Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , Сумської обласної організації Національної спілки художників України, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. 03 листопада 2014 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Л.А. та відповідним чином зареєстрований в спадковому реєстрі. Відповідно до заповіту все майно, яке на час смерті [PERSON] , де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом чи заповітом [PERSON] має право, заповідано [PERSON] , у тому числі квартиру [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за заповітом в межах передбаченого законом строку 04 червня 2015 року звернувся до державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Блошенко В.І. з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 04 червня 2015 року у видачі свідоцтва на право на спадщину було відмовлено, оскільки [PERSON] не надав оригіналів документів, які б підтверджували належність померлому [PERSON] зазначеної вище квартири на праві власності. Позивач зазначає, що постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в резолютивній частині стосується лише квартири. Позивачем подавалась заява щодо отримання всього спадкового майна, оскільки заповітом охоплено не лише квартиру, але й інше майно, що на час смерті спадкодавця [PERSON] було його власністю, а також інші його права. Зокрема [PERSON] використовував художню майстерню Сумської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: [ADDRESS], в якій серед іншого знаходиться велика кількість картин, написаних спадкодавцем, які були його власністю. Також [PERSON] мав кошти на поточних рахунках у банках та пов`язані з цим права, спадкування яких також вимагає відповідного оформлення. Документом на підтвердження права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є свідоцтво про право власності на квартиру, видане 12 березня 1998 року виконавчим комітетом Сумської міської ради. Право власності на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 03 квітня 1998 року. Проте, як виявилось, спадкодавець втратив оригінальний примірник свідоцтва. Також [PERSON] втратив і деякі інші документи, якими були оформлені його майнові права. 03 листопада 2014 року [PERSON] надав позивачеві [PERSON] довіреність на розпорядження поточними рахунками відкритими на його ім`я в Сумському відділенні №1 ПАТ «Дельта банк», що розташований за адресою м. Суми пров. 9 Травня, буд.4 , та «Платинум Банк» м. Суми, що розташований за адресою: м. Суми вул. Соборна, буд. 36. 17 листопада 2014 року у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] надав позивачеві [PERSON] довіреність на право представляти його інтереси щодо отримання дублікату свідоцтва на право власності на цю квартиру, а також право розпоряджатися відкритим на його ім`я поточним рахунком в Сумському відділенні «Терра банку», та доручив приватизувати земельну ділку за адресою: [ADDRESS] , якою він користувався як часиною прибудинкової території подібно до інших членів житлово-будівельного кооперативу «Родіна». На підставі виданих довіреностей позивач намагався привести в порядок документі та виконати доручення [PERSON] . На звернення позивача СООБТІ видало копію Свідоцтва про право власності на цю квартиру з матеріалів справи засвідчену штампом Управління комунальної власності Сумської міської ради, печаткою Виконавчого комітету Сумської міської ради, а також печаткою житлово-будівельного кооперативу «Родина», в якому [PERSON] отримувалась вказана квартира. Також за зверненням позивача Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради надало довідку про належність вказаної квартири [PERSON] . Також є в наявності технічний паспорт вказаної квартири, який виготовлений СООБТІ для [PERSON] . Після отримання довіреності за дорученням [PERSON] позивач звернувся в Сумське відділення ПАТ«Платинум Банк», яке розташоване за адресою, м. Суми, вул. Соборна , буд. 36. Службовцями банку було позивачеві підтверджено, що дійсно [PERSON] має в банку вклади, які на час звернення не могли бути видані, оскільки не закінчилися строки депозитів, в сумі 36000 грн. до 27 липня 2015 року під 25,5% річних, в сумі 4500 грн. до 12 квітня 2015 року під 25,5% річних. В даний час в зв`язку із смертю [PERSON] припинена дія наданої ним позивачу довіреності, таким чином, наявність та сума коштів [PERSON] в ПАТ «Платинум Банк» та право на їх отримання позивачем як спадкоємцем за заповітом можуть бути підтверджене та захищене рішенням суду. [PERSON] мав в ПАТ «Дельта банк» наступні вклади: в сумі 77000 грн. до 19 жовтня 2014 року під 25,5% річних, в сумі 11500 грн. до 02 січня 2015 року під 26,6% річних, в сумі 5400 грн. до 02 січня 2015 року під 26% річних. За рахунок коштів із депозитів, строк яких на той час не завершився (11500 грн. та 5400 грн). відповідно до домовленості з [PERSON] мав бути створений благодійний фонд ім. художника [PERSON] , і кошти мали бути використані на проект пам`ятника захисникам АТО в м. Суми. Для цього позивач за дорученням [PERSON] , який себе погано почував, о 16.00 20 листопада 2015 року звернувся до відділення Ощадбанку за адресою: м. Суми, вул. Богуна,16. Було підготовлено договір для відкриття рахунку на ім`я [PERSON] для обліку коштів благодійного фонду його імені. Був кінець робочого дня, і договір міг бути зареєстрований банком лише наступного дня, тому в тексті зазначили 21 листопада 2014 року. Для укладення договору мав документи підписати особисто [PERSON] , тому співробітниця банку по закінченню робочого дня 20 листопада 2014 року прийшла за адресою проживання [PERSON] і договір був підписаний. Через 7 днів банк мав видати платіжну картку по цьому рахунку. Отримати картку та перерахувати кошти на вказаний рахунок [PERSON] не встиг. О 9.00 ранку 21 листопада 2014 року позивач за дорученням [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта банк» і відповідно до розпорядження [PERSON] та відповідно до наявної у позивача довіреності йому мали бути відкриті поточні рахунки для наступного перерахування на них коштів [PERSON] із депозиту, термін дії якого на той час завершився (в сумі 77000 грн). За домовленістю з [PERSON] частиною цих коштів позивач мав покрити витрати на поховання [PERSON] в разі його смерті, на організацію його виставки, на створення каталогу робіт, та на власні потреби. Відкриття поточних рахунків на ім`я позивача було оформлено договором №002-18551-211114, та договором №003-18551-211114. Також позивачеві були видані пластикові картки, які мали бути активовані протягом трьох днів, і на які після активації могли бути перераховані кошти [PERSON] Перераховувати кошти за вказівкою позивача на підставі довіреності та прийти за місцем проживання [PERSON] співробітники банку відмовились, наполягаючи на безпосередньому зверненні [PERSON] в банк. Тому в суботу 22 листопада 2014 року позивач разом з [PERSON] із допомогою його сусідів прибули в офіс ПАТ «Дельта банк» для оформлення перерахування коштів із депозитного вкладу [PERSON] , термін якого сплив (77000 грн.). Але картки рахунків на ім`я позивача ще не були активовані, тому за поясненням співробітників банку підписане розпорядження [PERSON] мало бути виконано після такої активації. Але наступного дня [INFO] [PERSON] помер. 24 листопада 2014 року для організації поминок, не маючи можливість зняти кошти з рахунку [PERSON] , позивач надав невістці [PERSON] [PERSON] 3000 грн., знявши їх з власного рахунку. Після поминок, близько 17 години, син [PERSON] - [PERSON] , племінник [PERSON] - [PERSON] та невістка [PERSON] [PERSON] під загрозою фізичної розправи вимагали в позивача доплатити за організацію поминок в ТОВ «Струмок» ще тисячу двісті гривень. Таких коштів позивач при собі не мав. Під тиском вищезазначених осіб всі разом на таксі приїхали за місцем проживання позивача. Позивач на вимогу вищезазначених осіб взяв пластикові картки і всі поїхали в банк. Коли виявилось, що кошти на рахунки позивача не перераховані, на вимогу вищезазначених осіб кошти [PERSON] були банком заблоковані. Представники банку повідомили позивача, що для отримання коштів він має звернутись до суду, оскільки крім того, виявилось, що в заповіті рік його складення було вказано з помилкою (в даний час ця помилка вже нотаріусом усунута). Щодо коштів [PERSON] в ПАТ «Терра банк». Зі слів самого [PERSON] позивачеві відомо, що в цьому банку знаходяться його кошти в сумі 188000 грн., що офіс банку знаходиться за адресою вул. Кірова, 6, і в банку [PERSON] обіцяли, що не зважаючи на ліквідацію банку кошти будуть виплачені із фонду гарантування вкладів. Після отримання довіреності позивач виявив, що контори ПАТ «Терра банк» за адресою вул. Кірова, 6, вже немає, вулицю також перейменовано. В мережі Інтернет міститься повідомлення для вкладників та кредиторів ПАТ «Терра банк» від 15 вересня 2014 року про зміни в регіональній мережі банку. Відповідно до цього повідомлення з метою проведення заходів з скорочення витрат банку, в рамках комплексу робіт з відновлення платоспроможності банку, прийнято рішення щодо оптимізації кількості відділень/дирекцій банку, шляхом призупинення роботи окремих відділень/дирекцій банку з наступним переведенням існуючих клієнтів банку на обслуговування на тих самих умовах в інші відділення/дирекції Банку. Щодо картин та іншого майна та знаряддя, яке знаходилось в художній майстерні[PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спілкуючись із [PERSON] та доглядаючи за ним, позивач майже щодня бував в художній майстерні [PERSON] , в який той часто ночував і перебував по кілька днів. В майстерні були холсти, пензлі, підрамники, художня фарба, диван, холодильник, радіоприймач, електроплитка, сумка на коліщатках, світильники, металевий сейф, велика кількість книжок та художніх альбомів різних галерей. Також в майстерні знаходились картини [PERSON] , як завершені так і ті, над якими [PERSON] останнім часом працював. Зокрема, позивач допомагав [PERSON] в підготовці проведення виставки його робіт присвячених Т.Г.Шевченку та складав ці картини в кількості 17 шт. Також позивач на прохання [PERSON] готував матеріали для відкриття його сторінки в Інтернеті та повного каталогу картин. Для цього разом із [PERSON] лагодили підрамники, фотографували картини за окремим темами, тощо. Під час поховання позивач домовився з головою Сумської обласної організації Національної спілки художників України [PERSON] зустрітись та вирішити питання із майном [PERSON] , яке перебувало в його художній майстерні. 26 листопада 2014 року позивач прибув до майстерні, але виявилось, що [PERSON] відбув до Києва. Були присутні заступник [PERSON] , прізвище якого позивач не знає, та [PERSON] , який використовував сусідню кімнату майстерні. Вони намагалися забрати у позивача ключі від майстерні [PERSON] , вчинилася перепалка та викликана міліція. Прийшов міліціонер, всі присутні перейшли в кімнату № 5 , позивач пред`явив копії довіреностей та заповіту, було складено протокол. Але в майстерню позивач так і не потрапив. Через деякий час при зустрічі з [PERSON] , він відмовився допустити позивача в майстерню та сказав, що все майно в майстерні належить спілці художників, а картини він віддасть синові [PERSON] Пояснення позивача щодо того, що відповідно до заповіту [PERSON] він є єдиним його спадкоємцем, не були прийняті до уваги. В подальшому позивач неодноразово приходив, але з [PERSON] , не зустрічався. В червні 2015 року при випадковій зустрічі з [PERSON] він повідомив позивачеві, що він створив комісію та під опис всі картини та інше майно, що знаходились в майстерні віддав синові [PERSON] на зберігання, оскільки син написав про це заяву, а було необхідно звільняти приміщення для використання майстерні іншому члену спілки. Як відомо від [PERSON] , ключ від приміщення його майстерні був єдиний і увесь час із останніх днів життя [PERSON] і по даний час перебуває у позивача, проте потрапити в приміщення та по факту прийняти спадщину позивач не міг, оскільки безпосередній доступ до майстерні із приміщень загального користування відсутній і потрапити в майстерні можливо лише через приміщення спільне із сусідньою майстернею. Вважає, що в даному випадку мають місце правовідносини щодо спадкування позивачем за належним чином нотаріально оформленим заповітом [PERSON] , яким охоплено всі його права та обов`язки, в тому числі все належне йому майно та права, кошти на його рахунках в банках в т.ч. й ті кошти (відсотки), що підлягають нарахуванню після укладення заповіту та відкриття спадщини. Заповітом також визначено єдиного спадкоємця, яким є позивач по справі, який від спадщини не відмовлявся, в передбачений законом строк подав заяву про прийняття спадщини. [PERSON] на протязі 18 років проживав сам. Останні 17 років спадкоємець за заповітом був для нього найбільш близькою людиною, але він також проживав окремо. Про майно та права, що перебували у спільній власності [PERSON] та інших осіб також невідомо. Відповідно до норм спадкового права щодо того, що спадщина належить спадкоємцю з часу її прийняття [PERSON] набув право власності на майно та кошти, які є спадщиною після [PERSON] Отже має місце перебування частини майна у неналежних осіб (майно, що перебувало в майстерні неправомірно передано [PERSON] ). Також через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності щодо квартири на спадкоємця нотаріус не може видати свідоцтво про спадщину на квартиру. В зв`язку з цим право власності на отриману позивачем у спадщину квартиру не оформлено відповідно до чинного законодавства, що обмежує права позивача щодо розпорядження нею. Також через особливості обліку коштів та нарахувань на рахунках в банках не може бути оформлено нотаріусом свідоцтво про спадщину щодо коштів на цих рахунках. За існуючими нормами банки не уповноважені вирішувати питання спадкування коштів власників рахунків. Також за означених вище обставин частина майна заповідача, яка перебувала в художній майстерні, що надавалась заповідачу Сумською обласною організацією Національної спілки художників України. Всупереч заповіту це майно було передане іншій особі - [PERSON] , який є сином [PERSON] , але не зазначений ним в заповіті, отже може бути спадкоємцем лише у випадку відмови від спадщини спадкоємця за заповітом, чого не сталося. Таким чином, [PERSON] , не є спадкоємцем [PERSON] , йому неправомірно було передане і він неправомірно привласнив майно [PERSON] , яке знаходилось в майстерні [PERSON] Співвідповідачами вважає в даній справі Сумську обласну організацію Національної спілки художників України та [PERSON] Спілка не визнала право позивача як спадкоємця, відмовилась передати [PERSON] як спадкоємцю [PERSON] за заповітом майно та картини, що перебували у майстерні [PERSON] в Сумській обласній організації Національної спілки художників України за адресою: [ADDRESS], не зважаючи на наявність заповіту та неправомірно передала це майно [PERSON] , який неправомірно прийняв його не маючи відповідного права на спадщину. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за ним, [PERSON] , як за спадкоємцем [PERSON] за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS] площею 30 м.кв.; право власності на кошти на рахунках [PERSON] в ПАТ «ДельтаБанк»; право власності на кошти на рахунках [PERSON] в ПАТ «Платинум Банк»; право власності на кошти на рахунках [PERSON] в ПАТ «Терра банк»; на майно та картини [PERSON] , в тому числі й те майно та картини, що перебували у майстерні [PERSON] в Сумській обласній організації Національної спілки художників України за адресою: [ADDRESS]; зобов`язати [PERSON] та Сумську обласну організацію Національної спілки художників України передати позивачу як спадкоємцю [PERSON] за заповітом, майно та картини, що перебували в майстерні [PERSON] в Сумській обласній організації національної спілки художників України за адресою : [ADDRESS]. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2015 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 25 вересня 2015 року позивач [PERSON] надав суду документи на виконання ухвали суду від 18 вересня 2015 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 жовтня 2015 року позовна заява повторно залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 15 жовтня 2015 року позивач надав суду уточнену позовну заяву. 16 жовтня 2015 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду на 10 грудня 2015 року о 08 год. 30 хв. 10 грудня 2015 року розгляд справи відкладено на 14 січня 2016 рокуо 13 год. 00 хв. У зв`язку з наданням часу представнику позивача для уточнення клопотання про витребування інформації. 14 січня 2016 року від ПАТ «Терра Банк» надійшли пояснення по справі, в яких зазначають, щоміж Банком та [PERSON] 06 червня 2014 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-146986:980 (далі - Депозит-1). Згідно вказаного договору вкладник розмістив у банку вклад на суму 155 417 грн. 68 коп. Між банком та [PERSON] 16 квітня 2014 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВФ-136573:980 (далі - Депозит-2). Згідно вказаного договору вкладник розмістив у банку вклад на суму 32 450 грн. Між банком та [PERSON] 11. червня 2014 року було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку № 119779 (далі - Договір). Правлінням Національного банку України 21 серпня 2014 року була прийнята постанова № 518 «Про віднесення ПАТ «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року було прийнято рішення №72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», згідно якого в ПАТ «ТЕРРА БАНК» з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22 серпня 2014 року по 22 листопада 2014 року, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ТЕРРА БАНК» - Ірклієнка Ю.П. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 122 від 20 листопада 2014 року, строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» було подовжено на один місяць, до 22 грудня 2014 року. Постановою Національного банку України № 831 від 23 грудня 2014 року в ПАТ «ТЕРРА «БАНК» було відкликано банківську ліцензію, запроваджено процедуру ліквідації. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 159 від 24 грудня 2014 року розпочато ліквідаційну процедуру ПАТ «ТЕРРА БАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 222 від 17 грудня 2015 року строк проведення процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» продовжено на один рік по 23 грудня 2016 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» - Ірклієнка Ю.П. Викладене свідчить, що починаючи з 22 серпня 2014 року відносно ПАТ «ТЕРРА БАНК» розпочато відповідні процедури виведення з ринку, повноваження на управління та реалізацію запроваджених процедур надано Ірклієнку Ю.П. - уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 24 грудня 2014 року на офіційному сайті Фонду було розміщено оголошення щодо передачі активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "КРИСТАЛБАНК", з якого вбачається наступне: "ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "КРИСТАЛБАНК" набув зобов`язань щодо повернення грошових коштів вкладників в межах гарантованої суми (200 000,00 грн.), залучених ПАТ "ТЕРРА БАНК". Отже, до відома вкладників ПАТ "ТЕРРА БАНК" інформація про обсяги переданих зобов`язань була доведена. Відповідно, 22 грудня 2014 р. ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "КРИСТАЛБАНК" набув зобов`язань щодо повернення коштів вкладнику [PERSON] по Договорам вкладу та Договору в межах гарантованої суми. Відповідно для отримання гарантованої суми спадкоємцям вкладника необхідно звернутись до ПАТ «КРИСТАЛБАНК». Відповідно за Депозитом-1 було передано 155 417,68 грн. + 2 014,15 грн.=157 431,83 грн. За Депозитом-2 було передано 32 882,07 грн. За Договором було передано 1 783,78 грн. + 13,09 грн. = 1796,87 грн. Всього було передано - 192 110,77 грн. Відповідно, оскільки проценти по вкладам, нараховані під час здійснення тимчасової адміністрації та вклади, на суму більше 200 000 грн. не гарантуються ФГВФО, то для їх отримання існує спеціальна процедура, передбачена Законом. Сума нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку процентів за Депозитом-1 становить 9 878,91 грн. Також зазначає, що спадкоємці не скористалися своїм правом та не звернулися до ПАТ «ТЕРРА БАНК» з метою включення в реєстр кредиторів та подальшого задоволення грошових вимог, як це передбачає процедура, визначена чинним законодавством України. З цього слідує, що 30 квітня 2015 року проценти, нараховані під час тимчасової адміністрації за Депозитом-1 було згорнуто. Посилаючись на викладені обставини, просить суд розглянути справу на підставі наявних доказів, що додані та на підставі вимог діючого законодавства (а.с.85-88 том. №1). 14 січня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] з зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є єдиним сином свого померлого [INFO] батька [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала його батьку відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 12 березня 1998 року, грошових коштів, що перебувають на рахунках в банках як депозитні вклади, а саме в ПАТ «Платинум Банк» - 40500,00 грн.; в ПАТ «Дельта Банк» - 93 900,00 грн., в ПАТ «Терра Банк» - 188 000,00 грн., а також картин, що були написані його батьком в кількості, що визначена в акті опису картин. [PERSON] зазначає, що він протягом всього життя постійно спілкувався з батьком, протягом його літнього життя займався його утриманням та постійно йому допомагав разом зі своєю дружиною. Відвідували його вдома, наводили порядок в квартирі, займались приготуванням їжі. [PERSON] особисто займався організацією виставок картин батька, а його дружина готувала святкові обіди з приводу проведених виставок, постійно поздоровляли зі святами та Днем народження. Художня майстерня батька знаходилась в одному будинку, де він проживає по [ADDRESS] , а тому батько постійно приходив до них на обіди. В 2004 році коли батьку зробили операцію в зв`язку з онкологічним захворюванням, він його доглядав у лікарні, годував його. В 2010 році він та його дружина доглядали за батьком під час його перебування в неврологічному відділенні Сумської обласної лікарні. 24 листопада 2014 року, після того, як він та його дружина провели поховання та поминання батька, що підтверджується Договорами-замовленнями №005850 та №005894 від 24 листопада 2014 року, за якими ними були сплачені грошові кошти за послуги з поховання, а саме на суму 673,21 грн. та 2410,96 грн. відповідно та фіскальним чеком, що виданий ТОВ «Струмок», де ними були оплачені грошові кошти за поминальний обід в сумі 1187,00 грн., до кафе з`явився відповідач [PERSON] , який заявив, що він є спадкоємцем за заповітом після його померлого батька, але він претендує лише на земельну ділянку, та не заперечує проти того, що все інше рухоме та нерухоме майно повинно бути успадковане ним, як сином. Але, на наступний день, 25 листопада 2014 року він та його дружина поїхали в квартиру батька з метою навести порядок, оскільки, в квартирі перебувала велика кількість всілякого хламу та сміття, який до смерті постягував його батько зі звалищ, де зустрілись з [PERSON] , який, як виявилось, виламав дверний замок в квартирі та намагався винести і вивезти з квартири майно, що належало його батькові, вважаючи себе господарем такого майна, а також відшукував оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, які, ще при житті, його батько передав йому та повідомив, що [PERSON] він дав 10000,00грн., щоб він провів спалення його тіла після смерті та урна з його прахом була похована на Центральному кладовищі нашого міста. Ними були викликані працівники міліції, після чого [PERSON] пояснював дільничому інспектору [PERSON] , що він мав намір винести з квартири чорний та кольоровий метал, так як йому необхідно за щось жити. В подальшому йому стало відомо від інспектора [PERSON] про те, що [PERSON] пропонував йому подарувати картину, написану його батьком, в якості хабаря. Такі картини [PERSON] викрав з майстерні його батька ще за його життя, проникаючи до майстерні непоміченим, в той час, коли батько вже був практично лежачим хворим. Також, після того, як ним було отримано копію позовної заяви [PERSON] , до якої була додана копія заповіту, який, як би склав його батько на його ім`я, ним було з`ясовано, що такий заповіт складено 03 листопада 2014 року, тобто за 21 день до смерті [PERSON] , що такий заповіт посвідчено о 14.45 год. в квартирі його батька по [ADDRESS] , а складено та підписано з адресою: [ADDRESS] . Далі в заповіті зазначено, що такий заповіт складено та посвідчено третього листопада 2013 року та заповіт записаний нотаріусом Кравцовою Л.А. зі слів [PERSON] До підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] , власноручно підписаний ним в присутності нотаріуса у зв`язку з хворобою заповідача вдома за адресою: [ADDRESS] . Особу його встановлено, дієздатність перевірено, що підтверджується таким заповітом. Також вказує на те, що зазначене в заповіті не відповідає дійсності, оскільки, нотаріус записав в заповіті, що заповіт підписаний та посвідчений на [ADDRESS] , потім зазначено, що заповіт посвідчений вдома у [PERSON] , не співпадають дати складання та посвідчення заповіту - на початку заповіту зазначено, що такий заповіт складено 03 листопада 2014 року, а посвідчений 03 листопада 2013 року. Також, великі сумніви викликає запис в заповіті про те, що цей заповіт складений і записаний нотаріусом зі слів його батька вірно, що його зміст йому зрозумілий та відповідає його волі і до підписання прочитаний ним вголос, оскільки, почерк, яким написано вказаний запис, є нерозбірливим, деякі слова написані разом та деякі взагалі не дописані, хоча його батько був в свій час освіченою людиною, а вказані факти свідчать про те, що станом на день підписання заповіту його батько страждав на психічний розлад, що був викликаний його довготривалою хворобою та тим, що він вживав сильнодіючі обезболюючі препарати. Факт того, що його батько [PERSON] страждав на психічний розлад та не міг усвідомлювати свої дії свідчить той факт, що він поводився неадекватно, стягував до квартири зі звалищ всіляке сміття, на зауваження адекватно не реагував. Ще коли був при ясному розумі, то достовірно знав, що в місті відсутній крематорій, але в подальшому надав [PERSON] грошові кошти для того, щоб після його смерті той кремував його тіло, та прах поховав на Центральному кладовищі. Також, про неадекватну поведінку спадкодавця [PERSON] можуть повідомити свідки, а саме його колеги по художній майстерні, які кожного дня з ним спілкувались, та їм відомо про його психічний стан, а також його сусіди, що мешкають і до цього часу в будинку [ADDRESS] . На скільки йому відомо, його батько за час життя не складав заповіту на випадок своєї смерті, тим більше на корись [PERSON] , оскільки вказана особа практично не бувала у [PERSON] , не надавала йому жодної допомоги, тим більше не утримувала його матеріально, та не доглядала за ним в останні роки та дні його життя, а тому він фактично ніколи навіть не бачив [PERSON] , а даний чоловік з`явився ні звідкіля і, як йому стало відомо, [PERSON] , будучі членом релігійної секти, в останні дні життя його батька, користуючись його хворобливим станом та нездоровою психікою, втерся йому в довіру, і таким чином отримав від нього заповіт. Вважає, що у його батька не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь [PERSON] , а тому він вважає, що даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Також зазначає, що на скільки йому відомо [PERSON] не був визнаний за час свого життя недієздатним, про що відсутнє рішення суду, оскільки виключно в судовому порядку його могло бути визнано недієздатним. Проте, в момент вчинення правочину, а саме складання [PERSON] заповіту як розпорядження на випадок своєї смерті щодо належних йому прав та обов`язків та посвідчення його державним нотаріусом, останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що полягає в наступному. [PERSON] , після проходження курсу лікування в неврологічному відділенні Сумської обласної лікарні в подальшому до кінця його життя виявляв порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам`яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе. Крім того, він постійно говорив всім своїм рідним, знайомим та сусідам про те, що «він неперевершений художник, що весь хлам та сміття, яке він стягував до квартири, є його майном, необхідним йому для життя», при цьому не міг слідкувати за своєю особистою гігієною, гігієною одягу, вважав за нормальний спосіб життя бродяжництво, спілкування з бомжами. Також, звертає увагу на те, що [PERSON] , починаючи з 2004 року та до самої смерті тяжко хворів на ряд інших захворювань, зокрема на Неходжкінську лімфому ст. ІІ гр. ІІ з метастазами в печінку (пухлинні маси всередині лімфатичних вузлів та в інших частинах організму, іншими словами рак лімфатичної системи організму) та ряд інших захворювань, такі як преобопія, гуперметропія слабкого ступеню. Початкова вікова катаракта, Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз. СН 1, ФК 2. Хронічний гастродуоденіт, які в сукупності могли вплинути на усвідомлювання і значення своїх дій або ж керування ними. При таких обставинах, з підстав наведених вище, позивач вважає, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті (складання заповіту), а тому з підстав передбачених ст. ст. 201, 215, 255, 1257 ЦК України необхідно визнати недійсним односторонній правочин, яким є заповіт, як розпорядження на випадок смерті внаслідок того, що [PERSON] , вчинивши вказаний вище правочин не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Посилаючись на зазначені обставини просить суд визнати заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Л.А. 03 листопада 2014 року, недійсним. 14 січня 2016 року у зв`язку з клопотанням сторін надати час для ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи відкладено до 15 лютого 2016 року о 14 год. 00 хв. 15 лютого 2016 року на адресу суду надійшли пояснення ПАТ «Терра Банк», в яких зазначає, що між Банком та [PERSON] (далі - Вкладник) 06 червня 2014 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-146986:980 (далі - Депозит-1). Згідно вказаного договору Вкладник розмістив у Банку вклад на суму 155 417 грн. 68 коп. Згідно Депозиту-1 Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] , на який і було залучено кошти в сумі 155 417 грн. 68 коп. Із вказаного рахунку 22 грудня 2014 року кошти в розмірі 155 417 грн. 68 коп. було передано до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Станом на 23 грудня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Згідно Депозиту-1 Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку процентів. Із вказаного рахунку 22 грудня 2014 року кошти в розмірі 2014 грн. 15 коп. було передано до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Станом на 23 грудня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Згідно Депозиту-1 Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку процентів, нарахованих згідно Депозиту-1, під час здійснення у Банку тимчасової Адміністрації. Відповідно на вказаному рахунку знаходилися кошти в сумі - 9 878 грн. 91 коп., проте вказану суму було згорнуто 30 квітня 2015 р. (у зв`язку із відсутністю заяви вкладника або його спадкоємців про включення їх в реєстр кредиторів). Між Банком та [PERSON] 16 квітня 2014 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВФ-136573:980 (далі - Депозит-2). Згідно вказаного договору Вкладник розмістив у Банку вклад на суму 32 450 грн. Згідно Депозиту-2 вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] , на який і було залучено кошти в сумі 32 450 грн. 00 коп. Із вказаного рахунку 17 липня 2014 року кошти в розмірі 32 450 грн. 00 коп. було перенесено на рахунок № [NUMBER] у зв`язку із закінчення дії Депозиту-2. Станом на 18 липня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Згідно Депозиту-2 вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку процентів. Із вказаного рахунку 17 липня 2014 року кошти в розмірі 432 грн. 07 коп. було перенесено на рахунок № [NUMBER] у зв`язку із закінчення дії Депозиту-2. Станом на 18 липня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Згідно Депозиту-2 Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку загальної суми по Депозиту-2 після закінчення його дії. Із вказаного рахунку 22 грудня 2014 року. Кошти в розмірі 32 882 грн. 07 коп. було передано до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК КРИСТАЛБАНК». Станом на 23 грудня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Між Банком та [PERSON] 11 червня 2014 року було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку № 119779 (далі - Договір). Згідно Договору Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] , на який було перераховано пенсію в сумі - 1 772 грн. 13 коп. Із вказаного рахунку 22 грудня 2014 року кошти в розмірі 1783 грн. 78 коп. було передано до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Станом на 23 грудня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Згідно Договору Вкладнику було відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку нарахованих процентів на залишок суми коштів на картці. Із вказаного рахунку 22 грудня 2014 року кошти в розмірі 11 грн. 78 коп. + 13 грн. 09 коп. було передано до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Станом на 23 грудня 2014 року на вказаному рахунку не було жодних коштів. Відповідно, 22 грудня 2014 року ПАТ "Перехідний банк "Кристал Банк" набув зобов`язань щодо повернення коштів вкладнику [PERSON] по Договорам вкладу та Договору в межах гарантованої суми. Відповідно для отримання гарантованої суми спадкоємцям вкладника необхідно звернутись до ПАТ «КРИСТАЛБАНК». Відповідно за Депозитом-1 було передано 155 417,68 грн. + 2 014,15 грн.=157 431,83 грн. За Депозитом-2 було передано 32 882,07 грн. За Договором було передано 1 783,78 грн. + 13,09 грн. = 1796,87 грн. Всього було передано - 192 110,77 грн. Відповідно, всі договори щодо обслуговування вищевказаних рахунків знаходяться у ПАТ «Кристал Банк» (Правонаступник ПАТ «Перехідний Банк «Кристал Банк»). Просить розглянути справу на підставі наявних доказів, що додані та на підставі вимог норм діючого законодавства (Том №1 а.с. 211-212). 15 лютого 2016 року представник АТ «Дельта Банк» надав суду довідку, в якій зазначено, що станом на 02 жовтня 2015 року, на рахунках на ім`я [PERSON] (далі - Клієнт), обліковувалися наступні залишки коштів: - згідно договору №002-18542-170414 від 17 квітня 2014 року, залишок коштів у сумі 98906,23 грн. на поточному рахунку № [NUMBER] (UAH) та відсотки в розмірі 4316.34 грн. на рахунку № [NUMBER] (UAН); -згідно договору № 004-18511-031014 від 03 жовтня 2014 року, залишок коштів у сумі 1951,18 грн. на поточному рахунку № [NUMBER] (UAH) та відсотки в розмірі 148,65 грн. на рахунку № [NUMBER] (UAH) (Т.1 а.с.214). 15 лютого 2016 року розгляд справи відкладено до 22 березня 2016 року за письмовим клопотаннямвідповідача-позивача [PERSON] - та представника відповідача-позивача [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є. 22 березня 2016 року розгляд справи відкладено до 16 травня 2016 року за письмовим клопотанням відповідача-позивача [PERSON] - та представника відповідача-позивача [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є., роз`яснено наслідки неявки. 16 травня 2016 року від [PERSON] надійшло заперечення на зустрічний позов, в якому зазначає, що в поданому зустрічному позові ставиться питання щодо визнання заповіту недійсним на підставі твердження, що [PERSON] останні роки утримував, піклувався та матеріально забезпечував [PERSON] , а заповідав все своє майно [PERSON] іншій особі лише тому, що «страждав на психічний розлад та не міг усвідомлювати свої дії, що він поводився неадекватно..» тощо. Вважає, що подібні твердження є спробою із меркантильних міркувань та бажання захопити майно, що залишилось після [PERSON] , щодо якого він зробив своє належним чином (нотаріально посвідчене) розпорядження, зробивши з нього вже після його смерті психічно хворого, неадекватного і т.д. Зазначає, що [PERSON] до самої своєї смерті був при здоровому розумі та добрій пам`яті. Попри поважний вік (79 років) в процесі своєї такої активної діяльності щодо підготовки виставок, проектів, тощо [PERSON] зустрічався, спілкувався та домовлявся з різними людьми, поводив себе як розумна, адекватна людина, здатна задумати та здійснити такі масштабні проекти, як участь у конкурсі, підготовка та організація виставки, тощо. Також [PERSON] , будучи за віком та станом здоров`я дещо обмежений в активному русі, намагався належним чином розпорядитися своїм майном та коштами ще за життя, намагався усунути недоліки в документах - для допомоги в цьому видавав нотаріально посвідчені довіреності, звертався до банків, в яких зберігав кошти з розпорядженням щодо їх перерахування, тощо. При цьому також зустрічався, спілкувався та домовлявся з різними людьми, що спростовує твердження про його неадекватність та нездатність усвідомлювати свої дії. Той факт, що [PERSON] до, під час та після складання заповіту був при здоровому розумі та добрій пам`яті, адекватно усвідомлював навколишні обставини та свої дії може бути підтверджений свідченнями людей, з якими [PERSON] спілкувався, домовлявся та вирішував різноманітні питання в ці періоди. Звертає увагу суду на надзвичайний цинізм та неправдивість окремих тверджень позивача за зустрічним позовом. Так в зустрічному позивач стверджує, «я останні роки утримував спадкодавця, піклувалася та матеріально забезпечував його». [PERSON] не потребував ніякого «утримання та матеріального забезпечення», що підтверджується наявністю значних коштів на його рахунках в банках. Крім того, що це твердження позивача за зустрічним позовом є неправдивим, воно ще й свідчить про відсутність спілкування і довіри між позивачем та [PERSON] Позивачеві навіть невідомо було про дійсний стан матеріального забезпечення [PERSON] , про наявність у нього значних коштів та про відсутність потреби в «утриманні та матеріальному забезпеченні». Крім того, саме [PERSON] . [PERSON] намагався ще за життя передати контроль над наявними у нього коштами на рахунках і для цього надав [PERSON] відповідним чином нотаріально посвідчену довіреність. Також не відповідають дійсності твердження позивача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом «претендує лише на земельну ділянку та не заперечує проти того, що все інше рухоме та нерухоме майно повинно бути успадковане мною, як сином». [PERSON] таких заяв не робив і у встановленому законом порядку від спадкування за заповітом не відмовлявся. Не відповідають дійсності твердження позивача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] «відшукував оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, які, ще при житті, мій батько передав мені ...», ніяких правовстановлюючих документів на квартиру [PERSON] позивачеві не передавав - він просто забув, серед яких паперів вони в нього знаходились. Тому, вважаючи ці документи втраченими, доручив [PERSON] - своєму спадкоємцю за заповітом поновити ці документи, для цього видав йому відповідним чином нотаріально посвідчену довіреність. В даний час оригінали правоустановчих документів на квартиру [PERSON] він виявив, розбираючи значну кількість різноманітних документів, що залишив йому [PERSON] Особливо цинічними та неправдивими також є твердження позивача про те, що «..картини [PERSON] викрав з майстерні мого батька ще за його життя, проникаючи до майстерні непоміченим, в той час, коли батько вже був практично лежачим хворим». Насправді саме позивачем, всупереч заповіту [PERSON] були привласнені його картини, які зберігалися в майстерні [PERSON] Із слів голови Сумської обласної організації Національної спілки художників України [PERSON] , все майно включно з картинами, що належало [PERSON] та перебувало в його майстерні за адресою [ADDRESS] , передано за описом синові [PERSON] Проникнути ж «непоміченим» в майстерню [PERSON] було неможливо, оскільки доступ туди можливий лише через майстерню іншого художника. Також не відповідають дійсності твердження позивача за зустрічним позовом щодо неадекватної поведінки [PERSON] свідчить лише про абсолютну його необізнаність щодо обставин життя [PERSON] протягом останніх років. Також неправдивими, бездоказовими та наклепницькими є твердження позивача за зустрічним позовом, що [PERSON] «за час життя не складав заповіту на випадок своєї смерті, тим більше на корись [PERSON] , оскільки вказана особа практично не бувала у [PERSON] , не надавала йому жодної допомоги, тим більше не утримувала його матеріально та не доглядала за ним в останні роки та дні його життя, з тому я фактично ніколи навіть не бачив [PERSON] , а даний чоловік з`явився ні звідкіля і, як стало відомо, [PERSON] , будучі членом релігійної секти, в останні дні життя мого батька, користуючись його хворобливим станом та нездоровою психікою, втерся йому в довіру і таким чином отримав від нього заповіт». Неправдивість цих тверджень підтверджується фактичними юридичними документами - належним чином оформленим заповітом, та довіреностями, які видавалися [PERSON] [PERSON] для отримання різноманітних відомостей та вчинення дій. Натомість твердження про «секту» є абсолютним вимислом, [PERSON] не є членом будь-якого релігійного об`єднання, але іноді відвідував православну Іл`їнську церкву. Не відповідають дійсності і твердження позивача за зустрічним позовом, що у [PERSON] «не було жодних підстав, причини, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь [PERSON] .... даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними». Це твердження лише підкреслює наскільки неусвідомлений був позивач за зустрічним позовом в обставинах останніх років життя [PERSON] Не містять підстав для задоволення зустрічного позову і посилання на норми права щодо умов укладення заповіту, щодо правової природи заповіту як правочину, умов його чинності, дієздатності особи, що вчиняє правочин, тощо. Сам же позивач зазначає: «На скільки мені відомо [PERSON] не був визнаний за час свого життя недієздатним, про що відсутнє рішення суду, оскільки виключно в судовому порядку його могло бути визнано недієздатним.» Найближчий за формальними ознаками родич не знає точно, чи визнавався його батько недієздатним!? Зазначення «наскільки мені відомо» свідчить, що він допускає, що могло мати місце і визнання його батька недієздатним без його відома і не має абсолютної впевненості в цій обставині. Недолугими та неприйнятними є також твердження зустрічного позову, що « [PERSON] , після проходження курсу лікування в неврологічному відділенні Сумської обласної лікарні в подальшому до кінця його життя виявляв порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам`яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе. Крім того, він постійно говорив всім своїм рідним, знайомим та сусідам про те, що «він неперевершений художник, що весь хлам та сміття, яке він стягував до квартири, є його майном, необхідним йому для життя», при цьому не міг слідкувати за своєю особистою гігієною, гігієною одягу, вважав за нормальний спосіб життя бродяжництво, спілкування з бомжами». Це твердження лише підкреслює наскільки неусвідомлений був позивач за зустрічним позовом в стані здоров`я [PERSON] . Відповідно до доданої до зустрічного позову довідки з Сумської обласної лікарні [PERSON] дійсно лікувався з приводу інфаркту головного мозку в басейні середньої мозкової артерії від 14 липня 2010 року з вестибуло-атактичним синдромом, двобічний неврит слухових нервів. Та мав туговухість II ст. Але вестибуло-атактичний синдромом проявляється розладом координації та руху, головокружіннями, мушками та дзвоном у вухах., тощо, а не порушеннями «порушення сприйняття мислення, емоцій, інтелекту та пам`яті», які б могли стати підставою для визнання [PERSON] недієздатним. Не випадково ні безпосередньо в період лікування в неврологічному відділенні, ні в будь-який час пізніше питання про недієздатність [PERSON] , про не усвідомлення ним значення своїх дій та про неможливість керувати ними не ставилося ні лікарями, які його лікували безпосередньо в період захворювання, так і тими, до яких він звертався пізніше, а також будь-ким з його оточення, включно з родичами. Також не доводять вигадок позивача за зустрічним позовом про недієздатність [PERSON] , «порушення сприйняття мислення, емоцій, інтелекту та пам`яті» про не усвідомлення, ним значення своїх дій та про неможливість керувати ними і посилання позивача за зустрічним на те, що [PERSON] , «починаючи з 2004 року та до самої смерті тяжко хворів на ряд інших захворювань, зокрема на Неходжкінську лімфому ст.ІІ гp. ІІ з метастазами в печінку». Дійсно [PERSON] багато років страждав на це захворювання, але його форма та стадія, вказана в довідці відповідно до існуючої класифікації (II стадія), означає, що він мав метастази по одну сторону від діафрагми (в печінці), отже центральна нервова система, яка метастазами неходжкінської лімфоми не була вражена. Тривалість життя після встановлення діагнозу та характер лікування свідчать, що мало місце індлолентне протікання хвороби. Втрата інтелекту, пам`яті, емоцій та відхилення поведінки інші прояви порушення психіки аж до не усвідомлення значення своїх дій та про неможливості керувати ними, не є характерними для цього захворювання. Також не є порушенням психіки, аж до не усвідомлення значення своїх дій та про неможливості керувати ними, й інші діагнози, хвороб, якими хворів [PERSON] . Таким чином, будь-яких доказів того, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними немає, отже немає і підстав для задоволення зустрічного позову та для визнання недійсним залишеного [PERSON] заповіту. 16 травня 2016 року у зв`язку з неявкою представників [PERSON] та Сумської обласної організації Національної спілки художників України, розгляд справи відкладено до 07 червня 2016 року о 10 год. 00 хв. 07 червня 2016 року у зв`язку з клопотанням [PERSON] відкласти розгляд справи по причині перебування у відрядженні його представника, розгляд справи відкладено до 16 червня 2016 року о 10 год. 00 хв. 16 червня 2016 року у зв`язку з закінченням процесуального часу по справі оголошено перерву до 13 липня 2016 року. 13 липня 3016 року, враховуючи ту обставину, що в судове засідання не з`явився представник Сумської обласної організації Національної спілки художників України, в судовому засіданні оголошено перерву до 06 вересня 2016 року о 10 год. 00 хв. 06 вересня 2016 року за клопотанням представника [PERSON] у судовому засіданні оголошено перерву до 16 вересня 2016 року о 13 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 05 жовтня 2016 року о 08 год. 15 хв. за клопотанням представника [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є. 05 жовтня 2016 року у зв`язку з клопотанням представника [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є. в судовому засіданні оголошено перерву до 08 грудня 2016 року. 09 грудня 2016 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді [PERSON] на лікарняному, розгляд справи відкладено до 02 лютого 2017 року. 02 лютого 2017 року за письмовим клопотанням представника [PERSON], розгляд справи відкладено до 03 березня 2017 року о 13 год. 00 хв. 03 березня 2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25 квітня 2017 року о 13 год. 30 хв. для виклику свідків по справі. 25 квітня 2017 року допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку із закінченням процесуального часу та продовженням допиту свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 22 червня 2017 року о 10 год. 00 хв. 22 червня 2017 року у зв`язку з клопотанням представника [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є. в судовому засіданні оголошено перерву до 31 серпня 2017 року о 14 год. 00 хв. 31 серпня 2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 13 жовтня 2017 року о 14 год. 30 хв. для подальшого виклику свідків. 13 жовтня 2017 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача адвоката Солошенко Л.Є., в судовому засіданні оголошено перерву до 07 листопада 2017 року о 10 год. 00 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2017 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. 07 листопада 2017 року у зв`язку з клопотанням позивача та представника відповідача-позивача за зустрічним позовом, розгляд справи відкладено до 17 листопада 2017 року о 10 год. 00 хв. 17 листопада 2017 року у зв`язку з витребуванням медичної документації, в судовому засіданні оголошено перерву до 30 листопада 2017 року о 10 год. 00 хв. 24 листопада 2017 року від приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кравцової Л.А. надійшли письмові пояснення, в яких зазначає наступне: 03 листопада 2014 року о 10 год. 00 хв. до нотаріальної контори, що розташована за адресою: [ADDRESS] звернувся гр. [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , який зробив виклик нотаріуса для вчинення нотаріальної дії поза приміщенням нотаріальної контори (виклик зафіксований в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, копія запису додається), а саме для посвідчення заповіту та довіреності від імені [PERSON] , який через хворобу не зміг особисто звернутися до нотаріуса. Приїхавши на місце виклику вони піднялися до квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій знаходився [PERSON] Поспілкувавшись з ним на одинці, вона дійшла висновку, що [PERSON] знаходився при здоровому розумі та ясній пам`яті, розумів значення своїх дій та виявив бажання зробити відповідне розпорядження на випадок своєї смерті. Розповів, що колишня дружина та син його покинули, а тому він забажав зробити заповіт на ім`я людини, яка за його словами довгий час йому допомагала та піклувалася, а саме на ім`я [PERSON] , [INFO] . Виконуючи волю заповідача за допомогою технічних засобів нею було складено заповіт, який до підписання був прочитаний [PERSON] у її присутності уголос, осмислений ним та відповідав його волі, після чого ним було проставлено підпис і прізвище та ініціали. Повернувшись на робоче місце, заповіт був зареєстрований (а.с. 127). 30 листопада 2017 року, враховуючи, що представник відповідача-позивача [PERSON] не має можливості бути присутньою в судовому засіданні 30 листопада 2017 року о 13 год. 00 хв., в судовому засіданні оголошено перерву до 01 грудня 2017 року о 10 год. 30 хв. 01 грудня 2017 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача-позивача, представника відповідача-позивача, розгляд справи відкладено до 07 грудня 2017 року о 14 год. 20 хв. 07 грудня 2017 року у зв`язку з необхідністю виклику свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 13 грудня 2017 року о 10 год. 00 хв. 13 грудня 2017 року у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншому процесі та неможливістю продовжити судове засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 22 грудня 2017 року о 09 год.40 хв. 22 грудня 2017 року у зв`язку з неявкою в судове засідання свідка та необхідністю виклику в судове засідання інших свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 09 січня 2018 року о 10 год. 00 хв. 09 січня 2018 року у зв`язку з неявкою відповідачів, представників відповідачів, не забезпечення свідків в судове засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 15 січня 2018 року о 10 год. 00 хв. 15 січня 2018 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з необхідністю виклику та допиту інших свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 24 січня 2018 року о10 год. 00 хв. 24 січня 2018 року допитано відповідача-позивача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні оголошено перерву до 07 лютого 2018 року о 13 год. 30 хв. для виклику свідків. 07 лютого 2018 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні оголошено перерву до 19 лютого 2018 року о 14 год. 00 хв. у зв`язку з необхідністю виклику інших свідків по справі. 19 лютого 2018 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , по справі оголошено перерву до 05 березня 2018 року о 10 год. 00 хв., у зв`язку з необхідністю виклику в судове засідання інших свідків. 05 березня 2018 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з клопотанням представника відповідача та продовженням допиту свідків в судовому засіданні оголошено перерву до 12 березня 2018 року о 10 год. 00 хв. 12 березня 2018 року по справі оголошено перерву до 19 березня 2018 року о 10 год.00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача, неявкою відповідача, здійснено виклик свідків. 19 березня 2018 року в судовому засіданні допитано свідка [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 березня 2018 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру, провадження по справі зупинено до проведення експертизи. 08 вересня 2018 року матеріали цивільної справи №591/6599/15-ц, провадження №2/591/8/18 повернуто без виконання, оскільки в ухвалі суду про призначення судово-психіатричної експертизи поставлені питання, які є компетенцією психолога-судового експерта, та психолог-судовий експерт [PERSON] не внесена до державного реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року поновлено провадження по справі, справа призначена до розгляду на 22 жовтня 2018 року о 16 год. 00 хв. 22 жовтня 2018 року у зв`язку з клопотанням відповідача [PERSON] надати час для звернення за правовою допомогою, розгляд справи відкладено до 02 листопада 2018 року. 02 листопада 2018 року розгляд справи відкладено до 16 листопада 2018 року о 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2018 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу охорони здоров`я Харківської області клінічної психіатричної лікарні № 3, провадження по справі зупинено до проведення експертизи. 22 лютого 2019 року на адресу суд надійшов висновок судово-психіатричного експерта №80 від 14 лютого 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року поновлено провадження по справі, призначено справу до розгляду на 25 квітня 2019 року о 14 год. 00 хв. 25 квітня 2019 року у зв`язку з клопотанням позивача-відповідача [PERSON] та відповідача-позивача [PERSON] про відкладення, розгляд справи відкладено до 05 липня 2019 року о 13 год. 00 хв. 05 липня 2019 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді кримінальної справи, розгляд справи відкладено до 18 липня 2019 року о 10 год. 00 хв. 18 липня 2019 року у зв`язку з клопотаннями позивача-відповідача [PERSON] та відповідача-позивача [PERSON] про відкладення, розгляд справи відкладено до 05 серпня 2019 року о 09 год. 40 хв. 05 серпня 2019 року у зв`язку з витребуванням документів з ПАТ «Платинум Банку», розгляд справи відкладено до 10 вересня 2019 року о 10 год. 15 хв. 05 вересня 2019 року ПАТ «Платинум Банк» на адресу суду надіслав повідомлення, в якому зазначає, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора банку». 08 жовтня 2018 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2743 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», згідно якого з 12 жовтня 2018 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Грошову С.В. 04 лютого 2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №248 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора», згідно якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» на один рік з 24 лютого 2019 року до 23 лютого 2020 року включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ» Грошової С.В. строком на один рік з 24 лютого 2019 року до 23 лютого 2020 року включно. Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», визначено, що поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставах визначених вказаним пунктом, та на інших підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом. Виходячи з положень пункту 2.8 глави 2 розділу V Рішення Виконавчої дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 «Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», внаслідок початку процедури ліквідації банку Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов`язана закрити своїм рішенням поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів. На сьогоднішній день поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів ПАТ «ПтБ» закритті внаслідок початку 24 лютого 2014 року процедури ліквідації банку. На момент початку процедури ліквідації в ПАТ «ПтБ» на ім`я [PERSON] були відкриті наступні рахунки: [NUMBER] , [NUMBER] . Загальна сума грошових коштів, що знаходились на рахунках [PERSON] становила 58 807,87 грн. (том №5 а.с. 218). В даному судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] . Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , та просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Представник Сумської обласної організації Національної спілки художників України - адвокат Давидко І.А. в судовому засіданні пояснив, що позов є неконкретним, майно конкретне не зазначено. Після смерті [PERSON] , позивач не звернувся у встановленому порядку до нотаріуса, і коли він звернувся до спілки художників ним не були надані документи, які б ідентифікували його як спадкоємця. Заповіт не надає права на майно, тому у спілки не було підстав для передачі [PERSON] майна. Згідно статуту спілки, після смерті необхідно вирішити питання про звільнення приміщення, тому був складений акт, в якому індивідуалізовано майно. Майно було передано [PERSON] , як спадкоємцю першої черги, оскільки було відомо, що він є сином померлого, і було відомо, що він подав заяву про прийняття спадщини. Іншого майна у Спілки художників не має. Представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Публічного акціонерного товариства «Терра банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, з огляду на таке. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том №1, а.с.14). З довідки про причину смерті №696 від 24 листопада 2014 року вбачається, що причиною смерті [PERSON] , який помер [INFO] у віці 77 року, є неходжкінська лімфома ІІ ст.гр.ІV (Том №1, а.с.122). З повідомлення КУ «Сумської міської клінічної лікарні №5» від 19 грудня 2014 року вбачається, що згідно записів медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] наглядався в КУ «СМКЛ № 5» у лікаря онколога з діагнозом: Неходжкінська лімфома ст. 2 гр. 2. Мета в печінку. Протягом 2014 року звертався за медичною допомогою: 08. січня .2014 року, 31 липня 2014 року до лікаря-офтальмолога, діагноз: Пресбіопія. Гіперметропія слабкого ступеню. Початкова вікова катаракта. 31 липня 2014 року до лікаря-кардіолога, діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН 1, ФК 2. 15 серпня 2014р. до лікаря-онколога, діагноз: Неходжкінська лімфома ст. 2 гр. 2. Мета в печінку. 23 жовтня 2014 року до лікаря-терапевта, діагноз: Неходжкінська лімфома ст. 2 гр. 2. Мета в печінку. 24 жовтня 2014 року до лікаря гастроентеролога, діагноз: Хронічний гастродуоденіт (том №1 а.с. 134). Після його смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт від 03 листопада 2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Л.А., за змістом якого він заповідав все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом чи за заповітом матиме право, у тому числі квартиру під номером [ADDRESS] , [PERSON] (Том №1 а.с. 11). 04 червня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] Постановою державного нотаріуса Блошенко В.І. Першої Сумської державної нотаріальної контори від 04 червня 2015 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки [PERSON] не було надано оригіналів документів, які б підтверджували належність померлому [PERSON] зазначеної квартири на праві власності (Том №1 а.с.13-14). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру, кооперативна квартира [ADDRESS] належить [PERSON] Квартира зареєстрована обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації на праві власності за [PERSON] та записана в реєстрову книгу за №11 (Том №1а.с.15). 27 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Першої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] (Т № 1, а.с. 44). Відповідно до акту прийому-передачі від 22 червня 2015 року Сумська обласна організація Національна спілка художників України передала майно майстерні [PERSON] на відповідальне збереження [PERSON] (Том №1,а.с.81-83, Том № 5 а.с. 220-222). Відповідно до копії довіреності від 17 листопада 2014 року [PERSON] уповноважував [PERSON] розпоряджатися відкритим на його ім`я поточним рахунком в національній валюті, що знаходиться в Сумському відділенні «Терра Банк», приватизувати земельну ділянку, що знаходиться у його користуванні та розташована за адресою: [ADDRESS] ; бути його представником з будь-яких питань, пов`язаних з отриманням на його ім`я дублікату свідоцтва про право власності на квартиру під номером [ADDRESS] для подальшої реєстрації; в суді першої інстанції і т.д. Довіреність підписана [PERSON] в присутності нотаріуса у зв`язку з хворобою довірителя дома за адресою: [ADDRESS] .Особа довірителя перевірена, дієздатність перевірена ( Том №2 а.с.39). З копії довіреності від 03 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси в будь-яких державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі житлово-експлуатаційних організаціях, установах зв`язку, органах водо- та електропостачання, органах газопостачання, Пенсійному Фонді України з будь-яких питань, що його стосуватимуться; розпоряджатись відкритими на його ім`я поточними рахунками в національній валюті, що знаходяться в сумському відділенні №1 «Дельта Банк», що розташований за адресою: м. Суми, провул. 9 Травня, буд. 4 та «Платинум Банк» м. Суми, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Соборна, буд. 36. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] , проживає по [ADDRESS] . [PERSON] знає, бо він проживав там, [PERSON] знає з весни 2014 року, бачила його з [PERSON] Пояснила суду, що весною 2014 року вона дивилася у вікно, там були грядки під будинком. У травні - [PERSON] сидів на стільці- засмагав, а [PERSON] копав, один день, і другий день, щось садив. Пояснила, що вони з ними не спілкувалися. Думали, що це з`явився син, бо сина ніхто ніколи не бачив. Вона колись їх зустріла, і спитала, [PERSON] сказав, що [PERSON] приболів. Вона, як голова будинку виділила на прохання [PERSON] у підвалі куток для того, щоб скласти деревину. Під осінь їй зателефонували пожежники, і сказали, що будуть перевіряти, вона переглянула підвал, і там було сміття. Вона звернулася до [PERSON] , він був на кухні - готував їсти, і він сказав, щоб вона зверталась до [PERSON] з усіма питаннями. Коли вона звернулась до [PERSON] , той погодився. Вона сказала сину, щоб допоміг прибрати, і вони разом виносили сміття. Більше вона з [PERSON] та [PERSON] не контактувала. Також пояснила, що у листопаді до неї приходив [PERSON] , і говорив, що його прислав [PERSON] , що він буде робити документи, і вона повинна допомогти оформити документи. Коли вона зайшла в квартиру, двері були відчинені, [PERSON] лежав. Він сказав, що хоче робити документи на квартиру, віддає документи [PERSON] . Але це повинно було бути між ними. Вона пообіцяла допомогти. Десь на третій день знову прийшов [PERSON] з документами, щоб поставити печатку. Вона пішла в квартиру [PERSON] , він лежав як і тоді, сказав, що ходив [PERSON] оформляти квартиру, і вона повинна поставити печатку, на що вона погодилася. Поклав 2 папери. Оскільки квартира була на матір - він її не приватизував, не оформив. Вона поставила печатки. Через деякий час її син сказав, що до художника ходять якісь люди, і щоб вона запитала, що то за люди. І вона пішла до [PERSON] , він відчинив двері і сказав, що мати віруюча, дізналися, що він хворіє, і ті віруючі допитують про квартиру, чи робив він заповіт. Потім зранку [PERSON] звертався до неї, щоб вона викликала таксі, щоб везти [PERSON] по справах, просив щоб її син [PERSON] допоміг йому. Говорив, що у [PERSON] хворі ноги. В обідній час її син прийшов, і сказав, що у [PERSON] болять ноги, і поміг до банку довести його під руки. Там сидів поки вони оформлять документи. На наступний день, це була неділя до неї прийшов [PERSON] , плакав, і сказав, що [PERSON] помер. Вона йому сказала, щоб відправляв його тіло в морг, а потім будуть вирішувати як ховати. У понеділок, на наступний день вона пішла в квартиру [PERSON] , там були чужі люди, сказали що прийде [PERSON] . Після поховання [PERSON] на поминках [PERSON] прийшов у їдальню, і якась жінка до нього звернулась, що треба платити, що він відповів - вона нечула. На наступний день [PERSON] сказав, що хотів поприбирати квартиру, але не міг відчинити двері. Потім вона йшла повз квартири, через декілька днів, і помітила, що двері були прихилені, і замок вирваний. Вона подумала, що [PERSON] не зміг відкрити двері, і вирвав їх. Потім того ж дня під вечір вона йшла повз, вона почула стукіт, як наче хтось ремонтує двері. Вона побачила сторонню особу, вона запитала хто він. Жінка з квартири сказала, що це син [PERSON] , є спадкоємцем, і він чинить двері. Вона сказала, що не знає ніякого сина, а жінка почала сваритися. Вона сказала їм іти геть, бо [PERSON] ніколи про сина не згадував. Вранці наступного дня замок вже було почеплено. [PERSON] сказав, що він зірвав замок, прихиливши двері, а коли прийшов, то на дверях уже висів замок. Він пішов у міліцію, а через тиждень [PERSON] приходе і каже, що в міліції сказали, що голова будинку відчинила двері, забрали речі і повісили замок. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS] , був сусідом [PERSON] [PERSON] бачив два рази. З [PERSON] познайомився тоді, коли ходили пожежники і треба було прибирати з підвалу, зазначивши, що люди викидали вікна, а [PERSON] зносив і складав обналічку в підвал. Мати попросила допомогти йому, він з [PERSON] пішов помагати виносити цю деревину. З [PERSON] він дуже не спілкувався. Коли батько помер, вони заходили до нього спілкуватися. Він десь з рік хворів, «шевелився», возив кудись деревину. Вад щодо порушення психіки він не помічав. В спілкуванні був жадібний, на дах та труби гроші ніколи не здавав. В листопаді приблизно три року тому, [PERSON] прийшов до його матері, говорив, що треба [PERSON] звозити, просив допомогти в таксі його посадити. Він одягнувся і вийшов, [PERSON] сидів на лаві, вони посадили його в таксі, і говорить, що він до банку не дойде, і просив щоб свідок їхав з ними та допоміг. В банку вони оформляли документи, що саме, він дуже не вникав. [PERSON] щось підписував, після чого посадили в таксі, і додому відвезли. У неділю вранці мати просила, бо [PERSON] прийшов, [PERSON] на підлозі лежав, просила його перекласти. Він при цьому з ним не розмовляв. [PERSON] збирав сміття: збирав деревину, з якої потім робив рами для картин, робив рами на балконі. Коли возили [PERSON] в банк, то вели його під руки, бо він був дуже слабким. В той день з ним не розмовляв. Пробули в банку 30-40 хвилин, у банку [PERSON] розмовляв про переведення коштів з рахунку [PERSON] у Ощадбанк. Менеджер сказав, що гроші лише у понеділок переведуть, і сказав, щоб [PERSON] в середу сам особисто прийшов. Ніби на [PERSON] кошти хотіли переводити, але він дуже не вникав. Свідок також пояснив, що коли [PERSON] був у нормальному стані, то він усе сам робив, він заходив до нього на кухню: там усе було складено: і деревина, і картини. Порядку у залі не було. Також йому відомо, що [PERSON] сам робив настої на травах для лікування. Останні роки він ходив з палочкою, з ранку він займався спортом, віджимався, за два роки до смерті. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він є головою «Профсвіти», знайомий з [PERSON] спочатку з його картинами, яких було достатньо, щоб зробити виставку (більше 20). Він декілька разів заходив, відбирав картини, допомагав переносити картини. У процесі спілкування він не помічав особливостей поведінки [PERSON] , можливо трошки не дочував. Він був не байдужий до життя, до долі країни. Востаннє бачив його десь до півроку до смерті. Пояснив, що самостійно знайшов [PERSON] та запропонував зробити виставку, яка проходила 07 лютого 2014 року. Особисто до цієї події він його не знав. Коли він запропонував йому зробити виставку, то [PERSON] зрадів, прес-реліз було записано з його слів. Йому не відомо, де проживав [PERSON] , про сім`ю він не розповідав. Щодо його хвороби йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює директором ТОВ «Архіструктурний центр», та будучи головним архітектором міста він часто зустрічався з творчими людьми. Останній раз конкурс проходив по Героям небесної сотні, майдану, і він спілкувався з учасниками конкурсу. Окремих зустрічей не було. З [PERSON] знайомий 3-4 роки тому. Зустрівся з ним, як з учасником конкурсу, пару раз приходив, коли оголошували конкурс, зокрема, це була загальна зустріч. [PERSON] був нормально вдягненим, він підходив до нього окремо, вони обговорювали якісь деталі. Конкурс Героїв небесної сотні проходив в три етапи, 2 конкурсні етапи - в майстерні галереї, [PERSON] виступав, були камери, це люди, які аналізують ситуацію. З приводу конкурсних пропозицій - робота була графічна, 1 планшет. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він купив квартиру в 2001 році, з 2002 року спілкувався з [PERSON] , він просив його позувати на картинах. Також він з [PERSON] спілкувався на філософські теми. Зазначав, що він допомагав йому по дрібницям в господарстві. Періодично 1-2 рази в місяць вони спілкувались. Він допомагав йому у виставках, завантажував картини, в особистих справах вони майже не спілкувалися. [PERSON] був сентиментальний в душі, самотність його підсвідомо гнітила. Пояснив, що [PERSON] проживав один, [PERSON] він не знав. Перед смертю [PERSON] , влітку бачив його і запитав у [PERSON] , що то за чоловік, і він сказав, що той допомагає йому грядки копати. [PERSON] мало з ким спілкувався, хто йому є [PERSON] він не казав. Він думав, що то його син, тому спитав. До смерті він бачив [PERSON] десь приблизно за місяць. Він пам`ятає, що [PERSON] лежав хворий, і він йому щось заносив. Він привозив жінку-репортера, яка брала у нього інтерв`ю, коли це було не пам`ятає. У нього була хвороблива маска на обличчі, яка у нього хвороба він не питав. Пояснив, що [PERSON] продавав картини, і у нього були кошти. Він хотів поїхати у Київ, щоб зробити операцію, але яку він не пам`ятає. Були проблеми з шлунково-кишковим трактом, тиск періодично. За рік до смерті у [PERSON] щось з головою було, тиск чи мікроінсульт, але потім він пішов на поправку.В квартирі було 3-5 картин, він приносив, показував. Вони були невеликого формату. В основному картини були в майстерні. Востаннє десь за півроку до смерті там був, картини були на полицях. Картин було 3-4 десятки, він допомагав переносити їх на виставку. Картини він продавав через його дружину, покупці через неї виходили на нього. Він йому пропонував змінити тематику, сюжет патріотизму, Шевченко Т.Г. , ІІ-ї мирової війни. Зір у [PERSON] був поганий, він був в окулярах, слух поганий мав, на одне вухо він руку наставляв. Виставка в Аграрному Університеті була і рік його смерті, він домовлявся зі своїми співробітниками, це було десь навесні 2015 року. Також пояснив, що квартира [PERSON] була у занедбаному стані , він зносив туди дерево з смітників для підрамників. Сміття виносив. З городу - усе в квартирі, консервація. Ванною не користувався, колонка в останній час не працювала. Запах був специфічний. Він в квартирі і ночував не завжди, був в роботі весь час. Він не був противником релігії. Мав образу щодо його незаслуженості, багато кого критикував, хто продвинувся вище, але мали менший талант. Йому відомо, що мати [PERSON] була дуже віруюча людина, але якої релігії він не знає. Щодо поведінки років за 5 до смерті [PERSON] - свідок пояснив, що дивностей у поведінці [PERSON] він не помічав, різких неадекватних висловлювань - не знав з його боку. Пояснив, що [PERSON] був в роботі більше всього. Як захворів, в бреду був, це коли він вперше захворів, тиск був серйозний, він тоді не повністю контролював свої дії, говорив, що він не міг його зрозуміти. Це було три роки. Останню виставку він нормально себе вів, він був у пошуку продажу картини. Він думав, що [PERSON] є бідною людиною, бо торгувався на ринку за кожні 20 коп. Казав, що збирає гроші на операцію, тому економив сильно. На похоронах він не був, був на роботі. Після поховання, він дізнався, що [PERSON] [PERSON] переписав квартиру, став його там бачити. Сина [PERSON] він не бачив, його родичів не знає нікого, не бачив. Зазначив, що [PERSON] орієнтувався в політиці, що відбувається в державі, він писав по сюжету сьогодення картини. Серед того, що приносив в квартиру, то він пропонував [PERSON] викинути, але той говорив, що йому треба для роботи. Він бачив, що він виготовляв рамки, він брав у нього інструмент, він йому допомагав, у свідка мати була художником, і йому було відомо. Він був поглинутий своєю творчістю, коли він дізнався, що у [PERSON] кошти на рахунках, його це здивувало. Після хвороби [PERSON] , він з ним спілкувався, розмовляв по роботі - висновки, реакція були нормальними, адекватними. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що в січні 2014 року вони купили квартиру, знає [PERSON] , як художника з 56 квартири. Коли художник помер, то [PERSON] в з`являвся в квартирі, яка з його квартирою на одній площадці. Бачив його десь з весни-літа, коли почав ремонт робити, приблизно 4-5 разів бачив, 1 раз розмовляв. [PERSON] - пожила людина, чогось особливого не помітив. Чи носив [PERSON] окуляри, не знає, одяг був ніби не брудний, він не звертав уваги. Картини не вдалось побачити. Восени прийшов, та побачив опечатані двері, а потім від сусідів стало відомо, що [PERSON] помер. Потім бачив [PERSON] , який виносив сміття з квартири, щоб виносив картини- він не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знав [PERSON] з початку 80-х років. З 2007 року вони стали сусідами по майстерні, [PERSON] коли був у віці 40-50-60 років, був гарним художником. Останні років 10 з ним стали відбуватись, мабуть, вікові зміни, і деякі його роботи були просто зіпсовані. Як майстер він змінився в гіршу сторону, став менш професіональним, з боку колег це викликало жалість. У нього майстерня була в 2 рази менша чим його, і було чути якщо хтось до нього приходив. Десь 1,5 роки до смерті, може й менше з`явився [PERSON] Останні роки у [PERSON] погіршився слух, на зборах він сідав ближче до тієї особи, яка говорила. Свідок пояснив, що йому мимоволі приходилось чути розмови [PERSON] з [PERSON] , але в них не помітив він не злості, вони носили дружній характер. До цього він [PERSON] не знав. Пояснив, що [PERSON] з сином останні роки був не в дуже добрих стосунках. Вважає, що якщо людина входить в довіру корисною метою, то навряд будуть якісь суперечить, негатив до людини. Ніхто не передбачав, що [PERSON] буде претендувати на житлову площу та творчий спадок. Він не бачив, як він складав документи, але думає що він поступив необачно. [PERSON] мав неадекватне сприйняття, мав цілий ряд дивакуватостей. Літом, центральна зупинка в місті, він пропонував знімати каштани, так як його майстерні заважала тінь каштанів працювати. На наступний день каштан був помічений пилкою, йому відомо, що за цим зайняттям його застав міліціонер. Потом він останнім часом став вкрай образливим в розмові. Днів за 3 до смерті він був в майстерні, його смерть викликала здивування. Зовнішній вигляд, коли вони прийшли хоронити, колір тіла був зелений. Харчувався він нормально. Останні декілька років проводив в майстерні, не ночував вдома, і готував в майстерні. Його смерть викликала у нього здивування. В розмові з [PERSON] [PERSON] був дружнім, він допомагав ремонтувати апаратуру, приводити майстерню в порядок, бо там був «гадюшник». Прорвало трубу на чердаку, і роботи [PERSON] були залиті. Роботи зіпсовані стали. В цей час він вдома був. Це було десь за рік до його смерті. [PERSON] допомагав йому роботи ставити, і він допомагав робити стелажі. [PERSON] був патріотом, любив України, Шевченко Т.Г. був його кумиром. [PERSON] був дуже емоційною людиною, був віруючою людиною, він подарував йому 2 книги, але не про християнство, а про основи будизму. Був безкорисною людиною - подарував йому стілець в майстерні. Відносини з сином у [PERSON] були натягнутими, подробиць не знає, не вникав. Також пояснив, що він разом з [PERSON] в 1994 році вступили в Спілку художників, у [PERSON] було декілька вистав, і вони робили виставки разом. Свідок зазначив, що він баче його неадекватне сприйняття світу через відображення в його роботах. І це не лише його думка. Втрата професійних якостей. Сина та невістку [PERSON] не бачив з 2007 року. Також пояснив, що він приходив в майстерню, в основному ввечері, то може їх і не бачив, хоча приходили. Також пояснив, що [PERSON] доводилось голосно з ним розмовляти, оскільки слух у нього був поганий. Щодо складеного на ім`я [PERSON] заповіту - йому нічого не відомо. В квартирі [PERSON] він був досить давно у 2005-2006 рр. Квартира була в такому ж стані як і майстерня, чи були там картини - він не бачив, бо стояв на вході. Де поділися роботи йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її свекор, вони жили окремо із свекрухою, але вони спілкувались. [PERSON] був скритний. Пояснила, що вона за свої кошти накривала столи на виставці, а [PERSON] приніс лише 70 грн. Останнім часом [PERSON] мешкав у майстерні, і до них приходив. Пояснила , що один раз він біля сімтника «облизував» банки з-під повидла, коли вона до нього підійшла, то він відповів, що побачать, що у нього гроші є». Пояснила, що казали, що він ворону спіймав, і посадив її на вірьовку, сказав, щоб не було скучно. Коли вони прийшли прощатися, там був [PERSON] , вони посадили їсти, і [PERSON] викину хурму, яка вже зіпсувалась. У нього був важкуватий характер, він почав кричати, що богач . Влітку він лежав в обласній лікарні, у нього була брудна спідня білизна, і вона запропонувала йому змінити її, але він не хотів, бо скажуть що у нього гроші є. Пояснила також, що її донька навчалася в Харкові, а чоловік був безробітним, і [PERSON] пообіцяв дати гроші на одежу онуці. Коли вона прийшла, він сказав їй де узяти гроші, але грошей там не знайшли. [PERSON] сказав, що він забуває де гроші ложить. На наступний день [PERSON] подзвонив, і сказав, що [PERSON] помер. [PERSON] поїхав у банк за грошима. Пояснила, що вона з своїм чоловіком самі займалися похованням, а [PERSON] не було ні на похованні, ні в їдальні. Свідок суду пояснила, що вона вийшла заміж у 1992 році, і тоді ж познайомилась з [PERSON] Коли народилася дитини, то він сказав «бракодєл», бо не народився син. На 18 років він приніс онуці 4 хурми. Він приходив в день свята, але без намірів поздоровлення. В якому році в онколікарні лежав, вона не пам`ятає, більше 10 років до смерті. Він вважав, що у нього не було онко, то мовляв лікарі скрили, щоб хабарі брати. Лікар говорив, що були метастази 1 стадія онкозахворювання (більше 10 років назад). Він ліків не вживав, сушив трави. В лікарні з інфарктом мозку лежав, десь у 2010 році. Лікар їм сказав, що странності будуть проявлятися, бо отримав інфаркт головного мозку. Що буде забувати щось. Останнім часом приймав «магнікор» та «церевалізин». На скільки їй відомо, більше нічого суттєвого він не приймав. Пояснила, що вони ходили до нього, і він ходив до них, але його було важко застати вдома. Вони залишали йому у сусідів передачу, але він казав «нашо ти взяла - вони мої вороги». Якщо треба було допомогти, то [PERSON] (син) приходив допомагав. Пояснила суду, що [PERSON] не хотів, щоб вона прибирала в його квартирі, в якій було брудно. Також пояснила, що як [PERSON] попав в аварію, то [PERSON] прийшов з букетом полині, з рубашкою навиворіт, щоб рубці не давили, а полинь, щоб добре син спав. Вони не знали, чи були у [PERSON] гроші. Коли питали чи є гроші на похорон, то він казав, що все у [PERSON] . Казав, що той поховає на центральному кладовищі, книгу напише, щоб він кремірував. Це було за день до смерті. Коли шукали гроші, то [PERSON] сказав, що зробить одне діло, і будуть гроші. Коли ж помер, та похованням займалися вони. Пояснила, що [PERSON] особисто дзвонив, і сказав, що помер [PERSON] десь в обід, в 1-шій половині дня. Вона приїхала, сама його роздягала, мила, одягла, і з [PERSON] вони його клали в гроб. Лікарів не було, був [PERSON] , потім прийшов міліціонер. Лікарське свідоцтво про смерть в лікарні [PERSON] отримував. Це свідоцтво віддавали вони в похоронне бюро. Пояснила, що [PERSON] не було ні біля дому, ні на кладовищі, ні в їдальні. В їдальню прийшов, коли люди стали розходитись. Пізніше вони дізнались, що існує заповіт на [PERSON] Пояснила, що десь за 2 тижні до смерті до них прийшов племінник, сказав, що треба з ним проститися, то [PERSON] тяжко хворіє. Що це [PERSON] сказав, що треба з ним проститися, усіх простити. [PERSON] був у хустці, по-жіночому зав`язаною, як у бабусі. Він їм відчинив. Вони посідали біля нього, він сказав, що усе їм прощає, і вони його простили. [PERSON] сказав, що віддавсь їй ключі, щоб вона ходила. На наступний день вона прийшла, а [PERSON] сказав, що у того усе є, і не треба ходити. Але вона все рівно раз на день приходила. Свідок пояснила, що не знає коли з`явився [PERSON] сусіди сказали, що десь навесні 2014 року він з`явився. Пояснила, що її свекор останнім часом років три зовсім не бачив, збирав кошти на операцію, хотів прооперувати очі. Без окулярів він погано бачив. Операцію він відкладав постійно, так і не зробив. Слух був дуже поганий, приходилося довго тарабанити в двері, але не завжди він це чув. Років 10, а то й більше він погано чув. Пояснила, що вони приймали участь в організації виставок: [PERSON] чіпляв картини, а вона готувала банкетні обіди. В майстерні вона була в останнє десь за пів року до смерті [PERSON] Там було багато картин, кількість вона не рахувала. В квартирі теж були картини. В майстерні був холодильник і електроплитка. Бувало що він додому не ходив, особливо взимку, залишався там. Картини та майно з майстерні вони забрали, вони у них.З квартири де поділись картини вона не знає, [PERSON] здав метал, що був у квартирі, бо сказав, що треба на щось жити. Після поховання, коли вони пішли на другий день в квартиру, то там був [PERSON] ісказав, щоб ми забирали речі. Ми забрали фотокартки, балалайку. На наступний день чоловік пішов з братом, двері були зломані. Метал був винесений повністю з квартири. Майстерня знаходилась на 4 поверсі у будинку, де ми проживаємо. Ключ був у [PERSON] , який обіцяв принести [PERSON] , але так і не приніс. Потім з`ясувалося, що [PERSON] хотів потрапити в майстерню і при міліції у нього забрали ключ. Пояснила, що 21 листопада 2014 року вранці вона була у [PERSON] .. [PERSON] сказав, що не переживайте, він зробить одне діло, і в понеділок гроші будуть, вона поїхала. Художники потім сказали, що бачили [PERSON] в банку, що він був жовтий, і [PERSON] тягнув його в банк під руки. Це бачили [PERSON] , [PERSON] . На наступний день [PERSON] похований і повідомив просмерть [PERSON] .. Про довіреності вона дізналась пізніше, до цього не знала. Їй здається, що [PERSON] не знав, що він робить. Напередодні казав, що не переживайте, усе буде вашим , що хочете, те йробіть.Також пояснила, що коли вона приходила до [PERSON] , то він казав, що [PERSON]знає давно, ще з Водоканалу, і той цікавиться його картинами. Із заспокійливих препаратів [PERSON] пив лише пустирник. Магнікор, пустирник і валер`янка - це всі препарати, що у нього були. Пояснила, що був випадок. Коли свекор приходив з проханням допомогти спиляти дерево біля майстерні, бо воно йому заважало. Вночі [PERSON] підливав солярку, щоб дерево (каштан) на [ADDRESS] усохло. Після смерті його дружини - у нього була істерика.І вона вважає такі вчинки неадекватними. Також пояснила, що коли була перша виставка, вони забрали бутерброди, посадили [PERSON] в таксі. Він на наступний день сказав, що три яблука не забрав. [PERSON] колись промовився, що [PERSON] не православний, ніби з сєкти Ієгови. [PERSON] спочатку говорив, що йому нічого не треба - тільки земля. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] знайома з 2001 року, коли вони переїхали жити в цей будинок. Він художник, і вони на цьому розговорилися. Їхні сусіди «ввели їх у курс справи», що він блазень місцевий. Вони зрозуміли, що це творча людина. У них були дружні стосунки. Він був закритою людиною, «сам в собі». Вони з ним спілкуватися, він мав філософські розмови з її чоловіком. Він був ображеним на весь світ, що він є невизнаний геній, що не цінують його картини. Він був ображений на дружину, бо не міг пробачити зраду, і це переносив на сина. Вони йому казали, що треба пробачити, що в нього один лише син, «він прийняв сторону матері - зрадив мене» - тобто була образа.Він хворів, і просив їх по веденню господарства - щось принести, перекопати. Потім біля будинку взяв клаптик землі. Казав, що була пропозиція сина - але він відмовився. Він дуже погано чув. Треба колотити в двері, щоб він відчинив. Вони допомагали організовувати виставку, переносили картини, що були в будинку. Говорив, що син з невісткою допомагають йому. Десь півтора роки до смерті він говорив, що живе в майстерні, бо в творчості, і що там допомагає невістка харчуватися. Був дуже емоційну людиною. Вона робила прес-реліз його робіт. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає з 1985 року, у нього була дружина і син. Майстерня [PERSON] була поруч з його майстернею за адресою: [ADDRESS] . Вони колеги з [PERSON] , пересікалися по роботі. [PERSON] він бачив декілька разів: один раз вони заходили у майстерню, а другий - він робив прибирання. Син проживав в будинку, де і художня майстерня знаходиться у першому під`їзді. Пояснив, що бачив дружину син [PERSON] , вона була коли проходила виставка, вона накривала на стіл. З [PERSON] спілкувалися випадок від випадку. Вони разом робили виставки. Заходили один до одного в майстерню, спілкувалися. Він усе життя скаржився на здоров`я, щодо лікування не розповідав, бо вони не були настільки близькими. Коли Помер [PERSON] він не пам`ятає, бо його на той час не було в місті. Незадовго до смерті [PERSON] він побачив [PERSON] , може за 3-6 місяців. Пояснив, що [PERSON] ображався, підозрював, що усі хитріші на нього, нікому не довіряв, сам по собі був. Наприклад, коли у нього питали враження про виставку, то він психував, що усі розумні, а він дурний, були якісь емоційні сплески, незадоволення. Пояснив, що йому відомо, що [PERSON] проживав окремо десь на Воєводіна , де конкретно він не знав. В майстерні йому не відомо, щоб [PERSON] залишався, але їжу підігрівав, бачив його з каструлькою, чайником. Щодо кількості картин - пояснив, що багато, кількість сказати не може. Інколи він продавав картини, інколи дарував. Після смерті [PERSON] комісія Спілки художників склала акт, де було зазначена кількість картин, він не пам`ятає кількості. Пояснив, що на випадок смерті - майстерня опечатується. Коли була виставка, то [PERSON] спілкувався з сином, невісткою. Чи приймав він якісь ліки він не говорив. Про онкозахворювання йому стало відомо після смерті [PERSON] Бачив [PERSON] десь за тиждень до смерті, він якось раптово помер, він працював до останнього. Виглядав погано, тримався за стіну. Пояснив, що не думає, що [PERSON] ходив по смітниках. Ходив одягнений не в новій одежі, бо стара людина, але неохайного вигляду не мав. Він прислуховувався, але коли треба- усе чув, носив окуляри. На картинах з лицьової сторони підписував- « [PERSON] ». Свідок [PERSON] суду пояснив, що він відвідував виставки у спілці художників і допомагав йому проводити виставки в галереї по вул. Троїцькій. Вони вішали його картини, проводили зустрічі з художниками, спілкувався з ним у майстерні. Він показував багато картин, в т.ч. на тему Т. Г. Шевченка « [INFO]» та ін., на тему Лермонтова, триптих на тему Шевченка «[INFO]». Він захоплювався своєю справою, вивчав літературу, читав, був талановитою людиною.Свідок [PERSON] знав з 2014 року, можливо з 2012 року, точно не пам`ятає, десь років за три до смерті. Вперше побачив у спілці художників, де його майстерня. Пояснив, що смерть сталася зненацька, він бачив його у вересні у місті, поспілкувалися з ним. [PERSON] знайомий [PERSON] , бачив його у майстерні, пізніше на виставках, вони дружили, він відвідував його виставки, допомагав як друг. Бачив його декілька разів в майстерні. Свідок пояснив, що [PERSON] гарно орієнтувався, він цікавився політикою, багато читав історичну літературу про Крим, майдан, також розумівся в історії, читав і писав свої картини. Свідок пояснив, що відвідував виставки [PERSON] як збірні з його картинами, так і його особисті. Але картини він бачив у Спілці художників. Щодо місця проживання [PERSON] , то йому відомо, що він мешкав на [ADDRESS] , але він там не бував. Пояснив, що коли відвідував майстерню, то у нього не було враження що [PERSON] там проживав, бачив, що він уходив додому. Холодильника в майстерні не бачив. Загальна кількість картин йому не відома. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] були друзями, він бачив їх у майстерні, вони спілкувались, потім чув, що [PERSON] віз на дачу [PERSON] так він зрозумів, що вони друзі, особисто [PERSON] не говорив йому, що [PERSON] його друг. Йому відомо, що [PERSON] допомагав [PERSON] , возив картини до Києва, [PERSON] довіряв йому. В майстерні були картини, мольберт, рамки для картин. Його цікавило спілкування на теми культури. Свідок пояснив, що [PERSON] носив окуляри, які діоптрі він не пам`ятає. [PERSON] мав охайний одяг, нової одежі могло не бути, бо він пенсіонер, але виглядав гарно. Про те, що [PERSON] склав заповіт на [PERSON] стало відомо, коли його викликали до суду. До якої релігії належав [PERSON] він не знає, але відомо, що він шанував Христа , церковні традиції. Пояснив, що [PERSON] про своїх родичів не розповідав, про його сім`ю розмова не заходила. Стосовно його здоров`я не було розмов. [PERSON] просто казав, що йде робити вправи на турнік (ходив з паличкою). Останній раз бачив [PERSON] у вересні, він його зустрів на вулиці у місті неподалік від майстерні, він йшов з «повозкою». Він втомлювався, як літня людина, але багато розповідав про культуру. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є головою Спілки художників. [PERSON] був членом Спілки художників, мав майстерню для творчої діяльності. Після того, як [PERSON] не стало вони по Положенню могли і тримали майстерню 6 місяців, оскільки там були особисті речі [PERSON] Поступила заява сина [PERSON] , і вони створили комісію, і по перепису передали його сину на зберігання речі. Це зробили відповідно до Положення, оскільки у них не було приміщення зберігати його речі. В комісії при описі речей він не приймав участі. Свідок пояснив, що знав [PERSON] знав з 1974-1975 років, пам`ятає його ще з шкільних років, він був вхожий до його дому, а він до його, майже до кінця життя. На час коли вони познайомились, [PERSON] мешкав з сім`єю по [ADDRESS] , а потім вони переїхали на [ADDRESS] . Майстерню він займав у Спілці художників останні 2-4 роки до смерті. Загальна кількість картин йому не відома. Пояснив, що [PERSON] не говорив, щодо розпорядження картинами на час смерті. Що заповіт написав не говорив, вважає, що він не міг так поступити. Він не довіряв людям, був дуже обережний, підозрілий. Років 15, а може й більше йому дали майстерню, але він від неї відмовився, бо вважав, що та «жучки» КГБ. Пояснив, що у [PERSON] з сином та невісткою були нормальні відносини. Невістка Люда організовувала на виставці фуршет, а [PERSON] завжди говорив, що у нього «золота» невістка. По характеру [PERSON] як усі художники, «цікаві» люди. Пояснив про випадок, коли він з ним був у майстерні, а потім через місяць говорив, що він у нього забрав його картину. Там козаки в полі намальовані були. Йому відомо, що Васильківського він звинувачував що пропали гроші, інших художників - що пропали холсти. Казав сходити, та спитати в художньому музеї, чому вони до нього погано відносяться. Окуляри він носив «сміші» - на брудній резинці. Дуже часто він в окулярах був. Ніби й погано чув, а в інших випадках - усе й чув. Свідок пояснив, що скільки знав [PERSON] , він постійно жалівся на здоров`я, приймав якісь ліки, він бачив в майстерні, але що за пігулки - він не знає, не питав. Останні декілька років у них були робочі відносини, не такі близькі, через його поведінку, підозрою його. Це була якась його фантазія, мабуть характер такий. Хоча він не міг дозволити зробити фізичну пакость. Останні роки він не був охайним. Одежа не дуже чиста була, і він робив йому з цього приводу зауваження. Пояснив, що здогадувався, що [PERSON] відвідував смітники, але особисто не бачив. Це було видно з зовнішнього вигляду, бардак був у майстерні, у квартирі. В квартирі по [ADDRESS] він був пару разів. До смерті тижнів зо два бачив [PERSON] , він весь час ходив у майстерню. Про смерть його повідомила [PERSON] . Йому не було відомо, що [PERSON] страждав на рак. Свідок пояснив, що деякі ночі [PERSON] не їздив додому, у нього в майстерні була кушетка, плита була в майстерні, холодильника не було, не пам`ятає. На виставці в Києві до нього підійшла особа, і спитала чому немає робіт [PERSON] Сказав, що він племінник.Можливо, це був [PERSON] За рік-два д смерті це було. Картини возили на виставку машиною. Пояснив суду, що те що [PERSON] склав заповіт на [PERSON] викликало у нього шок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знав з 1985 року, знав і його сина. З [PERSON] перебував в одній майстерні, біля 7 років, за 2 роки він перейшов в іншу майстерню. Щодо складеного [PERSON] заповіту, то він про нього дізнався коли [PERSON] прийшов , майстерня була опечатана, прибіг[PERSON], і сказав що [PERSON] хоче потрапити в майстерню. Вони викликали поліцію, був складений протокол, опечатали майстерню.Заповіт був: написати книгу, зробити виставку в Києві. В руки йому заповіту не давали, в руках у [PERSON] був, особисто він його не читав. До цього випадку, [PERSON] він бачив незадовго до смерті. Десь за пів року, або менше, місяців п`ять. Вони в майстерні у [PERSON] спілкувалися. Свідок пояснив, що у нього викликало здивування, що заповіт був складений на [PERSON] . Щодо [PERSON] йому відомо, що він проживав в районі Хіммістечка. [PERSON] на похованні [PERSON] не було, ні на кладовищі, ні на похоронах. Достоменно йому не відомо, хто робив поховання, але дружина [PERSON] розраховувалася, це він бачив. Зазначає, що відносини [PERSON] з сином і невісткою були добрі, бо вони зробили виставку на ювілей [PERSON] , зробили стіл. Син [PERSON] допомагав в облаштуванні нової майстерні. Він бачив, як [PERSON] 1 раз заходив до нього в квартиру, і разів три бачив, щ вони спілкувались у дворі. Коли [PERSON] переїжджав , його син та він допомагали переносити картини. Також зазначив, що [PERSON] носив окуляри, трошки велика діоптрія була, очі були великі в окулярах. Він недочував. Коли були збори, він прикладав руки до вуха, підходив ближче. Загальна кількість картин [PERSON] йому невідома, кому належать картини, які були в майстерні йому також невідомо. Пояснив, що він був відповідальний за пожежну безпеку, і просив [PERSON] прибрати електричну плитку. Напевно він прибрав. Холодильник якийсь старий був, коли він з`явився невідомо, здається він не працював. Свідок пояснив, що [PERSON] мав психологічні вади, бо коли вони разом в майстерні були, то відчувалася підозрілість, усі художники думки у нього забрали, говорив, що Сталін кістки варить людські - зробив таку картину. Робив Шевченка картину, а потім повторно колючий дріт, долари летять. Також пояснив, що коли переїхав, то він йшов по коридору, і на нього не реагував. Вночі перед майстернею підпилював дерево сам. Він був очевидцем цьому. Поліція складала документи. Пояснив, що [PERSON] дивно по коридору ходив, тримався за стіну, руки у фарбі залишали сліди. Пояснив, що перед смертю [PERSON] ночував у майстерні, вони дуже хвилювалися за це, бо світло горіло, і все таке.. [PERSON] постійно скаржився на здоров`я,хоча він їздив, і збирав трави. В кінці він бачив, що [PERSON] дуже ослаб. А потім він не з`являвся в майстерні. Пояснив, що бачив що [PERSON] приймає пігулки, казав, що постійно знаходиться у стресовому стані, стані тривоги, і пив заспокійливі. Його тривожива самореалізація: підозрілість, що усі бажають йому зла, він показував йому книгу картин художника [PERSON], той помер у 1993 році, і колись [PERSON] сказав, що той думки у нього вкрав. Зазначив, що [PERSON] малював нездорові речі: покійників, смерть. Відчувалася пригніченість в цих роботах.Свідок зазначив, що деякі картини [PERSON] не відповідали вимогам образотворчого мистецтва. Підозрілість [PERSON] проявлялась також в тому, що він звинувачував, що у нього щось пропало. То пенсія пропала, а потім вибчався, то холости, то ще щось. Останній раз він бачив його у ДельтаБанку з [PERSON] в листопада в 20-х числах. Його вразило, що [PERSON] був дуже жовтий. На наступний день дізнався, що він помер. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його дядьком, його мати і [PERSON] були рідними. Квартира, в якій проживав [PERSON] належала його бабусі, після смерті якої його мити відмовилася від квартири на користь [PERSON] Квартира була кооперативною, в його мати і [PERSON] допомагали сплачувати. Пояснив, що для них, для рідних був шок, вони не знали про заповіт, який написав [PERSON] . У [PERSON] є син, невістка, онучка. Родичів багато, і чрму він так поступив, не може пояснити. Після похорон, коли він з братом [PERSON] поїхали на кватиру, то побачили виламані двері, вони звернулися в поліцію, куди до участкового з`явився [PERSON] , і показав заповіт . Обставини написання заповіту йому не відомі. Пояснив, що відносини з сином у [PERSON] були нормальні, добрі. Вони часто зустрічалися, [PERSON] приходив до нього в гості, просив швейну машинку, щоб полотна зшивати. На Дні народження ходили один до одного. Востаннє перед смертю бачив в перших числах листопада 2014 року, їм стало відомо, що він захворів, вони зібралися і пішли його провідати. [PERSON] , він, невістка, його брат і сестра були. Двері в квартиру він самостійно відчинив. Здається, що [PERSON] і невістка там були, а вони підійшли. Вони застали його, він лежав на дивані, вони справилися за його здоров`я, це було ніби прощання. Вони прийшли, бо і вони, і він знав, що він хворий, вони просили пробачення, щось може сказали, зробили не те. Вони зійшлися, щоб побачити дядька, порозмовляли, і розійшлися. Спитали, кому достанеться квартира, а він промовчав, не захотів мабуть говорити, залишив це при собі. Коли пробачення просили, він сказав, що прощає, сказав чомусь три рази. Вони знали, що у нього рак 4 стадії. Думає , що [PERSON] знав, що у нього рак, він взагалі був болєзнєнною людиною. В квартирі був бардак, і вони на ліки не звернули уваги. Квартира була захламленою, полки, тряпки, заставлено усе, грязне.Він приносив із смітників речі, міг щось знайти те, що пригодиться в господарстві. Пропонували йому зробити ремонт в квартирі, він не дозволив. Він не хотів, щоб вони повикидали увесь той хлам. Усе було запущено,брудне. Трави якісь збирав, сушив. Про гроші, вклади йому не відомо. Коли ховали [PERSON] , то [PERSON] казав, що буде приймати участь, у нього була карта, яку йому [PERSON] передав, але вона була заблокована. Кількість картин не відома. [PERSON] обіцяв заплатити за похорон, і показав кату, що є гроші, але він не прибув і вони ховали за свій кошт. Щодо неадекватної поведінки [PERSON] пояснив, що у нього була «буржуйка», і він її просив, сказав, що як опалення в квартирі отключать, то він буде обігріватися. Він забрав її у нього. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, в листопаді 2014 року до неї приходив [PERSON] , який зробив виклик до [PERSON] , бо він хворів, і не ходив. Про це було зроблено відмітку у журналі. Вона виходила за адресою [ADDRESS], це була однокімнатна квартира, він лежав на ліжку. Щодо спілкування - він дуже хотів, щоб його вислухали. З ними був [PERSON] [PERSON] пояснив, що був позбавлений уваги і допомоги сина та його колишньої дружини, бо вони залишили його без житла. Оскільки [PERSON] допомагав йому, він вирішив йому залишити майно. Стосовно того, що [PERSON] був у добрій пам`яті, пояснила наступне: він попросив, щоб [PERSON] приніс окуляри, і орієнтувався, де що лежить. [PERSON] прочитав заповіт вслух і поставив особистий підпис. Нотаріус пояснила, що спочатку поїхали в офіс, бо не мали змоги взяти з собою принтер і комп`ютер. Потім спілкувалися десь через годину. [PERSON] наймав таксі. При складанні заповіту були присутніми вона та її секретар, [PERSON] був на кухні. При сторонніх особах вона ніколи не складає заповіт. Крім заповіту, [PERSON] ставив підпис в реєстрі реєстрації нотаріальних дій, він записував і прізвище. Коли підписував, він сів на ліжку, попросив увімкнути лампу. Зі слухом, зором - у нього було все нормально - не треба було йому кричати. Коли поставив підпис в заповіті, вона йому вручила цей документ, і він за це розписався. Довіреність була складена [PERSON] щодо розпорядження коштами на рахунку. Довіреність і заповіт не одночасно підписували, але вже точно не пам`ятає. Також пояснила, що секретарем при складенні заповіту була допущена помилка, і нею було зроблено виправлення. Також пояснила, що для складення заповіту не потрібно перевіряти наявність документів на майно, з приводу якого робиться заповіт. Пояснила, що з [PERSON] вона не спілкувалася, він лише робив виклик до [PERSON] Навіщо заповіт і довіреність [PERSON] не пояснював. Він сказав, що потрібні кошти на лікування, які сам не міг отримати. Щодо заповіту, то [PERSON] розумів, що майно буде передано. [PERSON] говорив, що у нього щось з печінкою, у нього був жовтий колір обличчя. Пояснила, що вони розуміли один одного, [PERSON] був дієздатним та грамотним. Він їй повідомив, що приймає ліки, але не психотропні, які конкретно, вона не пам`ятає. Щодо обстановки в квартирі пояснила, що було видно, що жіночої руки не було, бо було не прибрано. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №80 від 14 лютого 2019 року [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає складання та підписання заповіту 03 листопада 2014 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляв. Відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Том № 5, а.с.75-83). Відповідно до ст.ст. 1233,1234 ЦК України, заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, на яке має право кожна фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Ст.1247 ЦК України передбачає складання заповіту у письмовій формі з нотаріальним посвідченням або посвідченням визначеними законом посадовими особами. У відповідності до вимог ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написано власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою для визнання правочину недійним є недодержання вимог, встановлених ст..203 ЦК України. Серед таких підстав може бути наступне: волевиявлення учасника не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. У відповідності до вимог ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року. Але під час розгляду даної справи не встановлено підстав для визнання заповіту недійсним, так як заповіт складено особою, яка мала на це право, а також не порушені вимоги щодо його форми. Волевиявлення було вільним і відповідало волі заповідача. Факту захворювання заповідача на психічну хворобу не встановлено, також як і не встановлено наявності підстав стверджувати, що заповіт, був складений [PERSON] під впливом обману, помилки. В судовому засіданні не встановлено, що заповідач мав перешкоди самостійно вирішувати питання щодо своїх цивільних прав та обов`язків, як майнових так і немайнових, а тому він мав можливість вільно здійснювати розпорядження на випадок своєї смерті. Суд не може прийняти такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача за зустрічним позовом про те, що у його батька [PERSON] не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь [PERSON] , оскільки заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК України); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. В оспорюваному заповіті міститься підпис заповідача та здійсненим ним напис, а саме: «Цей заповіт, складений і записаний нотаріусом з моїх слів вірно. Зміст заповіту мені зрозуміло та відповідає моїй волі і до підписання, прочитаний мені вголос», а у тексті заповіту зазначено: місце, дата складання заповіту, число, місяць, рік народження заповідача, ідентифікаційний код. Не можна вважати підставою для визнання заповіту недійсним доводи позивача за зустрічним позовом щодо не співпадіння дати складання та посвідчення заповіту, а саме: на початку заповіту зазначено, що такий заповіт складено 03 листопада 2014 року, а посвідчений 03 листопада 2013 року, оскільки така обставин свідчить про допущення помилки, яка в подальшому була виправлена нотаріусом. За наведених обставин у суду відсутні підстави для визнання правочину недійсним, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Згідно частини першої та другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Виходячи з встановлених обставин, а також оскільки відповідачем за первісним позовом [PERSON] заперечується право позивача [PERSON] на спадкування після смерті його батька [PERSON] , про що свідчить заявлений ним зустрічний позов, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог первісного позову про визнання права власності на квартиру, а також на грошові кошти за договорами банківського вкладу. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним право власності на майно та картини [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивачем не наведений конкретний перелік майна, яке належало [PERSON] на час його смерті, також як і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин належності померлому переліку майна згідно акту прийому-передачі від 22 червня 2015 року Сумської обласної організації Національна спілка художників України. Зокрема такий акт не містить конкретизації, яка б дозволяла встановити, чи є перелік майна творами образотворчого мистецтва та чи належать вони авторству померлого [PERSON] . За таких обставини вимоги [PERSON] про визнання за ним як за спадкоємцем за заповітом право власності на майно та картини [PERSON] , в тому числі й те майно та картини, що перебували в майстерні [PERSON] в Сумській обласній організації Національної спілки художників України за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Оскільки позовна вимога про зобов`язання [PERSON] та Сумську обласну організацію Національної спілки художників України передати [PERSON] майно та картини є похідною від заявленої вимоги про визнання за позивачем за зустрічним позовом права власності на них, стосовно якої вирішено відмовити у задоволенні позову, відсутні підстави для задоволення позову і в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову [PERSON] необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом судові витрати у виді судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: partial