Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одесі про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування реєстрації правочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , постійно проживаю у однокімнатної квартирі [ADDRESS] у місті Одесі (надалі - спірна квартира) з 21 серпня 1996 року. Вказана спірна квартира належала позивачці на праві приватної власності на підставі Договору № 967 нерухомого майна, укладеного Товарною біржою "Центральна Одеська біржа нерухомості" від 16 липня 1996 року та зареєстрованого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 17 липня 1996 року. З жовтня 2009 року у позивачці виникла підозра на онкологічне захворювання. Приблизно у жовтні 2014 року було проведено обслідування позивачці у Жіночій консультації № 14, яка знаходиться на пр. Добровольського, 130/4а у м. Одесі. В цей період племінниця позивачки, [PERSON] (надалі - відповідачка), та внучатий племінник [PERSON] її син, дізналися про її онкологічне захворювання. У цей період у позивачці були сильні болі та крововиливи, дуже страждала та перебувала у вкрай пригніченому стані. Наприкінці грудня 2014 року, відповідачка та її син приїхали до позивачці та побачивши її стан вона запропонували їй укласти договір на її утримання. Позивачка стверджує, що 12 січня 2015 року відповідачка та її, змусили її підписати договір купівлі-продажу спірної квартири, повідомивши їй, що необхідно оформити документи на квартиру, для чого необхідно з`явитись до нотаріальної контори та підписати якісь папери. В силу свого безпорадного стану через захворювання (крім онкологічного захворювання позивачка страждаю сліпотою правого ока - 100% від глаукоми, сліпота лівого ока майже - 50%), а також похилого віку, вона спочатку не зрозуміла, який насправді документ підписала. Договір укладався та підписувався у вечірній час, з 17 години 50 хвилин до 18 годин 30 хвилин, проте сама прочитати цей договір вона не мала можливості тому. Позивачка також стверджує, що нотаріусом Назарчук Н.М. , не було доведено їй зміст договору у голос, ані на української мові, ані на мові її постійного спілкування - російської. На її неодноразові прохання по телефону, а також прохання співробітників Комунальної установи "Територіальний центр соціального обслуговування" (надалі - КУ "ТЦСО") щодо підтримки, відповідачка відповіла, що не може надавати жодної допомоги. Позивачка вважає, що відповідачка ввела її в оману щодо правової природи договору, який вони з нею уклали щодо спірної квартири. Окрім того, позивачка самостійно сплачує усі комунальні послуги та послуги з утримання квартири та прибудинковій території. Особові рахунки в ПАТ "Одесагаз", ПАТ "Одесаобленерго", КП "ТМО", ТОВ "ІНФОКС", а також рахунки з оплати за квартиру, згідно бази даних Одеської міської системи не переоформлювався на ім`я відповідачки. На підставі викладеного, позивачка просить: -Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS] , посвідчений Четвертою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 5-1 від 12.01.2015 року. -Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер: 18573214 від 12.01.2015 на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні [NUMBER]. -Повернути , [PERSON] оригінал Договору № 967 нерухомого майна, укладеного Товарною біржою "Центральна Одеська біржа нерухомості" від 16 липня 1996 року та зареєстрованого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 17 липня 1996 року. -Стягнути з відповідачки на її користь судові витрати та витрати з укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, а саме: -1480,00 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 копійок) - судового збору; -22,20 грн. (двадцять дві гривні 20 копійок) - суму комісії банку за сплату судового збору; -1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) - проведення експертної оцінки ринкової вартості квартири; -6683,00 грн. (шість тисяч шістсот вісімдесят три гривні 00 копійок) з укладання та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири, у тому числі 1480 гривень державного мита, а разом 9685, 20 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 20 копійок). В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивачка безпосередньо пояснила, що вона тяжко хворіє, а тому їй обов`язкова потрібна стороння допомога. Відповідача спільно із сином запропонували їй надати необхідну допомогу, проте взамін цього попросили оформити на них квартиру. Позивачка погодилась на дану пропозицію, оскільки відповідачка є її родичкою та була впевнена, що їй нададуть допомогу. Вони спільно приїхали до нотаріуса, проте вона так і не зрозуміла, який саме договір вона підписала. Вона також пояснила, що будь-яких коштів від відповідачки вона не отримувала, а також продовжує проживати в своїй квартири та сплачує за комунальні послуги. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачка придбала у позивачки спірну квартиру, та між ними не було будь-яких домовленостей щодо укладення договору довічного утримання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] належала однокімнатна квартира [ADDRESS] місті Одесі (надалі - спірна квартира) з 21 серпня 1996 року. Вказана спірна квартира належала позивачці на праві приватної власності на підставі Договору № 967 нерухомого майна, укладеного Товарною біржою "Центральна Одеська біржа нерухомості" від 16 липня 1996 року та зареєстрованого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 17 липня 1996 року. Необхідно відзначити, що рішення суду щодо визнання даного договору дійсним відсутнє. (а.с. 128-130) Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.01.2015р., посвідчений державний нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., у реєстрі за № 5-1., [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] . (а.с. 11-12) Згідно п. 2 договору продаж здійснено за 148000 гривень, які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору, та своїми підписами під цим договором сторони підтвердили факт повного розрахунку. Необхідно відзначити, що відповідачка не надала суду будь-якого документу, який підтверджує передачу коштів у розмірі 148000 гривень, а також не надала документів, які підтверджують ввезення в України суму, яка була б еквівалентною суму у розмірі 148000 гривень. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає та працює у м. Бендери Р. Молдова, ПМР (а.с. 67-68) Судом також встановлено, що позивачка після укладення договору купівлі-продажу самостійно сплачує усі комунальні послуги та послуги з утримання квартири та прибудинковій території. Особові рахунки в ПАТ "Одесагаз", ПАТ "Одесаобленерго", КП "ТМО", ТОВ "ІНФОКС". (а.с. 18-38) З матеріалів справи вбачається, що виникла підозра на онкологічне захворювання. Приблизно у жовтні 2014 року було проведено обслідування позивачці у Жіночій консультації № 14. (а.с. 258-260) В судовому засіданні позивачка пояснила, при підписанні договору купівлі-продажу вона не мала наміру передавати приналежну їй квартиру у власність Відповідача, і вважала укладений договір дарування - договором довічного утримання, а про те, що це не так, дізналась лише після звернення за юридичною допомогою для роз`яснення їй, на якій підставі Відповідач за життя Позивача стала власником приналежної їй квартирі. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення то такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім, випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. Обставин, щодо яких помилялась сторона правочину (229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність квартиру, яке має значну цінність, взамін набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що позивачка, враховуючи її вік та стан здоров`я, помилилась у правовій природі договору купівлі-продажу, тобто неправильно сприйняла фактичні обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення. Факторами, які вплинули на волевиявлення позивачки є те, що вона є особою похилого віку, її стан здоров`я був незадоволений, вона бажала отримувати сторонню допомогу від відповідача, яка її умовила це зробити. Необхідно також відзначити, що відповідачка фактично не зробила жодної дії, яка пов`язана з реалізацію свого права власності на квартиру. Так, відповідачка не переїхала до квартири, а також не переоформила особисті рахунки зі сплати комунальних послуг. Всі вищевказані дії відповідача лише свідчить про формальне укладення договору купівлі-продажу, а ніж бажання в дійсності здійснювати право власності. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.01.2015 р ., посвідчений державний нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., у реєстрі за № 5-1. Суд також вважає, що оскільки зі сторони відповідача не надано жодного доказу передачі позивачці суми у розмірі 148000 гривень, а також відсутності доказів, які підтверджують ввезення в України суму, яка була б еквівалентною суму у розмірі 148000 гривень, то неможливо застосувати наслідки, які передбачені ст. 216 ЦК України. Суд також вважає безпідставним вимоги [PERSON] до [PERSON] про повернення їй оригіналу договору № 967 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного Товарною біржою «Центральна Одеська біржа нерухомості» від 16.07.1996р. за їх безпідставністю, а стягнення витрат у розмірі 6683 гривні за нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, суму державного мита у розмірі 1480 гривень, у зв`язку з тим, витрати за договором купівлі-продажу несла набувач, тобто [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial