Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

10.06.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 26.08.2017 року був укладений шлюб, зареєстрований Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 146, від шлюбу сторони дітей не мають. Сім`я розпалася у березні 2020 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв`язку з цим між позивачем та відповідачем стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити дружині прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі та залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що між сторонами 26.08.2017 року був укладений шлюб, зареєстрований Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 146. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сім`я розпалася у березні 2020 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв`язку з цим між позивачем та відповідачем стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем " [PERSON] ", її клопотання слід задовольнити, оскільки відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує таким чином. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція № 7 від 10.06.2020 року). Судовий збір віднесено до складу судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем [PERSON] визнано позов до початку розгляду справи по суті, а позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, то суд стягує з відповідача на користь позивача 420,40 грн. витрат. пов`язаних зі сплатою судового збору. Крім того, 420,40 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved