Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Ідея Банк" про розірвання договору про надання кредиту, посилаючись на те, що 10.09.2014 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № Р21.173.74226, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 49827,00 грн. Вона зобовязана сплатити кредит та відсотки. На час отримання кредиту вона отримувала пенсію 2158 грн. та близько 2500 грн. доходу від особистого підсобного господарства. Але нестабільна ситуація в країні призвела до того, що її прибутки знизилися, і тепер в неї залишився дохід тільки у вигляді пенсії в сумі 2158 грн. В звязку із вказаними обставинами вона не має змоги здійснювати платежі за кредитом у погоджені строки та розмірах. Посилаючись на вимоги ст.. 625 ЦК України просила розірвати кредитний договір № Р21.173.74226 від 10.09.2014 року та стягнути з відповідача судові витрати. ПАТ "Ідея Банк" подало до суду письмові заперечення проти позову про розірвання договору про надання кредиту, посилаючись на те, що за умовами та на виконання умов кредитного договору [PERSON] отримала в ПАТ "Ідея Банк" кредит. Однак вважають, що позов задоволенню не підлягає виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 652 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 20.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", а тому в позові слід відмовити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги про розірвання договору про надання кредиту підтримала, та в судовому засіданні вказала, що свої позовні вимоги вона підтримує з підстав, викладених в поданому позові. Також [PERSON] пояснила, що дійсно кредитний договір № Р21.173.74226 від 10.09.2014 року вона підписувала, але на той момент в неї була пенсія та додатковий прибуток з домашнього господарства. До того ж вона фактично гроші не отримала, а зробила перекредитацію. Але тепер в неї залишилась лише тільки пенсія, розмір якої не змінився. Вона не в змозі сплачувати кредит через відсутність та недостатність коштів. На даний час в неї домашнє господарство не змінилось, але вона не в змозі реалізовувати товари, бо їх не купляють. З цього питання вона зверталась до ПАТ "Ідея Банк" з проханням реструктуризації боргу, але їй було відмовлено. ПАТ "Ідея Банк" в судове засідання представника не направило, направивши заяву про розгляд справи в їх відсутності, в позові просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Ідея Банк" про розірвання договору про надання кредиту задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлене наступне: Згідно копії кредитного договору № Р21.173.74226 від 10.09.2014 року, між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого кредитодавець зобовязується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 49827,00 грн. строком на 60 місяців з 10.09.2014 року, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки (а.с. 5-6). Згідно копій заяв, що направлені [PERSON] на адресу ПАТ "Ідея Банк", остання просила знизити розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом; подовжити строк дії кредитного договору; встановити максимальну суму на місяць до сплати не більше 200 грн. (а.с. 8, 10, 12, 14). Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивачка в якості підстав позову посилається на погіршення її матеріального стану, а відтак на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору і вважає, що не могла це передбачити. Однак, дана підстава позовних вимог не підтверджена належними та допустимими доказами, а саме позивачкою суду не надано жодного доказу отримання пенсії станом на 10.09.2014 року в сумі 2158,00 грн. і додаткового прибутку в сумі близько 2500 грн. та відсутність додаткового прибутку в сумі приблизно 2500 грн. в 2015 році, а також залишення пенсії на рівні 2014 року. Крім цього, підставою для розірвання договору за рішенням суду є ст.. 652 ЦК України. Так, згідно ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Так, з поданого позову та наданих пояснень позивачкою [PERSON] фактично вбачається не істотна зміна обставин, а неможливість виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань перед ПАТ "Ідея Банк" та фактична одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 20.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення ч. 2 ст. 652 ЦК України і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 цієї статті, при істотній зміні обставин. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати, що понесла [PERSON] та відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed