Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У грудні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», 26 червня 2007 року з відповідачем укладений кредитний договір № МL-302/208/2007 на суму 12000,00 доларів США, а 12 червня 2008 року - кредитний договір МL-302/168/2008 строком до 05 грудня 2012 року, з виплатою кредиту щомісяця та відсотків за користування коштами за графіками, забезпечений порукою співвідповідача [PERSON] № МL-302/208/2007 від 26 червня 2007 року і № МL-302/168/2007 від 12 червня 2008 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач, якому ПАТ «ОТП Банк» відступлено право вимоги на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року, просив суд стягнути з відповідачів солідарно борг за обома кредитами станом на 03 листопада 2014 року в сумі 333585,49 грн., з яких за кредитом від 26 червня 2007 року: 36398,04 долари США, еквівалентно 471354,62 грн., з яких за тілом кредиту - 10733,26 долари США, штрафними санкціями за прострочення виконання зобов'язання - 25664,78 доларів США, за кредитом від 12 червня 2008 року: 89154,85 долари США, еквівалентно 1154555,30 грн., з яких за тілом кредиту - 24718,73 долари США, штрафними санкціями - 64436,12 долари США, а також покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 21 червня 2016 року скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2015 року про задоволення позову. Після скасування судом заочного рішення позивач зменшив позовні вимоги, та згідно уточнених позовних вимог, остаточно просив суд стягнути з відповідачів солідарно борг за обома кредитами станом на 03 листопада 2014 року, а саме: за кредитом від 26 червня 2007 року: 10733,26 доларів США основного боргу, що еквівалентно 138995,71 грн., за кредитом від 12 червня 2008 року - 24718,73 долари США, еквівалентно 320107,55 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача Копач Р.В. у поданій через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, свого представника до суду не направили. У поданій заві відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності в частині заявлених до нього як поручителя вимог, вважаючи поруку припиненою. На підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до статей 512-514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання. До нового кредитора переходять у повному обсязі права первісного кредитора у зобов'язанні. Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами ст. 3 якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори згідно переліку (а.с.48), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зобов'язується сплатити на користь останнього винагороду, при цьому, покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також штрафних санкцій (а.с.35-47). Відтак, позивач, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», який надав 26 червня 2007 року відповідачу [PERSON] у власність 12000,00 доларів США на придбання нерухомого майна, на умовах укладеного з ним відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитного договору ML-302/208/2007 від 26 червня 2007 року зі сплатою за користування коштами 4,99% на рік строком повернення до 26 червня 2027 року (п.1, 2, 3 частини 1 договору) (а.с.15-22). За умовами цього договору, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, відповідач, одержавши 26 червня 2007 року на поточний рахунок [NUMBER] на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири №14 загальною площею 47,6 кв.м. по [ADDRESS] грошові кошти у сумі 12000,00 доларів США за вирахуванням страхового платежу та комісії, що об'єктивно підтверджується випискою по рахунку, строком повернення 26 червня 2027 року, встановленою фіксованою ставкою за користування коштами 4,99% на рік (п.п.2, 3, 4, 5 частини 1 договору, п.п.1.4, 1.7.2 частини 2 договору), зобов'язалася здійснювати погашення частини суми заборгованості в розмірі 50,0 доларів США + сума нарахованих процентів (п.п. 2.3.1-2.3.7 частини 2 договору (а. с. 17-22). Також судом встановлено, що 12 червня 2008 року ПАТ "ОТП Банк" (правонаступник ЗАТ "ОТП Банк") з [PERSON] укладено відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитний договір ML-302/168/2007, за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, ПАТ "ОТП Банк" надав 12 червня 2008 року [PERSON] у власність 26000,00 доларів США, що ідтверджується випискою банку по рахунку (а.с. на споживчі цілі зі сплатою за користування коштами 5,49% на рік строком повернення до 12 червня 2023 року (п.1, 2, 3 частини 1 договору)(а.с.5-12), а відповідач зобов'язалася використати кошти на визначені цілі, повернути кошти в строк до 12 червня 2023 року, щомісяця сплачуючи тіло кредиту ануїтетними платежами відповідно до графіку, що є додатком №1 до договору. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до п.1.9.1 Частини 2 кожного з кредитних договорів передбачено, що незважаючи на інші положення договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст. 3 договору) та/або умов договору поруки. При цьому, виконання зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Пунктом 1.9.2 частини 2 кожного з кредитних договорів обумовлено застереження, що вимога вважається надісланою, відкликання здійсненим, в день їх направлення на адресу позичальника (боржника), що зазначена в договорі. Письмове повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про заміну кредитора у зобов'язанні та вимога про повернення боргу новому кредитору, а також наслідки її невиконання від 17 червня 2011 року залишена відповідачем без задоволення (а.с.102-113). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.26, 68-94, 130-136), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача [PERSON], що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України з не сплачувала тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 03 листопада 2014 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту за договором від 26 червня 2007 року в сумі 10733,26 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ за 1 долар США -12,95 грн. на 03 листопада 2014 року 138995,71 грн. та за кредитом від 12 червня 2008 року - 24718,73 долари США, що еквівалентно на 03 листопада 2014 року 320107,55 грн., тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] вказана сума боргу. Розв?язуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом від 26 червня 2007 року, а також за договором від 12 червня 2008 року, окрім інших виді забезпечення (як то іпотека), були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договорами від 26 червня 2007 року № SR-302/208/2007 та від 12 червня 2008 року № SR-302/169/2008, укладених згідно ст.553 ЦК України, за умовами яких, співвідповідач зобов'язався відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобов'язань за договором погасити усю суму заборгованості, що виникає за кредитами згідно договорів. Пунктами 3.1. кожного з договорі поруки обумовлено, що у випадку невиконання боржником боргових зобов?яхань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов?язань в повному обсязі чи в частині. Пунктами 3.2 кожного з договорів поруки передбачено, що поручитель приймає на себе зобов?язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов?язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов?язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. За умовами п.3.4 кожного з договорів поруки передбачено, що обов?язок поручителя виконати зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною у договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов'язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань боржником. Згідно п.4.1 кожного з договорів поруки договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а п.4.2 передбачено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З кожного з договорів поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. У кредитному договорі ML-302/208/2007 від 26 червня 2007 року строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 26 червня 2027 року. Так само чітко визначений строк виконання основного зобов?язання у кредитному договорі ML-302/168/2007 від 12 червня 2008 року - строк повного погашення кредиту 12 червня 2023 року. Як встановлено судом, у зв?язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов?язань за кожним із договорів належним чином, [PERSON] як поручителю АТ «ОТП Банк» направлено 04 червня 2009 року досудову вимогу по кожному з кредитних договорів та договорів поруки (а.с.201, 202), яка відповідачем [PERSON] отримана та залишена без виконання до часу звернення позивача з позовом - 17 грудня 2014 року. За таких обставин, банк пред?явивши боржнику і поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов?язання, та, відповідно, банку скористався правом пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту (станом н 04 червня 2009 року). Разом з тим, строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитними договорами у [PERSON] вже станом на 04 червня 2009 року виникла заборгованість і за кредитним договором від 26 червня 2007 року і за кредитним договором від 12 червня 2008 року, щодо повернення якої в повному обсязі пред?явлена досудова вимога і до поручителя [PERSON] за кожним з договорів. Між тим, позивач звернувся до поручителя з позовом лише 17 грудня 2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Наявність тієї обставини, що позивач придбав право вимоги до відповідачів лише 12 листопада 2010 року за договором купівлі-продажу кредитного портфелю у ПАТ «ОТП Банк» не перериє перебіг як строку дії договору поруки, так і строків позовної давності за цими зобов'язаннями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача [PERSON] пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial