Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 650,99 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 19.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №008-07410-191111, згідно вимог якого відповідач отримав кредит в сумі 6 171,43 гривень на строк до 18.08.2012 року на придбання певного майна (послуг) з платою за користування кредитом в розмірі 0,01% відсотків річних. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. До суду надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просить долучити до матеріалів справи довідку № 05-1885039 від 30.01.2014 року про повне виконання нею зобов'язань за кредитним договором №008-07410-191111 від 19.11.2011 року. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №008-07410-191111 (а.с.5-8), згідно вимог якого відповідач отримав кредит в сумі 6 171,43 гривень на придбання певного майна (послуг), про що свідчить меморіальний ордер №41390787 від 19.11.2011 року (а.с.16) та рахунок-фактура №CФZPR-0000003204 від 19.11.2011 року (а.с.13), на строк до 18.08.2012 року з платою за користування кредитом в розмірі 0,01% відсотків річних. Відповідач [PERSON] отримала у своє розпорядження майно - ноутбук "ASUS", що підтверджується видатковою накладною №ЧZPR-0117 від 19.11.2011 року (а.с. 14). Згідно п.6.1 кредитного договору №008-07410-191111 від 19.11.2011 року при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені кредитним договором кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 30.07.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №008-07410-191111 від 19.11.2011 року у розмірі 2 650,99 гривень, а саме: 2 650,95 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 0,04 гривень - заборгованість за відсотками (а.с.15). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до довідки № 05-1885039 від 30.01.2014 року, виданої начальником Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки ПАТ «Дельта Банк» - Бриловою Н.М. кредитний договір №008-07410-191111 від 19.11.2011 року укладений між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] припинив свою дію з 28.01.2014 року у зв'язку з повним виконання клієнтом зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи відповідач повністю сплатила наяву заборгованість за кредитним договором №008-07410-191111 від 19.11.2011 року, претензії позивача відсутні, що підтверджено довідкою № 05-1885039 від 30.01.2014 року, тому в цій частині суд вважає за необхідне у позові відмовити Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як відповідачем погашено наявну заборгованість, але вже після звернення позивача з відповідним позовом до суду, тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача сплачений ПАТ «Дельта Банк» судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial