Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним клопотанням, у якому просить дозволити та виконати на території України рішення Усть-Кутського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 01.04.2013 р. у справі № 2-396/13 за заявою [PERSON] про внесення змін до запису актів громадянського стану про народження № 16 від 19.11.1951 р., складеного Терехівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирської області вважає за доцільне задовольнити вимоги [PERSON], про що зазначив у листі від 19.05.2014 р. № 978/2.1-26. Від Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області будь-яких пояснень не надходило. Судом з'ясовано, що рішенням Усть-Кутського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 01.04.2013 р. у справі № 2-396/13 за заявою [PERSON] про внесення змін до запису актів громадянського стану про народження було внесено виправлення до запису акта про народження № 16 від 19.11.1951 р., складеного Терехівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, на [PERSON], шляхом зазначення по-батькові дитини "[PERSON]", місця народження - "с. Терехова, Бердичівський район, Житомирська область", та шляхом виправлення прізвища дитини батька "[PERSON]" на "[PERSON]", прізвища матері дитини "[PERSON]" на "[PERSON]". Відповідно до статті 399 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Згідно з пунктом "а" частини першої статті 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої з застереженнями Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" (далі - Конвенція), кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань (далі - рішень). Частиною сьомою статті 401 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 396 цього Кодексу. Частиною першою статті 396 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Умови визнання та підстави для відмови у визнанні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, наведені у статтях 52 та 55 Конвенції. Судом встановлено, що обставини, які є умовами визнання рішення Усть-Кутського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 01.04.2013 р. у справі № 2-396/13, дотримані, підстави для відмови у визнанні цього рішення відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Усть-Кутського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 01.04.2013 р. у справі № 2-396/13 підлягає визнанню, тобто клопотання [PERSON], у якому він просить дозволити та виконати на території України вказане рішення, підлягає частковому задоволенню (шляхом визнання рішення).

Outcome: partial