Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Альфабанк», треті особи: Черкаське відділення ПАТ "Альфабанк", ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору споживчого кредиту. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 22 квітня 2014 року троє молодих чоловіків, відрекомендувавшись представниками будівельної організації, запропонували провести ремонт балкону в належній їй квартирі протягом 2-х днів з розстрочкою платежу на 10 місяців по 180 грн. щомісячно. Вона погодилась і ці люди в її квартирі на власному ноутбуці та принтері роздрукували два примірники договору, поставили печатку, а вона, не ознайомившись з текстом договору оскільки має вади зору, підписала його, вважаючи, що підписує договір на ремонт балкону. Наступного дня узнала, що підписала кредитний договір відповідно до якого отримала 1687 грн. 85 коп. для перерахування на рахунок ФОП [PERSON] для сплати товару. У зв'язку з тим, що її про зміст договору обманули, вона зверталась до "Альфабанку" з проханням розірвати договір, але банк відмовився. В той же час від ФОП [PERSON] їй надійшло повідомлення про те, що проведення ремонтних робіт затримується на невизначений термін. Вважає, що вона уклала кредитний договір під впливом помилки та обману шахраїв, які ввели її в оману відносно природи правочину, прав та обов'язків сторін, створили всі обставини, що перешкоджали вільному формуванню її волі. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфабанк» було укладено кредитний договір №401607700. Зі сторони банку договір підписано [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 140410NSTM від 10 квітня 2014 року і скріплений печаткою банку «для договорів». За умовами договору банк надає позичальнику 1687 грн.85 коп. терміном до 23 квітня 2015 року з оплатою комісійної винагороди банку для сплати товару шляхом перерахування суми кредиту на поточний рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER], у ПАТ "Альфабанку", МФО 307770, код ЄРДПОУ [NUMBER]. . У своїй заяві та в суді позивачка зазначила, що уклала оспорюваний договір внаслідок шахрайських дій ПАТ «Альфабанку», представники якого навмисно ввели її в оману відносно природи правочину, переконавши її, що вона заключає з ними договір на ремонт балкону, а не кредитний договір. Вони запевнили її, що буде проведений ремонт балкону квартири з розсрочкою платежу на 10 місяців. У договорі ж йшлося про те, що вона отримала кредит для оплати товарів шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України: зміст правочину суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Таким чином, визнання договору, вчиненого під впливом обману недійсним, може мати місце лише тоді, коли одну сторону правочину умисно ввела в оману інша сторона правочину, а не будь-яка інша особа, яка не була його стороною по відношенню до особи, яка вважає, що діяла під впливом обману та при наявності обставин, передбачених ст. ст. 229, 230 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2014 року [PERSON] уклала кредитний договір з ПАТ «Альфабанком» під впливом обману працівників банку, а тому цей договір слід визнати недійсним. Кредитні відносини щодо укладення та виконання договорів споживчого кредиту регулюються ЗУ "Про захист прав споживачів" Відповідно до ст. 11 п.6 цього закону споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення цього строку. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. У суді встановлено, що позивачка, довірившись молодим чоловікам, вважала, що підписує договір-підряду, а не договір споживчого кредиту. [PERSON], як зазначено в амбулаторній картці, має гостроту зору 03-07, тому суд приходить до висновку, що в момент укладення кредитного договору, надрукованого шрифтом №6, вона могла помилятися щодо природи правочину. Крім того, викликає сумнів щодо правомірності умов договору за якими особа, яка уповноважена банком на укладення кредитного договору, за умовами цього ж договору направляє кредитні кошти на свій власний рахунок. Місцем укладення договору зазначено м. Черкаси, в той час як судом встановлено, що текст договору роздруковувався, скріплявся печаткою та підписувався сторонами в [ADDRESS]. В момент укладення договору в цій квартирі крім позивача було троє молодих людей, проте жінки в квартирі не знаходилося, а кредитний договір від імені банку підписаний [PERSON] Цей підпис на примірнику кредитного договору суттєво відрізняється від підпису на повідомленні ФОП [PERSON], направленого позивачці. Крім того, 24 квітня 2014 року, тобто через 2 дня після підписання договору споживчого кредиту, позивачка повідомила ПАТ "Альфабанк" про розірвання укладеного договору на що банк заперечив та проінформував, що партнер, треба розуміти [PERSON], найближчим часом виконає свої зобов'язання перед нею. З проханням порушити справу щодо працівників ПАТ "Альфабанк" та [PERSON], в діях яких на переконання позивачки, є ознаки злочину, передбаченого ст.190 КК України, вона зверталась до правоохоронних органів. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ "Альфабанк" підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 1500 грн. та 68 грн. 40 коп., оплачених нею державному реєстратору за витяг з держреєстру, а також на користь держави підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 530 536, 610-613, 625, 1046-1054 ЦК України,

Outcome: approved