Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в інтересах держави в особі Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування збитків, заподіяних рибному господарству. В обґрунтування позову зазначалося, що відповідач вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року визнаний винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а саме у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибному господарству України. Вказаним злочином завдано державі матеріальної шкоди, яку відповідач на даний час в добровільному порядку не відшкодував. У зв`язку з цим позивач в порядку ст. 56 ЦПК України звернувся до суду та просив стягнути з відповідача завдану вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду, заподіяну незаконним виловом риби, у розмірі 3155,00 гривень. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Від прокурора Походенка В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Лящівська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області надіслала до суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами, що надсилалося на адресу його реєстрації, повернулося без вручення. За таких обставин відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибув. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. Зокрема, відповідач 06 липня 2019 року в період часу з 00:00 по 03:00, діючи з прямим умислом, у порушення вимог п.п. 3.15., 4.13.3 "Правил любительського та спортивного рибальства", затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, без належного дозволу, умисно, займався незаконним рибним добувним промислом у акваторії Сулинської затоки на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення "Сулинський" в районі с. Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області, в забороненому для любительського та спортивного рибальства місці, використовуючи заборонене знаряддя лову-одну рибальську сітку, в результаті чого добув велику кількість риби: лящ -в кількості 2 штук, вартістю 301, 00 грн. за 1 шт., на загальну суму 602,00 грн., карась сріблястий -в кількості 55 штук, вартістю 30,00 грн. за 1 шт., на загальну суму 1650,00грн., судак - в кількості 1 шт., вартістю 903,00 грн. за 1 шт., на загальну сму 903 грн. В результаті вказаних незаконних дій відповідач завдав істотну шкоду охоронюваним інтересам держави, рибному господарству України, яка полягає у незаконному вилові великої кількості цінних порід риби. Загальний розмір матеріальної шкоди - 3155,00 грн. (а.с. 4-5). Лящівська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області в своєму листі від 08 квітня 2020 року № 249 до Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури повідомила, що у зв`язку з відсутністю інформації щодо шкоди, заподіяної вчиненням злочину [PERSON] , заходи, спрямовані на стягнення вказаних коштів, не вживалися (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві ради на їх території здійснюють контроль та заходи щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, що знаходяться у власності держави. Статтею 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до делегованих повноважень місцевих рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів. Згідно зі ст. 29 Бюджетного кодексу України до складу доходів Державного бюджету України належать 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно зі ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються державний, АРК, та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища, до яких, серед іншого, зараховуються кошти за шкоду, заподіяну порушеннями законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської діяльності. Отже збитки, завдані відповідачем навколишньому природному середовищу, підлягають зарахуванню до фонду охорони навколишнього природного середовища та подальшому розподілу органами казначейства. З огляду на зазначені положення діючого законодавства та, беручи до уваги те, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу вчинено на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення "Сулинський" в районі с. Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області, тобто на території Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, саме зазначена сільська рада уповноважена здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. Враховуючи встановлення вироком суду вини відповідача у вчиненому кримінальному правопорушенні, небажання останнім в добровільному порядку погашати збитки, позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовийзбір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2102 гривні. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved