Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до дочірнього підприємства "ЛК-Металургія" акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Зазначив, що з 07.12.2011 року по 16.09.2013 року працював підручним сталевара у відповідача. 16.09.2013 року був звільнений з роботи за угодою сторін у відповідності до наказу №56/К від 16.09.2013 року. За період роботи з січня по червень 2013 року підприємство заборгувало йому заробітну плату в розмірі 16133,17 грн. 16.09.2013 року з ним повинен бути проведений повний розрахунок та виплачено заробітну плату. За період з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року відповідач заборгував 8604 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. із розрахунку 119,50 грн. за один робочий день. Оскільки його конституційні права визначені ст. 43 Конституції України були порушені, вважає, що йому завдано моральну шкоду на суму 10000 грн. Він змушений був тратити свій час та кошти на юридичну допомогу, захисту свого конституційного права на отримання заробітної плати. Оскільки з січня 2013 року по листопад 2013 року не отримував заробітної плати, яка була йому єдиним джерелом для існування, його матеріальний стан різко погіршився, не мав змоги купляти необхідні для життя речі та продукти харчування, змушений був брати в борг у друзів та знайомих гроші для прожиття. На даний час ці гроші потрібно повертати. Але у зв'язку з тим, що відповідач не сплачує зароблену плату нічим повертати борги, внаслідок чого втратилися нормальні життєві зв'язки з рідними та друзями. Невиплата заробітної плати змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, підзаробляти випадковими заробітками. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги по підставах наведених в позовній заяві. Доповнив, що ним був укладений з банком договір карткового рахунку, для погашення якого ним позичалися кошти. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд за згодою позивача ухвалив постановляти заочне рішення. Судом встановлено, що позивач в 07.12.2011 року відповідно до наказу по дочірньому підприємстві "ЛК-Металургія" акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" №94/К від 06.12.2011 року був прийнятий на роботу в ливарний цех підручним сталевара третього розряду. У відповідності до наказу №56/К від 16.09.2013 року був звільнений за угодою сторін по п. 1 ст. 36 КЗпП України. Дані обставини стверджується записами в копії трудової книжки. Згідно довідки акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" дочірнього підприємстві "ЛК-Металургія" №234/20 від 16.09.2013 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] на підприємстві за період з 01 січня по 31 серпня включно становить 16133,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Тому позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати слід задовольнити повністю. Позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає частковому задоволенню. Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівникові перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденний заробіток позивача складає 119,50 грн. із розрахунку суми заробітної плати за травень 3775,65 грн. і за червень 647,23 грн. за 37 робочих днів в сукупності (3775,65+647,23=4422,88/37=119,50). За період з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року по день подачі позовної заяви до суду відповідач заборгував 8604 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку (72 робочих дні х 119,50 грн.=8604 грн.). З 16 вересня по 30 вересня 2013 року-11робочих днів, у жовтні 2013 року-23 робочих дні, у листопаді 2013 року-21 робочий день, а з 1 грудня по 25 грудня 2013 року-17 робочих днів. Разом за період з 16 вересня по 25 грудня 2013 року - 72 робочих дні. [PERSON] з 3 жовтня 2013 року перебуває на обліку як безробітний в Тростянецькому РЦЗ (Вінницькому регіоні) і його дохід за жовтень-грудень 2013 року становить суму 1210,83 грн., що підтверджується довідкою №03-20/162 від 24.01.2014 року. На дану суму слід зменшити розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Стягненню підлягає сума 7393,83 грн. (8604 грн.-1210,83 грн.=7393,17 грн.). Позов про стягнення моральної шкоди доказаний позивачем частково. Відповідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки 9 березня 2013 року він оформив у "ПриватБанку" споживчий кредит згідно договору GP -4281343 на суму 8000 грн.і його сподівання про погашення кредиту заробітною платою не здійснилися. Посилання [PERSON] на втрату нормальних життєвих зв'язків з рідними та друзями, що його матеріальний стан різко погіршився, не мав змоги купляти необхідні для життя речі та продукти харчування, змушений був брати в борг у друзів та знайомих гроші для прожиття, підзаробляти випадковими заробітками не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди з урахуванням наведених обставин суд оцінює в сумі 500 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial