Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Віри, Надії, Любові» з 01.10.2019 року. Мати дитини [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями. В житловому помешканні антисанітарія. Остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. Батько дитини записаний зі слів матері, відповідно до ст.135 СК України. Родина [PERSON] перебуває на обліку в Коростенському центрі соціальних служб з 2013 року та під соціальним супроводом з 04.10.2019 року. За час перебування на обліку надавалися відповідні послуги та проводилась робота щодо необхідності працевлаштування, відповідального батьківства та не зловживання спиртними напоями. У квартирі відключений за борги газ, наявний великий борг за теплопостачання. Сім`я існує за кошти, які здобуває співмешканець [PERSON] шляхом жебракування. Дитина часто була голодною, блукала вулицями. На дитину висловлювалися нецензурною лайкою, крім цього мати могла підняти на дитину і руку. В квартирі часто збираються сумнівні компанії, тому повернення дитини в сім`ю є недоцільним, оскільки дитина заслуговує на краще. За повідомленням Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області відносно [PERSON] складався адміністративний протокол за ст.184 ч.1 КУпАП. За інформацією Коростенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №9, [PERSON] , мати учениці 3-Б класу [PERSON] , дочку в навчальному закладі не відвідувала, не телефонувала класному керівнику та не цікавилась навчанням дитини. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Коростенської міської ради склав висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який був затверджений 02.09.2020 року рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради за №395, яким стверджуються вищенаведені обставини. З підстав, передбачених ст.164 СК України просить рішенням суду позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Коростеня Житомирської області батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Одночасно просить стягнути аліменти з відповідача на особистий рахунок малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що 29.07.2021 року комісія виходила за місцем проживання [PERSON] , повідомляла останню про судове засідання. В черговий раз [PERSON] надала неправдиву інформацію щодо свого працевлаштування. Було встановлено, що ситуація не змінилась, тому дитина не може бути повернута в родину, оскільки для цього відповідачем не створені відповідні умови. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. У встановлений строк відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 2.10.2013 року. Запис про батька дитини зроблено відповідно до ст.135 СК України. З матеріалів справи слідує, що малолітня [PERSON] з 1.10.2019 року перебуває в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей "Віри, Надії, Любові". З актів обстеження умов проживання, складених 11.08.2020 року та 29.07.2021 року спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради слідує, що [PERSON] не працевлаштувалась, способи життя не змінила, жодних зусиль для створення умов, необхідних для забезпечення нормальних умов для життя дочки не створила. За інформацією Коростенської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №9 [PERSON] , мати учениці 3-Б класу [PERSON] , [INFO] , дочку в навчальному закладі не відвідувала, не телефонувала класному керівнику та не цікавилась навчання дитини. Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №395 від 02.09.2020 року затверджено висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ". Зі змісту затвердженого висновку слідує, що з жовтня 2013 року по лютий 2014 року малолітня [PERSON] знаходилась в Житомирському обласному будинку дитини. З 01.10.2019 року дитина знаходиться в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей "Віри, Надії , Любові". Мати дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, підготовкою останньої до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дочки не займається, ніде не працює, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, не провідує її та не забезпечує матеріально. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як встановлено в судовому засіданні на час розгляду справи відповідач не змінила свою поведінку та ставлення до дитини. Обставини, які стали підставою для поміщення дитини до соціального закладу , продовжують існувати, що унеможливлює повернення дитини в родину. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Враховуючи, що поведінка відповідача по відношенню до дитини свідчить про свідоме самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність піклування про її фізичний і духовний розвиток, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Отже, відповідач [PERSON] зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved