Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ "Комерційний Банк "Надра" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним між сторонами 09.07.2008р. № 512/МКЗЗ/2008-980, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 30000грн., зі сплатою 19,9% річних , строком до 08.01.2010р. Але, станом на 22.08.2013р. отримані [PERSON] кредитні кошти не були повернуті у повному обсязі, виникла заборгованості всього на суму 75050,43грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 29663,66 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 28589,74грн., пені за прострочення виконання зобов»язань - 8213,22грн. несплаченого штрафу - 2721,64грн., суми індексації -5192,53грн. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що в добровільному порядку відповідачка свої зобов»язання за кредитним договором не виконувала, заборгованість і до цього часу не повернута, а тому просив суд позов задовольнити та стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмове клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а представник відповідача за довіреністю в судовому засіданні позов не визнав повністю. Просив застосувати до правовідносин строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно між ВАТ "Комерційний Банк "Надра" та [PERSON] 09.07.2008р. був укладений договір № 512/МКЗЗ/2008-980, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 30000грн., зі сплатою 19,9% річних , строком до 08.01.2010р. Також згідно з п. 1.2 договору - цілі кредитування - на споживчі цілі. Відповідно до п. 4.1 - повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється за графіком. Позичальник сплачує відсотки починаючи з дати надання кредиту 20% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому періоді (п. 4.1.2.1) Позичальник також зобов»язувався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках передбачених цим договором також сплатити неустойку та відшкодувати банку збитки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22.08.2013р. заборгованість по кредиту становить 75050,43грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 29663,66 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 28589,74грн., пені за прострочення виконання зобов»язань - 8213,22грн. несплаченого штрафу - 2721,64грн., суми індексації -5192,53грн. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосуються положення п.1 цієї глави. Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу - якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Але, з матеріалів справи вбачається, що оплата за кредит проводилася позичальником не регулярно, не в повному обсязі. Так, згідно з графіком погашення заборгованості, до сплати щомісячно в період з серпня 2008р. по січень 2010р. підлягала сума 1950грн. З розрахунку позивача вбачається, що всього сплачено по кредиту 2417,76грн., в тому числі по тілу кредиту - 336,34грн. та по відсотках - 2081,42грн. Останній платіж був проведений у червні 2010р., тобто судом враховується, що про порушення своїх прав позивач мав дізнатися з першого місяця , коли оплата була проведена не в повному обсязі, а строк звернення до суду для позивача закінчився у червні 2013року. При вирішенні спору, суд вважає, що оскільки дійсно кредит був отриманий на споживчі цілі, позивачем пропущено строки звернення до суду, а саме: позовна заява подана24.10.2013р. (згідно конверту поштового відправлення), заяви про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем до суду не надавалося, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Так, згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed