Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS]. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на квартиру за спадкодавцем. Просить визнати право власності за позивачем право на спадщину, до складу якої входить квартира [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., що була власністю [PERSON] та увійшла до складу спадщини після його смерті, [INFO]. Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно звернулася із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» про визнання права власності у порядку спадкування за законом та просила визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., що була власністю [PERSON] та увійшла до складу спадщини після його смерті, [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що з моменту відкриття спадщини не зверталась до нотаріуса про прийняття спадщини, тому вважає, що втратила правову можливість претендувати на визнання частки у складі спадкового майна. Із зазначених підстав не зверталась до суду про визнання права на частку у спадщині. Представники третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» Вереслюк Л.О., Золотопуп С.В пояснили, що [PERSON] повністю сплатив пай. Позивач та відповідач зареєстровані у спірній квартирі, за рішенням суду з них солідарно стягнуто заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] з 1991 року не проживала за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача (а.с. 12, 13). [INFO] померла [PERSON] - дружина [PERSON] (а.с.15). Згідно довідок Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6 513,00 руб. сплачена в повному обсязі в квітні 1974 року (а.с. 8, 52). Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно частини 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Судом встановлено, що трикімнатна квартира у житлово-будівельному кооперативі «Комунар» м. Києва, загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] є власністю [PERSON], який помер [INFO]. Тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Спадкоємцями першої черги за законом є доньки спадкодавця: позивач та відповідач - [PERSON] (а.с. 70, 74-75). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 19 січня 2017 року відповідачем подано до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, оскільки з часу відкриття спадщини не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] з 1991 року не проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 134). Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 06 лютого 2016 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], який помер [INFO]. 06 лютого 2017 року постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.19, 20). Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану [PERSON] в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. На теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв'язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу [PERSON]. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на трикімнатну квартиру у Житлово-будівельному кооперативі «Комунар» м. Києва, загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved