Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON], уточнивши вимоги позову, просить визнати його звільнення з посади керівника КП "Конотопське трамвайне управління" за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України незаконним та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11854,83 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що 19.04.2017 р. уклав контракт з Конотопською міськрадою про призначення його на посаду керівника КП "Конотопське трамвайне управління" терміном на 3 міс. з 19.04.2017 р. по 19.07.2017 р. Згідно додаткової угоди до контракту від 17.07.2017 р. строк дії контракту продовжено на 6 міс., тобто до 18.01.2018 р. Розпорядженням міського голови № 385-ОД від 01.12.2017 р. його звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, акту ревізії фінансово-господарської діяльності на КП «Конотопське трамвайне управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській обл., пояснення [PERSON] від 23.11.2017 р., підпункту «б» п.5.2. контракту, службової записки заст. начальника управління економіки Конотопської міськради, пояснення [PERSON] від 29.11.2017 р. Вважає, що звільнення відбулося незаконно, оскільки розпорядження про звільнення винесено без наявних порушень. У ньому не зазначено за яке саме порушення його звільнено з посади, коли та за яких обставин було допущено одноразове грубе порушення трудових обо'язків, які вимоги чинного законодавства чи обов'язки ним порушено, наслідки таких дій, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Представник відповідача Конотопської міської ради Бочкун Ю.В. позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача КП "Конотопське трамвайне управління" Назаренко І.М. позовні вимоги визнає в повному обсязі та пояснив, що звільнення [PERSON] з займаної посади відбулося з політичних мотивів без законних на те підстав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Встановлено судом, що 18.04.2017 р. [PERSON] розпорядженням міського голови м.Конотопа призначений на посаду директора КП "Конотопське трамвайне управління" (а.с.2), на підставі якого 19.04.2017 р. сторони уклали контракт терміном дії з 19.04.2017 р. по 19.04.2017 р. (а.с. 3-5), а 17.07.2017 р. додаткову угоду до нього про продовження на 6 міс., тобто до 18.01.2018 р. (а.с.6). Однак, 01.12.2017 р. розпорядженням міського голови м.Конотопа № 385-ОД [PERSON] звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КзпП України (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно ст. 41 ч. 1 п. 1 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Підставами звільнення позивача, як зазначено у розпорядженні міського голови, є п. 1 ст. 41 КзпП України, акт ревізії фінансово-господарської діяльності на КП «Конотопське трамвайне управління» управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській обл., пояснення [PERSON] від 23.11.2017 р., підпункт «б» п.5.2. контракту, службова записка заст. начальника управління економіки Конотопської міськради, пояснення [PERSON] від 29.11.2017 р. (а.с. 7). Відповідно до абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р. вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Трудові обов'язки працівників за своїм змістом означають виконання роботи, обумовленої трудовим договором або посадовими обов'язками, а порушення трудової дисципліни визнається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Працівники зобов'язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни (ст. 139 КЗпП України). У даному випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на одноразове грубе порушення трудових обов'язків [PERSON] та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КзпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У розпорядженні міського голови м.Конотопа не вказано за який саме проступок позивач підлягає звільненню, його характер, обставини, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду. Третя особа посилається як на підставу звільнення позивача на акт ревізії фінансово-господарської діяльності на КП «Конотопське трамвайне управління» управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській обл., яка була проведена за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2017 р. В той час, як позивач на займаній посаді працював з 18.04.2017 р., тобто протягом 4 міс., і яке саме одноразове грубе порушення трудових обов'язків за цей час він скоїв не зазначено. З наданих третьою особою пояснень на позовну заяву вбачається, що одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків [PERSON] є допущення нецільового використання коштів у сумі 500000 грн. на придбання двох одиниць автобусів (а.с. 126-129). Згідно наданого відповідачем КП «Конотопське трамвайне управління» відзиву на позовну заяву одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків [PERSON] є допущення нецільового використання коштів у сумі 500000 грн. на придбання двох одиниць автобусів (а.с. 110-112). З п. 4.9 акту ревізії фінансово-господарської діяльності на КП «Конотопське трамвайне управління» управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській обл. вбачається, що нецільове використання коштів у сумі 500000 грн. на придбання двох одиниць автобусів допущено директором підприємства [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] від імені яких підписані платіжні доручення на перерахування коштів (а.с. 82). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. встановлено, що управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській обл. дійшло помилкового висновку про нецільове використання КП «Конотопське трамвайне управління» бюджетних коштів у сумі 500000 грн., у зв'язку з чим скасовано п. 6 вимоги «Про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства» від 30.10.2017 р. №20-18-15-14-12/3944 (а.с. 169-173). Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. За таких обставин не може бути покладено в провину позивачу нецільове використання коштів у сумі 500000 грн. на придбання двох одиниць автобусів у зв'язку з чим відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.1 ч. 1 ст.40 КзпП, оскільки взагалі відсутнє в його діях порушення трудових обов'язків, тим більш грубе. У спірному розпорядженні міський голова посилається як на підставу звільнення позивача на службову записку заст. начальника управління економіки Конотопської міськради, пояснення [PERSON] від 29.11.2017 р. Однак, як відповідачами, так і третьою особою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, такі суду надані не були. За таких обставин не вбачається інших підстав для звільнення [PERSON], крім вищевказаних. Вирішуючи питання про визнання звільнення позивача незаконним та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з того, що до компетенції міської ради відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не належать вирішення питання прийняття на роботу керівників підприємств комунальної власності територіальної громади. Ці повноваження за ст. 42 цього Закону віднесено до компетенції міського голови, який згідно ст. 5 цього Закону виступає самостійним суб'єктом системи місцевого самоврядування. До нього вимоги позивачем не було заявлено і у справі міський голова приймає участь як третя особа. Крім того, позивач перебував у трудових відносинах саме з юридичною особою КП "Конотопське трамвайне управління", яка є самостійний суб'єктом трудових правовідносин з позивачем. Також, суд звертає увагу на те, що строк дії контракту з позивачем було продовжено на шість місяців з 19.07.2017 р. по 18.01.2018 р. включно. На час ухвалення судом рішення контракт закінчив свою дію. Період вимушеного прогулу з 01.12.17 р. по 18.01.2018 р., тобто 1 міс. 18 дн. Згідно ст.4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх діяльності. Для установ та організацій, що фінансуються з бюджету - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. КП «Конотопське трамвайне управління» хоча й підзвітне та підконтрольне у своїй діяльності Конотопській міській раді, однак, разом з тим, є окремою самостійною юридичною особою, що розпоряджається власними коштами, крім того Конотопська міська рада не має відкритих рахунків та не є розпорядником бюджетних коштів. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені вимог до Конотопської міської ради, а вимоги до КП "Конотопське трамвайне управління" задовольняє частково, визнавши звільнення позивача 01.12.17 р. з посади директора цього підприємства незаконним. Через відсутність підстав для поновлення на посаді у зв'язку із закінчення строку дії контракту, змінює формулювання підстав звільнення відповідно до приписів ч.3 ст. 235 КЗпП, визнавши датою звільнення позивача з посади директора КП "Конотопське трамвайне управління" 18.01.2018 р. згідно п. 8 ст. 36 КЗпП у зв'язку із закінченням строку дії контракту. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП на користь позивача з КП "Конотопське трамвайне управління" за 1 міс. 18 робочих днів вимушеного прогулу підлягає стягненню 11854,83 грн. (7500 грн. + 4354,83 грн. (7500/31х18)) з подальшим утриманням обов'язкових податків та платежів. Відповідно до п.3.1. Контракту посадовий оклад [PERSON] становить 7500 грн. на місяць (а.с. 4) На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з КП "Конотопське трамвайне управління" на користь держави 1409,60 грн. судового збору та, згідно ст. 138 ЦПК України, на користь позивача 4933,60 грн. грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial