Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] та ПрАТ «УТСК» на його користь моральну шкоду в сумі 10000грн та матеріальну шкоду в розмірі 141890.65 грн, з них: вартість відновлювального ремонту автомобіля - 138235,65 грн, за проведення експертизи - 805грн, оплата евакуатора - 850грн, оплата за надання правової допомоги - 2000грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 07.11.2013 року вироком Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме за те, що [PERSON] 30.09.2012 року керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108» р.н. [NUMBER] та рухаючись по автодорозі сполучення Судова Вишня-Яворів-Рава-Руська зі сторони с. Коти Яворівського району Львівської області у напрямку до с. Вербляни Яворівського району порушив вимоги ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Октавія» р.н. [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль марки «Шкода Октавія» отримав значні технічні пошкодження, та зазнав, як матеріальної так і моральної шкоди. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди він отримав легкі тілесні ушкодження, на протязі тривалого часу боліла голова, грудна клітка, був порушений сон, а відтак змушений був знаходитись під постійним наглядом своєї дружини, чим завдавав їй труднощі в побуті. Тож його страждання полягали в тому, що він втратив свій автомобіль за допомогою якого він забезпечував себе та свою сім`ю матеріальними цінностями для проживання. Окрім цього, після ДТП він перебував у депресивному стані, оскільки постійно відновлювалась жахлива картина ДТП, яка закінчилась фатально, ця подія постійно стоїть перед його очима, яку морально важко переносити. Зазначена шкоду йому не була відшкодована, а відтак просить позов задовольнити. Справа поступила в провадження судді Воробля М.М. Заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24.06.2014 року позов задоволено частково та вирішено стягнути з ПрАТ "УТСК" на користь [PERSON] 50 000 гривень матеріальної шкоди та 5 000 гривень моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 33 322 гривні 06 коп. завданої матеріальної шкоди та судові витрати по справі в розмірі 229 гривень 40 коп. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.04.2015 року заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24.06.2014 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області від 11.10.2016 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 року, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] , матеріали справи перерозподілені та передані судді Гоцку В.І. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області від 21.12.2017 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2017 року, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] , матеріали справи перерозподілені та передані судді Швед Н.П. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області від 28.02.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, у зв`язку із закінченням повноважень судді Швед Н.П., матеріали справи перерозподілені та передані судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 16.04.2019 року матеріали справи прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.04.2021 року провадження в частині позовних вимог до ПрАТ «УТСК» закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. 28.04.2021 року представник позивача на адресу суду скерував позовну заяву про зменшення позовних вимог, в обґрунтування якої зазначає, що позивач не повернув відповідачеві залишки працездатних складових після ДТП автомобіля, вартість яких становить 52318.88 грн, вважає за необхідне від ринкової вартості автомобіля після ДТП, яка становить 184595.18 грн відняти вартість залишків працездатних складових, а відтак просить стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 133931.80грн, з них: 132276.30грн - ринкова вартість автомобіля за мінусом вартості залишків автомобіля, 805грн - за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 850грн - оплата евакуатора; 2000грн - оплата за надання правової допомоги в суді та 10000грн моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, заяву про зменшення позовних вимог підтримує та просить таку задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник на адресу суду скерував клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Однак, суд дійшов висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Враховуючи наведені норми чинного законодавства та те, що дана справа перебуває у провадженні вже тривалий період, відповідачем та його представником неодноразово заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом, а тому суд вважає, що неявка відповідача та його представника в судове засідання пов`язана із затягуванням розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] 30 вересня 2012 року, близько 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ-2108» р.н. [NUMBER] , та рухаючись по автодорозі сполучення Судова Вишня - Яворів - Рава-Руська зі сторони с. Коти у напрямку до с. Вербляни Яворівського району Львівської області, при проїзді ділянки дороги в районі 29 км. + 18м., порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Р. 2 п. 2.3б,д; Р. 10 п. 10.1; Р. 11 п. 11.2; Р. 12 п.п. 12.2, 12.3 та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Р. 34 додаток 2 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним транспортний засіб якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, на ділянці дороги у місці, де була нанесена суцільна лінія горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє зустрічні потоки транспорту, без причин технічного характеру, перетнувши її, виїхав на зустрічну смугу, по якій в цей час рухався зустрічний автомобіль марки «Шкода Октавія», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення згаданих транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження, пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2108» [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди, а водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 07.11.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, застосовано ст. 75 КК України та звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 02 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку №14 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.01.2013 року, складеного ТзОВ Фірма «Експертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda-Octavia Tour 1,6» д.н.з. [NUMBER] від виявлених на момент огляду 22.01.2013 року його пошкоджень внаслідок ДТП 30.09.2012 року в цінах станом на вказану дату огляду становить 138235.65 грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки «Skoda-Octavia Tour 1,6» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП 30.09.2012 року з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 22.01.2013 року в цінах станом на час проведення дослідження, становить рівному ринковій вартості КТЗ до моменту ДТП 79667.06 грн. Відповідно до квитанції №205311000054041359357140 від 28.01.2013 року, [PERSON] сплачено на користь ТзОВ фірма «Експертиза» 800грн за проведення експертизи. Відповідно до акту виконаних робіт №25 від 30.09.2012 року, [PERSON] надано послуги з перевезення автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] евакуатором Львів-Немирів на загальну суму 850грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "УТСК", що підтверджується страховим полісом. Згідно із відповіддю ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» №2388-ц від 12.11.2014 року, [PERSON] на підставі ст. 37.1.4 Закону, відмовлено у виплаті страхового відшкодування враховуючи факт порушення строку на подання встановлених законодавством документів. Відповідно до висновку №80 судової автотоварознавчої експертизи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від 27.04.2016 року, ринкова вартість автомобіля марки «Skoda-Octavia Tour» д.н.з. [NUMBER] після ДТП, яка мала місце 30.09.2012 року станом на день проведення експертизи 27.04.2016 року становить 184595.18грн. Вартість працездатних складових /залишків/ після ДТП автомобіля марки «Skoda-Octavia Tour» д.н.з. [NUMBER] , яке мало місце 30.09.2012 року станом на день проведення експертизи 27.04.2016 року становить 52318.88грн. Частинами 1, 2 ст.22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прана, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові по справі № 6-954цс16 від 20 січня 2016 року. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30.2. ст.30 Закону, відповідно до якого, якщо транспортний вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки транспортний засіб марки «Skoda-Octavia Tour» д.н.з. [NUMBER] визнано фізично знищеним, вартість завданих матеріальних збитків розраховуються як різниця між ринковою вартістю автомобіля на момент до цього пошкодження та ринковою вартістю автомобіля після ДТП (залишків): 184595,18 грн - 52318,88 грн = 132 276.30 грн. Згідно п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також [PERSON] було понесено витрати на оплату евакуатора у розмірі 850 грн та за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 800 грн, що підтверджується квитанціями. Враховуючи те, що фактичний розмір матеріальної шкоди завданий позивачу як власнику автомобіля марки «Skoda-Octavia Tour» д.н.з. [NUMBER] складає 132276.30 грн., відповідачем та страховою компанією така не відшкодована, таким чином суд вважає підставними доводи позивача щодо того, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду яка полягає у різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, витрати на оплату евакуатора та за проведення автотоварознавчої експертизи. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд встановив наступне. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. На думку суду, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер. Обставини справи об`єктивно свідчать, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду, пов`язаної втратою автомобіля, яким він забезпечував себе та свою сім`ю матеріальними цінностями для проживання, перебував у депресивному стані. Всі ці обставини в сукупності завдали йому значних душевних переживань, страждань та хвилювань. Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов переконання, що вимоги про стягнення 10000 грн моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Тому виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 5000 грн моральної шкоди. За таких обставин, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення часткового задоволення позову - на обидві сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу долучено угоду про надання юридичної допомоги № 4 від 05.03.2013 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1283 та квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 04.03.2013 року на суму 2000 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути 2000 грн судових витрат на правову допомогу. Також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 229.40 грн.

Outcome: partial