Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, виправивши описку в прохальній частині позову, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги в розмірі 3000 грн та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . У 2013 році відповідач поїхав на заробітки в Російську Федерацію. До 2016 року перераховував кошти на утримання дочок (старша дочка на даний час вже закінчила університет), а з 2016 року припинив це. Як виявилось, він знайшов у Росії собі іншу жінку, з якою в даний час проживає. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2017 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводилось до досягнення дитиною повноліття. З вересня 2020 року їх дочка [PERSON] є студенткою 1-го курсу Київського університету культури, де навчається на денній (стаціонарній) формі навчання за спеціальністю - готельно-ресторанна справа на платній основі. Розмір оплати становить 7500 грн за 1 семестр. Навчання в університеті вимагає чималих коштів на плату за проживання, щоденне харчування, одяг, проїзд і т.д. Через навчання на стаціонарі дочка не має можливості сама на себе заробляти. Вона, позивачка, на даний час тимчасово не працює, самостійно дочку не може забезпечувати, тому у зв`язку з навчанням повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги також і від батька. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, стягнення аліментів з відповідача на її утримання припинено. Відповідач не є особою з інвалідністю, має постійну роботу в нафтовій компанії в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Російської Федерації, достойну значно більшу від середньої по Україні зарплату, інших утриманців не має, тому може надавати фінансову допомогу дочці на навчання, але добровільно не хоче цього робити. Представник позивачки - адвокат Кажук В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягувати з відповідача аліменти на повнолітню дочку, яка навчається та потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, а також понесені судові витрати. Надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідно докази про це (а.с. 21, 40 - 45), а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України (а.с.38), причин неявки не повідомив. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 19 березня 2021 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки. 06 квітня 2021 року представником позивачки подано заяву про виправлення описки та долучення документів до матеріалів справи, які протокольною формою ухвали суд постановив долучити до матеріалів справи. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 07.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка через свого представника не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 20 квітня 2021 року суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 08 жовтня 1994 року, який зареєстрований Тростянецькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.10.1994 (а.с.6). Як свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.01.2003, [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області в Книзі записів актів громадянського стану про народження 10.01.2003 було зроблено відповідний запис №7 (а.с.34). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2017 у справі №343/1040/17 постановлено проводити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, відтак аліменти з [PERSON] припинилися стягуватись. [PERSON] на даний час є студенткою 1-го курсу групи ГРС-70Л Київського університету культури, IV рівня акредитації, де вона навчається у відокремленому підрозділі "Львівського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури" на денній (стаціонарній) формі навчання за спеціальністю - готельно-ресторанна справа на платній (контрактній) основі, термін навчання: з 15.09.2020 по 30.06.2024, що підтверджується довідкою №34 від 22.03.2021 Київського університету культури, копією студентського квитка серії [NUMBER] , виданого 15.09.2020 зі строком дії до 30.06.2024, та копією договору №120-13/ГРС від 10.09.2020, укладеного між виконавцем Київським університетом культури, замовником [PERSON] та студенткою [PERSON] (а.с.7, 8-9, 35). Відповідно до умов вказаного договору строк надання освітньої послуги: з 15.09.2020 по 30.06.2024, встановлена посеместрова оплата, сума за один семестр становить 7500 гривень. Таким чином, судом встановлено, що у сторін є повнолітня дочка, яка продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Батько проживає окремо, працює та може надавати дитині таку допомогу. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. Оцінка суду: вислухавши сторону позивача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час є студенткою 1-го курсу Київського університету культури, навчається у відокремленому підрозділі "Львівського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури" на денній (стаціонарній) формі навчання за спеціальністю - готельно-ресторанна справа на платній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для забезпечення можливості навчатись у ВУЗі, оплачувати вартість послуг громадського транспорту, додаткові послуги навчального закладу, пов`язані з придбанням підручників та іншого канцелярського приладдя, одягу, їжі, проживання тощо. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання дочки, але не більше, ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років, починаючи з 22.02.2021, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №10 від 19.02.2020 на вказану суму (а.с.15), щодо якої представник позивачки зазначив, що у даті квитанції допущена описка, фактично сплата позивачкою коштів за договором мала місце в день його укладення 19.02.2021, договір про надання правової допомоги від 19.02.2021 (а.с.10), акт виконаних робіт від 19.02.2021, в якому передбачено найменування та вартість послуг, а саме: за надання правової консультації по справі та збір документів - 200 грн, правнича допомога, пов`язана з підготовкою до складання цивільного позову (вивчення нормативно-правової бази, судової практики по аналогічним справам, правової позиції Верховного Суду) - 300 грн, складання позову - 1600 грн, представництво інтересів в суді - 900 грн, всього 3000 грн (а.с.12). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3000 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved