980,60 дол. США., які направлення на погашення пені. Сума по тілу кредиту збільшується щороку у травні місяці за рахунок сплачених ПриватБанком страхових платежів на СК "ІНГОССТРАХ". Всі нарахування на поточну заборгованість були здійснені банком по ставці 12% річних. Вважає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не пропустив строки пред'явлення позову з вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки Договір діяв до травня 2014 року, тож ПАТ КБ "ПриватБанк" мав право звернутися до суду до травня 2017 року. У 2012 р. ПриватБанк звернувся до Індустріального районного суду з позовом до [PERSON] з вимогою про звернення стягнення на заставний автомобіль, цим самим скориставшись своїм правом вимоги. 28.02.2012 р. Індустріальним судом Дніпропетровської області позовні вимоги банку задоволено, звернуто стягнення на заставний автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2007р.в. державний номер [NUMBER]. Вважає, що в розумінні ст. 264 ЦК України, винесене Індустріальним судом рішення є перериванням строку позовної давності, а отже, саме з 28.02.2012 р. (дата винесення рішення) починається заново перебіг позовної давності. Позовна заява до Садгірського районного суду про стягнення заборгованості з [PERSON] .Г. була відправлена з відділення "Укрпошти" 28.02.2015 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. Просить у задоволенні позовних вимог по зустрічній позовній заяві [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, вважає його безпідставним та необґрунтованим, підтримав зустрічний позов [PERSON] та надав суду пояснення згідно зустрічного позову, який просить задовольнити а у первісному позові відмовити за безпідставністю. Вважає, що позивач не вправі нараховувати відповідачу пеню та проценти після закінчення строку дії кредитного договору та просив застосувати позовну давність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 10.05.2007 року уклали та в установленому порядку підписали кредитний договір № CVN0АК33550895, згідно якого ЗАТ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у розмірі 18907,54 доларів США . на наступні цілі: 17 711,19 дол. на придбання автомобіля; 177,11 дол. - комісія за отримання кредиту; 6,78 дол. (34 грн) оплата за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; 924,00 дол. - сплата страхового платежу за договором страхування майна; 88,47 дол. - сплата страхового платежу за договором особистого страхування; на термін до 08.05.2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Судом встановлено, що ПриватБанк виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується заявою на видачу готівки від 11.05.2007 p., щодо отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 17 711,19 дол., платіжними дорученнями від 11.05.2007 р. про перерахування ПриватБанком страхових платежів на СК «ІНГОССТРАХ» за договром особистого страхування в сумі 443,67 грн. та договором страхування майна в сумі 4 633,88 грн. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПриватБанком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого ПриватБанку було передане в заставу автомобіль Mitsubishi Lanser, 2007 р.в., держ. номер [NUMBER], який був придбаний позичальником за кредитні кошти. У зв'язку із невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у 2009 році відповідачем [PERSON] було передано позивачу заставний автомобіль для подальшої реалізації. Тільки 13 січня 2015 року заставний автомобіль було реалізовано банком за 6 980, 60 дол. США. Отримані кошти за реалізований автомобіль направлено на погашення пені, сума заборгованості за кредитом не погасилася зовсім, оскільки коштів для її погашення не вистачило. Згідно розрахунку - заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № CVN0AK33550895 від 10.05.2007 року станом на 9.02.2015 р. становить 66 925,27 доларів США, (1669785,49 грн.) яка складається з наступного: 17 110,47 доларів США - заборгованість за кредитом; 16 492,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 508,79 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 31 813,38 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснює розрахунок заборгованості за кредитним договором № CVN0АК33550895 від 10.05.2007 року, за кожний період нарахування платежів та за кожний період сплати заборгованості у відповідності до визначеної сторонами в кредитному договорі процентної ставки 12%. Судом встановлено, що сума по тілу кредиту збільшувалася щороку у травні місяці за рахунок сплачених ПриватБанком страхових платежів на СК "ІНГОССТРАХ" у відповідності до п. 2.1.3. кредитного договору. Згідно якого позичальник звертається до банку із проханням про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 цього договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму кбштів, згідно з договорами страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобов'язується провадити у випадку не пред'явлення Позичальником документа, що підтверджують сплату чергових страхоті платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. На виконання вищевказаного пункту договору, ПАТ КБ "ПриватБанк" щорічно перераховував страхові йлатежі на СК "ІНГОССТРАХ", що підтверджується платіжними дорученнями за період з 2007 р. по 2013 р. Страхові платежі за договором страхува майна перераховувалися до моменту вилучення ПриватБанком автомобіля. Ці обставини знайшли підтверджені дослідженими доказами. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка і порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначені періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п.7.1 кредитного договору відповідач [PERSON] повинен був надавати щомісяця (щомісячним анутентичним платежем) суму 361,93 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту,відсоткам ,винагороди, комісії. З розрахунку заборгованості, який наданий суду позивачем вбачається, що сальдо прострочене по тілу кредиту виникло 17.11.2008 року в сумі 166,57 доларів США та збільшувалось за накопиченням сум, на день звернення до суду становить 17110,47 доларів США. Суд вважає, що саме з цієї дати відповідач перестав сплачувати платежі по погашенню тіла кредиту, а у позивача виникло право на звернення до суду по стягненню боргу. Проте, позивач звернувся до суду тільки 4.03.2015 року. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в межах строку позовної давності, а саме за період з 4.03.2012 року по 4.03.2015 року в таких розмірах: 8074,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 7876,68 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 508,79 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що кредитор винно (умисно або з необережності) сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, не вжив заходів щодо їх зменшення, тому суд вважає зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Форма вини кредитора служить критерієм для визначення відсотка зменшення стягнення. На підставі наведених норм законів та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року суд вважає, що необхідно зменшити розмір нарахованого боргу. Відповідно до вимог ст..258 ЦК України, слід стягнути з відповідача штрафні санкції за 1 рік в сумі 8223,97 доларів США - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. З приводу посилання банку на переривання строків позовної давності суд констатує наступне. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року, що набрало законної сили, звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави, а саме автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором від 10.05.2007 року. Згідно зі ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до Індустріального районного суду Дніпропетровської області у січні 2012 року, що вбачається із належно завіреної копії судового рішення. Відповідно до вимог ст.264 ЦК України, дійсно позовна давність у даних правовідносинах була перервана шляхом пред'явлення (у січня 2012 року) позову до відповідача, оскільки предметом позову була лише частина вимоги, право на яку мав позивач. Моментом преривання позовної давності в розумінні ст. 264 ЦК України є момент пред»явлення особою позову , а не час вирішення судом вказаної справи. Таким чином, після переривання в січні 2012 року) перебіг позовної давності тривалісттю 3 роки почався заново і закінчився в січні 2015 року. Оскільки позивач звернувся до Садгірського районного суду м.Чернівці 4 березня 2015 року, то позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» щодо заборгованості до 4.03.2012 року не підлягають задоволенню у зв»язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягають до задоволення частково. Слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 8074,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 7876,68 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 508,79 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. 8223,97 доларів США - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. Позивачем по зустрічному позову [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснив розрахунок заборгованості за кредитним договором № CVN0АК33550895 від 10.05.2007 року за процентною ставкою, яка не передбачена договором. Крім цього слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1634 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial