Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 липня 2013 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, яким на підставі договору іпотеки житлового приміщення, посвідченого 27.10.2006 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 5793, вирішив звернути стягнення на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на ім'я [PERSON], на погашення заборгованості перед ТОВ "Кей-Колект" за договором про надання кредиту № 11063185000 від 27.10.2006 року у розмірі 205 007 грн. 81 коп. із застосуванням процедури встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого ТОВ "Кей-Колект" надати право від імені [PERSON] укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки квартири. 18 жовтня 2013 року, виконуючи рішення суду, ТОВ «Кей-Колект», продало, а [PERSON] купив вказану квартиру. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 56 від 06.12.2013 року, яка видана [PERSON], в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO]. 23 жовтня 2013 року позивач направив письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення відповідачу, яку останній отримав 29.10.2013 року. На письмову вимогу від 23.10.2013 року [PERSON] добровільно звільнити житлове приміщення відмовився. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, заяв про розгляд справи без їх участі суду не надали. Третя особа Фрунзенський районний відділ ГУ ДМС України у м. Харкові явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 липня 2013 року на підставі договору іпотеки житлового приміщення, посвідченого 27.10.2006 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р. №5793, звернуто стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я [PERSON], на погашення заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» за Договором про надання кредиту № 11063185000 від 27.10.2006 р. у розмірі 205 007 грн. 81 коп., із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого ТОВ «Кей-Колект» надано право від імені [PERSON] укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною реалізації, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки квартири. (а.с. 4-5) 18 жовтня 2013 року між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, за яким товариство продало, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4389. (а.с. 6, 7) Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 56 від 06.12.2013 року у спірній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) 23 жовтня 2013 року на адресу фактичного проживання відповідача позивачем була направлена вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, яку [PERSON] отримав 29.10.2013 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 61001 2473489 0 (а.с. 10). Проте добровільно звільнити житлове приміщення відповідач відмовляється. При вирішенні спору суд керувався такими вимогами законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, зі [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved