Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ДП „ Південна залізниця" матеріальну шкоду - не нараховану та невиплачену суму втраченого заробітку за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. одноразово - 296645,34 грн., витрати на постійний сторонній догляд за цей же час одноразово - 35159,60 грн., витрати на санаторно-курортне лікування одноразово - 83470 грн.; моральну шкоду одноразово - один мільйон гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював з 17.09.1985 р. по липень 2009 року помічником машиніста тепловозу, що підтверджується записами у трудовій книжці. 24.03.2009 р. він отримав важку травму на виробництві, але відповідач кваліфікував цю травму як не пов'язану з виробництвом. 15.07.2009 р. позивач був оглянутий МСЕК, визнаний інвалідом першої групи від загального захворювання, що потребує стороннього догляду. Рішеннями Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 р., Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2013 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 20.02.2014 р. нещасний випадок, який стався з відповідачем 24.03.2009 р. визнаний пов'язаним з виробництвом, після чого відповідачем був складений відповідний Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. За висновком МСЕК від 23.04.2014 р. позивач визнаний інвалідом першої групи від трудового каліцтва з втратою працездатності 90%, потребуючий стороннього догляду. Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві призначені, починаючі з 23.04.2014 р., страхові виплати втраченого заробітку, витрат на догляд, санаторно-курортне лікування, медикаментозне забезпечення. Позивач та його представники [PERSON], [PERSON] вважають, що аналогічні виплати позивач повинен був отримувати з 15.07.2009 р., якби відповідач не порушив закон та склав би Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. В той же час позивач вимушений був обмежувати себе в харчуванні, лікуванні, отримуючи лише пенсію за загальним захворюванням. Неправомірними діями відповідача [PERSON] спричинена моральна шкода, він повинен був відстоювати свої права в судовому порядку протягом близько п'яти років. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь: не нарахований та невиплачений заробіток за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. одноразово - 299912,12 грн.; витрати на сторонній і побутовий догляд за вказаний період одноразово - 43128,98 грн., витрати на санаторно-курортне лікування - 83470 грн., моральну шкоду одноразово - один мільйон гривень. Представники позивача позов з уточненнями підтримали, надали суду вищенаведені пояснення, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Мироненко Г.В. та Кретова І.М. проти позову заперечували, надали суду письмові заперечення та доповнення до них, в яких обґрунтували свою позицію щодо позовних вимог позивача, вважали, що ці виплати повинен зробити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, заявили клопотання про залучення до справи Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Харкові. Вважають також, що розрахунок щомісячного заробітку повинен бути з врахуванням пенсії позивача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року залучено у якості третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування ( а.с.89), з Пенсійного фонду витребувано відомості про розмір пенсії позивача за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. ( а.с.93). Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України в м. Харкові Чистякова Н.В. заперечувала проти зобов'язань про виплату позивачу втраченого заробітку, витрат на догляд та санаторно-курортне лікування за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. Пояснила, що відповідно до ст. 35 Закону України від 23.09.1999 р. №1105-Х1V „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", для розгляду справ про страхові виплати Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються документи: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності. Акт за формою Н-1 підприємством складений лише 01.04.2014 р., за висновком МСЕК від 23.04.2014 р. з приводу зміни категорії інвалідності [PERSON] з загального захворювання на трудове каліцтво вперше встановлено втрату професійної працездатності 90% з 22.04.2014 року та за попередній період не підтверджено. Тому Фонд виповнив свій обов'язок перед потерпілим, постановою Фонду від 14.05.2014 р. №2012/20744/4 йому призначені передбачені Законом України №1105-Х1V від 23.09.1999 р. страхові виплати. Заборгованості немає. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається і це не заперечується відповідачем, що [PERSON] знаходився з відповідачем по справі в трудових відносинах, працював помічником машиніста тепловозу, що підтверджується записами у трудовій книжці. 24.03.2009 р. [PERSON] з'явився на підприємство для здачі лікарняного листа і отримання завдання на роботу. Перебуваючи на території підприємства в робочий час [PERSON] впав, при цьому отримав важку черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеню з вогнищами забоїв та потрощенням . Відповідачем був складений Акт про нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом за формою НПВ від 25.05.2009 р. За висновком МСЕК від 15.07.2009 р. (довідка №012519) [PERSON] визнаний інвалідом першої групи з загального захворювання, який потребує постійного стороннього догляду ( а.с.9,38-39). Наказом по підприємству №275/ОС від 17.08.2009 р. [PERSON] був звільнений з роботи з 14.07.2009 р. за станом здоров'я ( а.с. 40 ). Рішеннями Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 р., Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2013 р., Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 р. визнані недійсними та скасовані Акти розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 24.03.2009 р., не пов'язаного з виробництвом за формами Н-5 та НПВ від 25.05.2009 р., нещасний випадок визнаний пов'язаним з виробництвом, відповідача ДП „ Південна залізниця" зобов'язано скласти акт за формою Н-1. Відповідачем акт за формою Н-1 був складений - 01 квітня 2014 року (а.с. 119-121,122-125,127-128 ). 23.04.2014 року [PERSON] був оглянутий МСЕК у зв'язку зі зміною категорії інвалідності, визнаний інвалідом першої групи від трудового каліцтва з 22.04.2014 р., встановлено втрату професійної працездатності 90%, що підтверджується Довідкою обласної МСЕК №201472 серія 10 ААБ. [PERSON] визнаний також потребуючим постійного стороннього догляду, санаторно-курортного лікування з супроводжуючою особою. У відповідності із Законом України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності" Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України в м. Харкові [PERSON] призначені страхові виплати по трудовому каліцтву, в тому числі: втрачений заробіток, витрати на сторонній догляд, санаторно-курортне лікування з супроводжуючою особою, що підтверджується постановами Фонду від 14.05.2014 р. №2012/20744/4 ( а.с.6-7). Суд погоджується із заявою Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Харкові щодо відсутності у нього підстав для проведення виплат позивачу втраченого заробітку, витрат на догляд і санаторно-курортне лікування за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р., так як у відповідності за ст.ст. 34, 35 Закону України №1105-Х V1, щомісячна сума втраченого заробітку встановлюється відповідно до ступеню втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У відповідності з „ Положенням про медико-соціальну експертизу", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317, пункти 3, 11 „ Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акту про нещасний випадок на виробництві, акту розслідування професійного захворювання за встановленими формами". МСЕК визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу у сторонньому нагляді, догляді або допомозі, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків. Позивачу [PERSON] відповідний висновок МСЕК про наявність трудового каліцтва наданий 23.04.2014 року та за попередній час не підтверджене. Суд вважає, що оскільки за Висновком МСЕК від 15.07.2009 р. [PERSON] був визнаний інвалідом першої групи від загального захворювання, відносини між ним та підприємством щодо відшкодування шкоди за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. відносяться до цивільних правовідносин та регулюються ст.ст. 1166, 1167, 1195, 1208 Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її спричинила. Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка спричинила шкоду каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати постраждалому заробіток (доход), втрачений ним внаслідок втрати здоров'я, а також відшкодувати додаткові витрати з посиленого харчування, придбання медикаментів, стороннього догляду, санаторно-курортного лікування тощо. Шкода, спричинена фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без врахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я. При цьому суд не погоджується з доводами представників відповідача, щодо відсутності вини ДП «Південна залізниця» у несвоєчасній видачі позивачу акту форми Н-1 у зв'язку з чим [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода, так як обставини, на які вони посилались як в своїх запереченнях так і поясненнях у судовому засіданні , встановлені і доведені рішеннями Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 р., Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2013 р., Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 р. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Одночасно статтею 1208 ЦК України встановлено, що за заявою потерпілого в випадку підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, спричиненої каліцтвом, підлягає підвищенню при підвищенні мінімальної заробітної плати. Відповідачем надана суду Довідка від 17.03.15р.№184 про розрахунок середньомісячного заробітку до нещасного випадку, який складає - 3158,31 грн.( а. с. 144-147 ) Відповідно до Законів України „ Про бюджет України" встановлено мінімальний розмір заробітної плати у державі: станом на березень 2009 р. - 605 грн.; з 01.07.09 р. - 630 грн.; з 01.10.09 р. - 650 грн.; з 01.11.09 р. - 744 грн.; з 01.01.10 р. - 869 грн.; з 01.04.10 р. - 884 грн.; з 01.07.10 р. - 888 грн.; з 01.01.11 р. - 941 грн.; з 01.04.11 г. - 960 грн.; з 01.10.11 р. - 985 грн.; з 01.12.11 р. - 1004 грн.; з 01.01.12 р. - 1073 грн.; з 01.04.12 р. - 1094 грн.; з 01.07.12 р. - 1102 грн.; з 01.10.12 р. - 1118 грн.; з 01.12.12 р. - 1134 грн., з 01.01.13 р. - 1147 грн.; з 01.12.2013 р. - 1218 грн. Відповідач повинен відшкодувати позивачу втрачений заробіток з такого розрахунку: з 15.07.2009 р. - 3158,31 грн. х 630 грн. : 605 грн. = 3288,82 грн. 01.10.09 р. - 3288,82 грн. х 650 грн. : 630 грн. = 3393,23 грн. 01.11.09 р. - 3393,23 грн. х 744 грн. : 650 грн. = 3883,94 грн. 01.01.10 р. - 3883,94 грн. х 869 грн. : 744 грн. = 4536,48 грн. 01.04.10 р. - 4536,48 грн. х 884 грн. : 869 грн. = 4614,79 грн. 01.07.10 р. - 4614,79 грн. х 888 грн. : 884 грн. = 4635,67 грн. 01.01.11 р. - 4635,67 грн. х 941 грн. : 888 грн. = 4912,35 грн. 01.04.11 р. - 4912,35 грн. х 960 грн. : 941 грн. = 5011,54 грн. 01.10.11 р. - 5011,54 грн. х 985 грн. : 960 грн. = 5142,05 грн. 01.12.11 р. - 5142,05 грн. х 1004 грн.: 985 грн.= 5241,24 грн. 01.01.12 р. - 5241,24 грн. х 1073 грн. : 1004грн= 5601,44 грн. 01.04.12 р. - 5601,44 грн. х 1094 грн. : 1073 грн. = 5711,07 грн. 01.07.12 р. - 5711,07 грн. х 1102 грн. : 1094 грн.= 5752,83 грн. 01.10.12 р. - 5752,83 грн. х 1118 грн. : 1102грн.= 5836,36 грн. 01.12.12 р. - 5836,36 грн. х 1134 грн. : 1118грн.= 5919,89 грн. 01.01.13 р. - 5919,89 грн. х 1147 грн. : 1134 грн.= 5987,75 грн. 01.12.13 р. - 5987,75 грн. х 1218 грн. : 1147 грн.= 6358,40 грн. Всього за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. втрачений заробіток складає - 299912,12 грн. (3288,82 грн. : 31 дн. х 17 дн. + 3288,82 грн. х 2 міс. + 3393,23 грн. х 1 міс. + 3893,94 грн. х 2 міс. + 4536,48 грн. х 3 міс. + 4614,79 грн. х 3 міс. + 4635,67 грн. х 6 міс. + 4912,35 грн. х 3 міс. + 5011,54 грн. х 6 міс. + 5142,05 грн. х 2 міс. + 5241,24 грн. х 1 міс. + 5601,44 грн. х 3 міс. + 5711,07 грн. х 3 міс. + 5752,83 грн. х 3 міс. + 5836,36 грн. х 2 міс. + 5919,89 грн. х 1 міс. + 5987,75 грн. х 11 міс. + 6358,40 грн. х 4 міс. + 6358,40 грн. : 30 дн. х 22 дн). Судом перевірено розрахунок втраченого заробітку позивача за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. та вважає його правильним. Розрахунок, наданий відповідачем - ДП «Південна залізниця», суд розцінює критично, так як він зроблений без врахування положень ст.ст. 1195, 1208 ЦК України (враховано пенсію по інвалідності). Використані відповідачем коефіцієнти, встановлені правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків України (з 01.03.11 р. - 1,102; з 01.03.12 р. - 1,176; з 01.03.13 р. - 1,149), не розповсюджуються на цивільні справи. Згідно довідки Пенсійного фонду України у Жовтневому районі від 12.12.2014 р. №10/472 (а.с. - ) [PERSON] призначена пенсія з трудового каліцтва 1 група „Б", основний розмір якої складає 150,00 грн. та державна допомога - 799,00 грн., всього - 949,00 грн. Пенсія призначена та фактично виплачувана позивачу до 23.04.2014 р. при визначенні втраченого заробітку заліку не підлягає. Суд стягує на користь позивача [PERSON] з відповідача - ДП „ Південна залізниця" втрачений заробіток за період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. одноразово у сумі 299912,12 грн. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. №6 зі змінами, зі ст. 34 Закону України від 23.09.1999 р. №1105-Х1У та ст. 42 Закону України від 24.12.2014 р. „ Про зміни до деяких законів..." розмір постійного стороннього догляду встановлений 0,5 мінімальної заробітної плати, побутовий догляд - 0,25 мінімальної заробітної плати. Для інвалідів 1-ої групи Висновок МСЕК про потребу у звичайному сторонньому або побутовому догляді не вимагається. Розмір на постійний сторонній та побутовий догляд (0,75 мінімальної заробітної плати) становить: з 15.07.09 р. - 630 грн. х 0,75 = 472,50 грн. 01.10.09 р. - 650 грн. х 0,75 = 487,50 грн. 01.11.09 р. - 744 грн. х 0,75 = 558,00 грн. 01.01.10 р. - 869 грн. х 0,75 = 651,75 грн. 01.04.10 р. - 884 грн. х 0,75 = 663,00 грн. 01.07.10 р. - 888 грн. х 0,75 = 666,00 грн. 01.01.11 р. - 941 грн. х 0,75 = 705,75 грн. 01.04.11 р. - 960 грн. х 0,75 = 720,00 грн. 01.10.11 р. - 985 грн. х 0,75 = 738,75 грн. 01.12.11 р. - 1004 грн. х 0,75 = 753,00 грн. 01.01.12 р. - 1073 грн. х 0,75 = 804,75 грн. 01.04.12 р. - 1094 грн. х 0,75 = 820,50 грн. 01.07.12 р. - 1102 грн. х 0,75 = 826,50 грн. 01.10.12 р. - 1118 грн. х 0,75 = 838,50 грн. 01.12.12 р. - 1134 грн. х 0,75 = 850,50 грн. 01.01.13 р. - 1147 грн. х 0,75 = 860,25 грн. 01.12.13 р. - 1218 грн. х 0,75 = 913,50 грн. А всього за період з 15.07.09 р. по 23.04.14 р. витрати на догляд складають - 43128,98 грн. (472,50 : 31 дн. х 17 дн. + 472,50 грн. х 2 міс. + 487,50 грн. х 1 міс. + 558 грн. х 2 міс. + 651,75 грн. х 3 міс. + 663 грн. х 3 міс. + 666 грн. х 6 міс. + 705,75 грн. х 3 міс. + 720 грн. х 6 міс. + 738,75 грн. х 2 міс. + 753 грн. х 1 міс. + 804,75 грн. х 3 міс. + 820,50 грн. х 3 міс. + 826,50 грн. х 3 міс. + 838,50 грн. х 2 міс. + 850,50 грн. х 1 міс. + 860,25 грн. х 11 міс. + 913,50 грн. х 4 міс. + 913,50 грн. : 30 дн. х 22 дн.) Цю суму суд стягує з відповідача. За висновком МСЕК від 15.07.2009 р. позивач визнаний таким, що потребує санаторно-курортного лікування з супроводжуючою особою, інваліду першої групи таке лікування надається щорічно. В 2014 році Фондом соціального страхування позивачу надано санаторно-курортне лікування з супроводжуючою особою, вартість якого склала - 16694,00 грн. За період з 15.07.2009 р. по 23.04.2014 р. (за 5 років) вартість санаторно-курортного лікування складає 83470 грн. з розрахунку: 16694 грн. х 5 років. Однак позивачем не надано докази щодо фактично понесених витрат на санаторно-курортне лікування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. зі змінами „Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" витрати на придбання санаторно-курортних путівок визначаються на підставі довідок або рахунків про їх вартість. При вирішенні відшкодування майбутніх витрат на придбання санаторно-курортної путівки суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, що надає потерпілому путівку. Разом з тим, суд погоджується з запереченнями відповідача щодо позовних вимог в частині санаторно-курортного лікування та відмовляє позивачу в стягненні суми на санаторно-курортне лікування. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень, посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральні страждання, він вимушений був звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав, порушився увесь його життєвий уклад, тривалий час він знаходився в тяжкому матеріальному та моральному стані, не мав можливості із за відсутності належних коштів належним чином лікуватися та харчуватися. Суд, погоджуючись з тим, що дійсно відповідачем своїми неправомірними діями позивачу заподіяна моральна шкода, частково задовольняє вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає доведеним, що ДП „ Південна залізниця" порушило „ Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112, який діяв станом на 2009-2011 роки, не вірно кваліфікувало нещасний випадок, який стався з [PERSON] 24.03.2009 р., визнавши його не пов'язаним з виробництвом та склавши акт за формою НВП. З матеріалів справи вбачається, що неправомірність рішень відповідача встановлена рішеннями: Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013р., Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2013 р., Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 р. Акт про нещасний випадок, який стався з позивачем 24.03.2009 р., визнаний пов'язаним з виробництвом та складений акт за формою Н-1 лише 01.04.2014 р. Суд з порозумінням ставиться до того, що за період з дати визнання позивача інвалідом 1-ої групи від загального захворювання (15.07.2009 р.) і до дати визнання його інвалідом 1-ої групи від трудового каліцтва (23.04.2014 р.) позивач був обмежений в коштах, не міг доброякісно харчуватися та лікуватися, не міг дозволити собі санаторно-курортного лікування, був вимушений боротися впродовж п'яти років за свої порушені права. Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (не майнової) шкоди суд визначає залежно від характеру й обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає можливим зменшити розмір моральної шкоди з одного мільйону гривень до ста тисяч гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial