Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач кредитна спілка "Верховина" звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 32680,79 грн. та судових витрат в сумі 2102 грн. Позов мотивує тим, що 13.09.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №47/19, на підставі якого відповідач отримала кредит в сумі 30000 гривень строком на 24 місяців з 01.07.2019 до 01.07.2021 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60% річних. У забезпечення виконання всіх зобов`язань за кредитним договором позивачем було укладено з відповідачем [PERSON] договір поруки №47/19, згідно з яким поручитель зобов`язалася у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед кредитною спілкою «Верховина» за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов`язань. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.12.2020 року виникла заборгованість в сумі 32680,79 грн., які позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь, а також судовий збір. Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.12.2020 року в справі призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача на розгляд справи не з?явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачі на розгляд справи також не з?явились, відзиву у встановлений судом строк не подали, заяви про слухання справи за їх відсутності до суду не надходили. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач по справі відповідно до ст. 3 Закону "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших Законів та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. 1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Судом встановлено, що 01.07.2019 року між кредитною спілкою "Верховина" та [PERSON] було укладено кредитний договір за №47/19, відповідно до якого кредитна спілка надала їй кредит в розмірі 30000 гривень строком на 24 місяців з 01.07.2019 до 01.07.2021 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60% річних. Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 30000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах визначених договором. 01.07.2019 року [PERSON] отримала кредит на підставі вказаного договору в сумі 30000 гривень, що стверджується видатковим касовим ордером №162. Крім цього, 01.07.2019 року між КС «Верховина» та [PERSON] укладено договір поруки №47/19, згідно з яким поручитель зобов`язалася у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед кредитною спілкою «Верховина» за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов`язань. За умовами вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором виключно в частині суми боргу боржника, суми відсотків за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов договору кредиту, незважаючи навіть на форс- мажорні обставини, у відповідності до вимог ст.554 ЦК України. З графіку щомісячних платежів по договору №47/19 видно, що відповідач [PERSON] свої зобов?язання за договором не виконує, не сплачує проценти та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, внаслідок чого станом на 02.12.2020 р. виникла заборгованість перед позивачем в сумі 32680,79 грн. 17.11.2020 року позивач направив відповідачам лист претензію про досудове попередження з вимогою сплатити прострочену заборгованість та попередженням, що в разі несплати або подальшого порушення умов договору КС «Верховина» звернеться до суду за захистом порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і визначено способи їх захисту. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений Договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056 ЦК України встановлено, що розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно наданих до позовної заяви матеріалів справи, встановлено, що позичальник взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та процентів за його користування належним чином не виконувавала, в наслідок чого у останньої виникла заборгованість у розмірі 32680,79 грн. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналіз досліджених судом доказів свідчить про доведеність позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме, наявність заборгованості за користування кредитними коштами. В той же час, відповідачі своїм правом заперечити позов не скористалися, доказів, які б спростовували доводи позивача суду не подали. У відповідності з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановивши всі обставини справи та правовідносини, які з них випливають, а також норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, оцінивши кожен доказ окремо на предмет його достовірності, допустимості та належності, а також всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 гривні 00 коп.

Outcome: approved