Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з цим позовом до Аграрного орендно - приватного підприємства „Великосорочинське" Миргородського району (надалі АОПП „Великосорочинське"), посилаючись на порушення своїх прав відповідачем, обгунтовуючи свої позовні вимоги положеннями статей 319, 328 ЦК України. Під час розгляду справи по суті позивачка заявлені позовні вимоги до АОПП „Великосорочинське", підтримала, просила задовольнити їх, пояснивши, що свого часу успадкувала після померлої матері право на земельні ділянки, не знаючи про наявність у матері права на майновий пай членів колишнього КСП ім. Гоголя. При зверненні до органів нотаріату їй відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на цю спадщину через відсутність правовстановлюючих документів про право матері на майновий пай. В який спосіб АОПП „Великосорочинське" порушило, не визнає чи оспорює право позивачки на майновий пай спадкодавця, пояснити не змогла. Представник відповідача в судове засіданні не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а. с. 24, 25 /. В супереч вимогам ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки в судове засідання свого представника цей учасник процесу суд не повідомив, з огляду на що ця неявка вважається такою, що мала місце без поважних причин. Між тим, в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність представника відповідача, проти чого позивачка не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON], вказана особа померла [INFO] в с. Великі Сорочинці Миргородського району, внаслідок чого відкрилася спадщина / а.с. 11 /. Позивачка [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, успадкувала право на дві земельні ділянки, на які в послідуючому одержала відповідні державні акти / а.с. 12, 5, 6, 3, 4 /. Постановою державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори від 05.09.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на право на частку пайового фонду майна КСП ім. Гоголя через відсутність правовстановлюючого документу на таке право / а.с. 7 /. За змістом довідки відповідача від 12.09.2014 року колишній колгосп імені Гоголя Миргородського району з 07.11.1992 року реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство імені Гоголя, яке в свою чергу з 12.02.1997 року реорганізоване в Аграрне орендно - приватне підприємство „Великосорочинське" / а.с. 9 /. За довідкою Великосорочинської сільської ради Миргородського району від 28.03.2014 року, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників колективного майна 15 лютого 1996 року, мати позивачки [PERSON] мала право на частку пайового фонду майна колишнього КСП ім. Гоголя в сумі 8715 гривень. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] не отримувала / а.с. 10 /. Відповідно до ст. 7 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що кореспондується з ст. 7 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство". Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною позивачки суду не надано жодних належних і допустимих доказів, того, що відповідач за її позовом АОПП „Великосорочинське" є співвласником часткової власності майнових паїв членів колишнього КСП ім. Гоголя чи на підставі відповідних документів уповноважений діяти від їх імені, а відтак оспорює право позивача на спадкування, не даючи на це своєї згоди. Таким чином, стороною позивача суду не надано доказів, які б достовірно підтверджували порушення, невизнання чи оспорювання його прав саме цим відповідачем. Від залучення до участі в справі належного відповідача - Великосорочинської сільської ради Миргородського району, як органу місцевого самоврядування, який на підставі ст. 1277 ч. 1 ЦК України, при певних обставинах, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, позивачка відмовилася, незважаючи на роз'яснення їй цього права судом відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, що зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. З огляду на це та у відповідності до ст. ст. 11, 33 ЦПК України суд позбавлений правових підстав на свій розсуд замінити неналежного відповідача чи залучити належного (належних).

Outcome: dismissed