Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н та відкритого на підставі нього 25 квітня 2006 року рахунку відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 15 серпня 2019 року допустив заборгованість в розмірі 11964 грн. 72 коп., з яких: 3661 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2376 грн. 20 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4180 грн. 78 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 700 грн. 00 коп. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 545 грн. 94 коп. штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на 11 год. 00 хв. 06 травня 2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково. Так, 04 квітня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (на даний час АТ КБ "Приватбанк") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на офіційному банківському сайті, складає між нним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 15 серпня 2019 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 11964 грн. 72 коп., з яких: 3661 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2376 грн. 20 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4180 грн. 78 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 700 грн. 00 коп. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 545 грн. 94 коп. штраф (процентна складова). Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі 6038 грн. 00 коп. (3661,80 грн. + 2376,20 грн.) Разом з тим, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу за невиконання умов договору банк застосував подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання. Застосування до відповідача подвійної відповідальності суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що до задоволення в частині санкцій підлягає вимога щодо стягнення з відповідача штрафів в розмірі 1045 грн. 94 коп. А отже, вимога про стягнення пені до задоволення не підлягає. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 7083 грн. 94 коп., з яких: 3661 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2376 грн. 20 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1045 грн. 94 коп. штрафи. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved