Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

23.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, головний державний виконавець Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстициї Токарський Е.С., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., що зареєстрований в реєстрі за № 9902, про стягнення з позивача на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованності, в сумі 57709 грн. 43 коп. Виконавчий напис знаходиться на виконанні в головного державного виконавця Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстициї Токарського Е.С. Позивач вказав, що кредитор ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" набувши права вимоги за договором відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, не врегулювавши питання, не повідомивши позивача, звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованності. Про ці дії ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" та приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гуревічова О.М., позивач дізнався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 року. Щодо вчинення виконавчого напису, позивач не був повідомлений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. Позивач вважає, що на даний момент існує спір щодо наявності боргу, суми заборгованості, хоча наявність доказів безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., який зареєстрований в реєстрі за № 9902, та також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. 28.07.2021 року представник ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" подало до суду письмову заяву про визнання позову [PERSON] та клопотання про врегулювання спору у мирному порядку за умов взаємних поступок. Згідно ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проте, відповідної згоди зі сторони позивача на адресу суду не надходило, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання. Відповідач - приватний нотаріус Гуревічов О.М. в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення на позовну заяву чи заперечення від нього на адресу суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 9902 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" у сумі 57709 грн. 43 коп., відповідно до кредитного договору №006-02501-081113 від 08.11.2013 року укладеного з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким, на підставі договору, перейшло до ТзОВ "Фінансова компанія управління активами". 23.03.2021 року головним державним виконавцем Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстициї Токарським Е.С. за заявою ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" та на підставі спірного виконавчого напису № 9902 від 29.01.2020 року було винесено постанову №64934731 про відкриття виконавчого провадження. За загальним правилом передбаченим ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ від 02.08.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Однак, в ході розгляду справи ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" не надано, а судом не здобуто будь-яких доказів, які підтверджують ту обставину, що при вчиненні виконавчого напису №9902 від 29.01.2020 року, нотаріусом було перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, зокрема те, що останній отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5. Звертаючись до суду з клопотанням про врегулювання спору у мирному порядку за умов взаємних поступок, представником ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" не було долучено документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, а відтак які підтверджують правомірність та безспірність такого. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису від 29.01.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за №9902, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд, у відповідності до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved