Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом та просять визнати за ними: [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації за ними права власності на нерухоме майно, а саме: по 1/2 частці за кожною на земельну ділянку загальною площею 0,75 га, що складається із ділянки площею 0,12 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки площею 0,63 га (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] їх діда [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку (у переоформлені та реєстрації по 1/2 частці за кожним) через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку у спадкодавця. В підготовче засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. В заяві [PERSON] , діючи від імені позивачів, позов підтримав, доповнень не має, а справу просив розглянути без своєї участі і участі позивачів та повністю задовольнити позовні вимоги просив. Представник відповідача в особі міського голови направив суду заяву про визнання позовних вимог позивачів, заперечень проти їх задоволення немає, справу просить розглянути без участі представника Переяславської міської ради. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухвалення рішення в підготовчому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК. Судом встановлено наступне. [INFO] у віці 83 років в м. Ірпіні Київської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 06.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області (а.с.5). [PERSON] являється дідом позивачів, що підтверджується копією свідоцтва про народження матері позивачів - [PERSON] Серії [NUMBER] від 17.11.1960; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] від 22.12.1983, де вказано про зміну прізвища матірю позивачів з " [PERSON] " на " [PERSON] "; копією свідоцтва про народження позивачки ( в дівочості: [PERSON] ) Серії [NUMBER] від 18.11.1998, де в графі «мати» зазначено - [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] від 16.05.2009, де вказано про зміну прізвища позивачки з " [PERSON] " на " [PERSON] "; копією свідоцтва про народження іншого спадкаємця за заповітом - [PERSON] Серії [NUMBER] від 09.09.1988 та копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] від 07.06.2019, де прізвище позивачки після державної реєстрації шлюбу змінено на " [PERSON] " (а.с.14-17, 21, 22). Позивачі [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) є онуками [PERSON] та його спадкоємцями за заповітом від 30.05.2011, посвідченим секретарем виконавчого комітету Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №49 (дублікат зареєстрований за номером [ADDRESS] ). Позивачі прийняли спадщину належним чином, подавши нотаріусу відповідні заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, про що свідчать їх заяви за №1249 від 19.10.2012 та за №1250 від 19.10.2012, що містяться в матеріалах спадкової справи №395 за 2012 рік після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.19). Відповідно до матеріалів витребуваної у нотаріуса спадкової справи №395 за 2012 рік після смерті [INFO] [PERSON] , окрім позивачів, спадкоємцем за законом першої черги з правом обов`язкової частки в спадщині являється син спадкодавця [PERSON] , який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, про що свідчить копія його листа від 10.11.2014. А отже не прийняв її. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, ні тих, які мають право на обов`язкову частку, немає. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.09.2014 (справа №373/2494/14-ц) позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено та серед іншого майна визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Рішення набрало законної сили 07.10.2014 та жодним із зацікавлених осіб не оскаржувалось в апеляційному порядку (а.с.23,24). 02.10.2021 державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області своєю постановою відмовив позивачам [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на присадибну земельну ділянку (у переоформлені та реєстрації по 1/2 частці за кожним) по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів на це майно (а.с.29). Довідка Відділу №2 Управління у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області №С-113/0-0.912-138/448-21 від 07.10.2021 свідчить про те, що в книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, державні акти на право власності на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , станом на 01.01.2013 не видавались та не зареєстровані (а.с.28). Водночас, судом встановлено, що [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , ще за життя у 2011 році розпочав процедуру приватизації земельної ділянки загальною площею 0,75 га (ділянка площею 0,12 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ділянка площею 0,63 га - для ведення особистого селянського господарства), що розташована за вищевказаною адресою. Дана обставина підтверджується наступними доказами: довідками старости сіл Гланишів, Довга Гребля Виконавчого комітету Переяславської міської ради №245 від 04.10.2021 та за №266 від 20.10.2021; Витягом з рішення сесії Гланишівської сільської ради №49 від 14.07.2021 «Про передачу земельних ділянок безкоштовно у приватну власність», з якого слідує, що [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,75 га (ділянка площею 0,12 га - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ділянка площею 0,63 га - для ведення особистого селянського господарства); довідками №827 від 22.08.2011 та за №828 від 22.08.2011 виконавчого комітету Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Право позивачів на спадкування майнового права [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за заповітом та відсутність інших претендентів на це право підтверджується матеріалами спадкової справи № 395 за 2012 рік відносно померлого [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 40, ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ(лист №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»), а також до практики Верховного Суду, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, отримавши відповідне рішення органу місцевого самоврядування, однак не встиг її завершити та набути у власність відповідну земельну ділянку, спадкоємці мають право на завершення розпочатої приватизації. Таким чином, встановивши, що майнове право, яке є предметом даного позову, на момент смерті належало спадкодавцю, а позивачі прийняли спадщину після його смерті, при цьому міська рада як представницький орган територіальної громади, до якої тепер входить і с. Гланишів Бориспільського району, на спадщину не претендує та визнає позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved