Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач життям та здоров'ям дитини не цікавиться, у вихованні дочки участі не приймає, матеріально не допомагає. З відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки, починаючи з 26.11.2013 року. Батько не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, заборгованість за аліментами за період з 16.12.2014 року по 27.11.2017 року складає 37570,64 грн.. У зв'язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача суму сплаченого нею судового збору в розмірі 704,80 грн.. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Позивач в судовому засіданні зазначила, що справу можливо розглянути у відсутність її представника., що не буде порушенням. Відповідач в судове засідання 19.07.2018р., 25.09.2018р., 04.10.2018р. та 22.10.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Лисичанської міської ради не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. 22.10.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.08.2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району Луганська (а.с.7). На підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.02.2013 року Артемівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №43, було розірвано (а.с.9). Згідно виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області 16.12.2014 року по цивільній справі №415/4442/14-ц пров.№2/415/1826/14 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2014 року і до повноліття дитини (а.с.15). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 12.12.2017 року, складеного службою у справах дітей Лисичанської міської ради, малолітня [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], батько дитини - [PERSON] з сім'єю не проживає (а.с.10). Згідно довідки №20 від 30.11.2017 року та педагогічної характеристики, наданих КЗ "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №10 "Малятко", [PERSON], [INFO], відвідувала ясла-садок №10 "Малятко" з 19.09.2016 року по 31.08.2017 року. Дитину приводила мати, бабуся, дідусь, які цікавилися успіхами дитини та приймали участь у справах дитячого садка. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає (а.с.11-12). Відповідно до довідки №114 від 06.11.2017 року, наданої КЗ "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №13 "Ромашка", [PERSON], [INFO], відвідує ясла-садок №13 "Ромашка " з вересня 2017 року. Вихованням дитини опікується мати. За період перебування дитини в закладі, батько дитини [PERSON] жодного разу не приймав участі у вихованні та розвитку дитини (а.с.14). Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам, виданої Луганським міським ВДВС ГТУЮ у Луганській області 04.11.2017 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 16.12.2014 року по 27.112017 року становить 37570,64 грн. (а.с.16-18). Як вбачається з копій квитанцій, які були надіслані суду відповідачем, [PERSON] сплачував [PERSON] грошові кошти - аліменти на [PERSON] в період з липня 2015 року по вересень 2017 року (а.с.66-68). Позивач підтвердила, що дійсно ці кошти отримувала, проте при розрахунку заборгованості по аліментам ці суми враховані не були, оскільки не всі квитанції в неї збереглися та точно суми переказів вона не пам'ятала. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27.09.2018 року, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідною матеріальною допомогою, харчуванням, не спілкується з донькою, не відвідує вдома та в навчальному закладі. [PERSON] не виконає свої батьківські обов'язки без поважних причин, в зв'язку з чим рада опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] (а.с. 86). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо доньки [PERSON], або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач присутнім не був. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків у відношенні дитини. Окрім того [PERSON] частково сплачував аліментні платежі на дитину та надавав нотаріально посвідчені заяви (згоди) на виїзд дитини за межі України, що свідчить про те, що він приймає участь у житті дитини. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.81 ЦПК України і є процесуальним обов'язком, ухилення відповідача від участі у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON], що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Окрім того, наявність заборгованості по аліментам не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст.164 СК України, та зазначені у цій статті чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, їх можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17. Таким чином, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed