Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, яку в подальшому уточнив про встановлення фактів та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла рідна бабуся [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №206785, на підставі розпорядження голови Мелітопольської районної ради від 05.03.2002 року № 115 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 1129. За життя [PERSON] склала заповіт від 23 квітня 1999 року реєстр №120, яким заповіла позивачу житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , житлову літню кухню вона заповіла матері позивача - [PERSON] та заповіт від 11 квітня 2002 року реєстр №381, яким заповіла право власності на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серія РН №206785 на матір позивача - [PERSON] , але оригінал сертифікату на земельну частку (пай) був втрачений. Однак, вказане спадкове майно вона не прийняла ані фактичним шляхом, ані шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. На даний час позивач фактично здійснює управління спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] та має намір оформити свої спадкові права, через відсутність належних підтверджуючих документів спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю належності сертифікату на земельну частку (пай) серія РН №206785 [PERSON] не може реалізувати своє право. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , проживав однією родинною разом з [PERSON] з 1990 року до її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] , встановити факт належності правовстановлюючого документа, сертифіката на земельну частку (пай) серія РН 206785, що він дійсно належав померлій [INFO] [PERSON] , оскільки в сертифікаті на земельну частку пай серія РН 206785 по батькові помилково вказано [PERSON] , замість вірного [PERSON] згідно свідоцтва про смерть та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] померла рідна бабуся позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.04.2015 року, актовий запис № 32. (а.с.14). 23 квітня 1999 року [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , житлову літню кухню заповіла - [PERSON] , запис в реєстрі №120. (а.с. 15). 11 квітня 2002 року [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла розпорядження сертифікатом на земельний пай серії РН №206785 - [PERSON] . (а.с. 16) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №206785, на підставі розпорядження голови Мелітопольської районної ради від 05.03.2002 року № 115 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 1129. В зв`язку з втратою Сертифіката позивач не може отримати Свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай). Згідно довідки Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району від 02.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] , протягом останніх 15 років свого життя мешкала у житловому будинку у с. Новобогданівка однією родинною зі своїм правнуком [PERSON] , [INFO] . (а.с. 13) Відповідно до інформаційного листа Міжрайонного управління у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 10.04.2020 року [PERSON] отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області серія РН №206785 зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1129. Розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 05.03.2002 року №115 затверджено земельну частку (пай) по КСП «Авангард», розміром 4,23 в умовно-кадастрових гектарів, вартістю 17724 гривень без урахувань коефіцієнтів індексації. Інформація щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки на підставі вказаного сертифікату в Управлінні відсутня. (а.с. 17). Згідно відповіді Мелітопольської районної державної нотаріальної контори від 22.08.2020 після [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася. [PERSON] на момент смерті дійсно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала та була зареєстрована: [PERSON] , [INFO] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] () [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , згідно до довідки №1059 від 19.10.2020 надою Новобогданівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області на запит суду (а.с. 63). Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, стосовно встановлення факту проживання однією родинною, суд виходить з наступного: Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. На підставі вище викладеного, вимога, щодо встановлення факту проживання однією родинною позивача з померлою не підлягає задоволенню, оскільки зазначення позивачем про ведення спільного господарства з померлою не підтверджуються жодним доказом долученим до матеріалів справи. Крім того, на момент смерті [PERSON] з нею проживала та була зареєстрована її онука [PERSON] , [INFO] разом з дітьми (одним з дітей був позивач [PERSON] , [INFO] , якому на момент смерті [PERSON] виповнилося 15 років). Надана позивачем довідка Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району від 02.07.2020 року про те, що [PERSON] , померла [INFO] , протягом останніх 15 років свого життя мешкала у житловому будинку у с. Новобогданівка однією родинною зі своїм правнуком [PERSON] , [INFO] , самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що між нею та [PERSON] , склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї, оскільки як зазначено вище за даною адресою, позивач був зареєстрований та проживав разом зі своєю мамою та іншими братами та в силу свого малолітнього віку не мав можливості нести взаємні права та обов`язки. Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд виходить з наступного: Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі вище викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що сертифікат на земельну частку (пай) серія РН №206785, дійсно належав померлій [INFO] [PERSON] , оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, які свідчать про наявність помилок у зазначеному правовстановлюючому документі, що в подальшому могли були підставою для встановлення факту належності документа. Крім того, згідно інформаційної довідки міжрайонного управління у Мелітопольського районі та м. Мелітополі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вбачається, що сертифікат на земельну частку (пай) РН №1129 видано на ім`я [PERSON] дані обставини не ким не оспорюються і тому відсутні підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення з письмовою заявою до районної державної адміністрації, яка його видала з копією оголошення про втрату сертифікату. В матеріалах справи відсутня копія сертифікату на земельну частку (пай) серія РН 206785, а тому встановити наявність помилки в написані по батькові є неможливим, так як в інформаційному листі міжрайонного управління у Мелітопольського районі та м. Мелітополі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області зазначено, що сертифікат на земельну часку (пай) по колишньому КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області серія РН №206785 зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1129, видавався на ім`я [PERSON] , але не зрозуміло в сертифікаті на земельну частку (пай) серія РН №206785 вказано по батькові [PERSON] чи в Книзі реєстрації. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За відсутності передбачених законом документів, які посвідчують право на земельну частку (пай), це право потребує визнання за судовим рішенням (п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). За змістом положень п. 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надане роз`яснення, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Тим не менш зазначені норми ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" також визначають, що поряд із сертифікатом про право на земельну частку (пай) таке право може бути посвідчене або свідоцтвом про право на спадщину або посвідченими у встановленому законом порядку договорами купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай) чи рішенням суду про визнання права на земельну частку (пай). За матеріалами цивільної справи присутність вказаних правопосвідчуючих документів не спостерігається, адже у справі є лише інформаційний лист Держгеокадастру про документування померлої вказаним сертифікатом, котрий, як з`ясовано судом, втрачено. Такий інформаційний лист сам по собі право померлого на земельну частку (пай) в силу приведених норм закону посвідчувати не можуть. З огляду на наведене правових підстав для задоволення позову не має, тому у його задоволенні належить відмовити.

Outcome: dismissed