Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд: - визнати майнові права на об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, що уявляє собою незавершену будівництвом двокімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області 20.11.2008р., ідентифікаційний код [NUMBER] ; - зобов`язати Київську міську державну адміністрацію повідомити нового Замовника будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , про встановлення правових відносин з власником майнових прав об`єкту інвестування в об`єкті будівництва [PERSON] ; - стягнути з ТОВ «БІК «Київ Житло-інвест», код ЄДРПОУ 32531950, на користь [PERSON] понесені витрати при зверненні до суду на оплату судового збору. Так, представником позивача 02.08.2017 було подано до суду позовну заяву у новій редакції, якою обґрунтовує позовної вимоги тим, що 20 серпня 2012р. [PERSON] уклала з ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-інвест" договір №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування з метою отримання у власність об`єкту інвестування - двокімнатної квартири за будівельним [ADDRESS], у житловому будинку з підземним паркінгом по [ADDRESS] . Вбачається, що ТОВ «БІК «Київ Житло-інвест», являється замовником будівництва на підставі отриманої земельної ділянки для будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради № 285/6501 від 06.10.2011р. "Про надання дозволу та розроблена проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Житло-Інвест" на перетині вул. Кутузова та вул. Старонаводницької в Печерському районі м. Києва для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БІК "Житло-Інвест" на перетині вул. Кутузова та вул. Старонаводницької у Печерському районі м. Києва орієнтованою площею 0,65 га в оренду на 5 років для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського приміщення та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення згідно з планом-схемою (додаток до рішення). ТОВ «БІК «Житло-Інвест» зобов`язано, у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів для отримання вихідних даних на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Наказом № 99 від 20.02.2012р. Головного управління містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) присвоєно об`єктам (будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та інженерної споруди - підпірної стінки, що розташовані на перетині [ADDRESS] та [ADDRESS] у Печерському районі будівельну адресу: [ADDRESS] . 20 вересня 2012р. Київською міською радою прийнято рішення №114/8398 "Про передачу ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест" земельної ділянки для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення на [ADDRESS] , яким визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.79 №925/21 " Про відведення земельної ділянки Управлінню справами Ради Міністрів Української РСР під будівництво жилих будинків, соціальних та побутово-торгівельних закладів", як таке , що було виконане та віднесено вказану земельну ділянку до міських земель, не наданих у власність чи користування. Даним рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" для будівництва та експлуатації житлового будинку соціально-громадського призначення на [ADDRESS] і передав ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія " Київ Житло-Інвест" за умови виконання пункту 4 цього рішення , в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,65 га для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення на [ADDRESS] , у зв`язку з переходом права власності на частину об`єкта незавершеного будівництва (рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2012р. у справі №13/518), в тому числі площею 0,36 га за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування та площею 0,29га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. 21 грудня 2012р. між Київською міською радою в особі заступника міського голови секретаря Київської міської ради [PERSON] та ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест" укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 20.09.2012р. №114/8398, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (дострокове платне користування) земельну ділянку (п.1.1. цього договору). Згідно п. 2.1. зазначеного договору, об`єктом оренди відповідно до договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування [ADDRESS] ; розмір 0, 6500 га; цільове призначення для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення; кадастровий номер 8 000 000 000:82:068:0095. Дані обставини були встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/13772/13-ц, яке набуло законної сили. Від компанії ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" підписантом виступав виконавчий директор Коваленко Степан Степанович, який діяв на підставі Статуту підприємства. Повноваження посадової особи виконавчого директора ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" Коваленко Степана Степановича були встановлені Господарським судом м. Києва під час розгляду справи №910/16577/15. Позивач зазначає, щзо відповідно до умов договору, об`єктом інвестування являється квартира, яку отримає інвестор (Покупець) внаслідок придбання майнових прав на квартиру. Характеристики квартири: адреса забудови (будівельна адреса) - [ADDRESS] ; номер приміщення (квартири) - [ADDRESS]; номер поверху - 9 (дев`ятий); кількість кімнат - 2 (дві); загальна площа 76,80 кв. м. Відповідно до п. 3.2. договору інвестор (Покупець) за Актом приймання-передачі майнових прав на квартиру зобов`язується прийняти квартиру без оздоблення, тобто з наступними виконаними роботами: повною обробкою фасаду будинку з улаштування покрівлі, зовнішніх інженерних мереж і благоустрою території;підготовленої підлоги під стяжку;встановленими метало пластиковими вікнами;встановленими вхідними дверима;встановленими опалювальними приладами;можливістю підключення до інженерних мереж електро, водопостачання, каналізації, мереж телебачення і телефонізації;трубного розведення систем каналізації, холодного і гарячого водопостачання;встановленими лічильниками холодної і гарячої води та електроенергії;встановленою електрофурнітурою; гідроізоляцією підлоги в санвузлах. Планове прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію - ІV квартал 2013р. Ціна одного квадратного метра загальної площі квартири на момент укладання договору складала 8675,00 грн. з урахуванням ПДВ - 1735,00 грн. загальна ціна - 10 410,00 грн. Вартість майнових прав на квартиру на момент укладання договору складала 666 240,00 грн., крім того ПДВ - 133 248,00 грн. Загальна вартість майнових прав на квартиру, яку інвестор (Покупець) був зобов`язаний сплатити Замовнику будівництва (Продавцю) складає 799 488,00 (сімсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 00 коп.). У разі сплати інвестором (Покупцем) 100% загальної вартості майнових прав на квартиру одноразово, термін її сплати не повинен перевищувати строку зазначеного в п. 5.3. договору. У разі, якщо розмір площі квартири, зазначений в п. 3.1. цього договору буде відрізнятись від фактичного розміру площі квартири, зазначеного в технічному паспорті БТІ більш ніж на 0.5 кв. метрів Сторони здійснюють відповідне коригування вартості майнових прав на квартиру. 31 серпня 2012р. відповідно до умов договору, в присутності чоловіка позивача - [PERSON] , позивачем було сплачено частину коштів вартості майнових прав на квартиру до компанії ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" у сумі 499 788,00 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 00 коп.) що становило 62% вартості майнових прав на квартиру. Після оплати першої частини коштів вартості майнових прав на квартиру у сумі 499 788,00 грн., виконавчим директором компанії ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" [PERSON] Степановичем було написано розписку на підтвердження отримання даної оплати. Дана розписка була виписана на ім`я чоловіка позивача. 24.04.2013р., позивач отримала повідомлення від компанії ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" про оплату залишкової вартості майнових прав на квартиру у сумі 299 700,00 грн. Наступного дня позивачем було повністю сплачено залишкову вартість майнових прав на квартиру у сумі 299 700,00 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч сімсот гривень 00 коп.), відповідно до умов договору. Після повної оплати вартості за проінвестовану квартиру, позивач отримала довідку про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на квартиру, тобто 100% оплату (а.с.26). Предметом договору передбачено, що Замовник будівництва ТОВ БІК "Київ Житло-інвест " (Продавець) зобов`язується передати у власність інвестору [PERSON] (Покупець) майнові права на квартиру, на умовах та за ціною, визначеними даним договором. Відповідно до п. 2.2. цього договору, Сторони встановили, що право власності на майнові права на квартиру переходять у момент оплати Покупцем 100% загальної вартості майнових прав на об`єкт інвестування (квартиру). Відповідно до п. 2.3. договору, Продавець зобов`язаний передати Покупцю майнові права на квартиру та саму квартиру після повної сплати їх вартості та прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію у строки передбачені даним договором, а Покупець зобов`язується прийняти їх. Передача та приймання майнових прав на квартиру здійснюється Сторонами за Актом приймання-передачі майнових прав на квартиру. Продавець зобов`язаний передати Покупцю по Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру протягом трьох місяців з моменту прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію. Відповідно до п. 6.3. Продавець зобов`язується:п. 6.3.1. приймати від Покупця оплату загальної вартості майнових прав на квартиру в строки і на умовах, визначених договором.п. 6.3.2. надавати Покупцеві при його вимозі довідку про внесення Покупцем часткової оплати загальної вартості майнових прав на квартиру; п. 6.3.3. передати Покупцю квартиру в строки передбачені договором; п. 6.3.4. видати Покупцю довідку про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на квартиру у разі 100% сплати загального розміру фактичної площі квартири, з урахуванням п. 5.7. договору. Якщо Сторони не домовляться про інше, після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію, Продавець надсилає Покупцю Акт приймання-передачі майнових прав на квартиру на вказану в договорі адресу Покупця. Покупець зобов`язується підписати та повернути (надіслати) Продавцю Акт приймання-передачі майнових прав на квартиру протягом 30 (тридцяти) календарних днів, починаючи із дня надіслання Продавцем Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру, або надати Продавцю письмові зауваження до вказаного Акту протягом 20 (двадцяти) календарних днів, починаючи із дня його надіслання Покупцю. В разі, якщо під час приймання-передачі квартири за Актом приймання-передачі майнових прав на квартиру Покупець виявить відступи в технічному стані квартири від умов договору або інші недоліки, Сторони зобов`язується одночасно із підписанням вказаного акту оформити та підписати Акт про виявлені дефекти, в якому зазначити усі недоліки у квартирі та строки їх усунення Продавцем. У будь-якому разі Продавець за цим договором зобов`язується усунути усі недоліки зазначені в Акті про виявлені дефекти не пізніше трьохмісячного строку з моменту підписання актів відповідно до цього пункту договору. У випадку, якщо під час підписання Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру Покупець не висловить свої зауваження та не оформить і не підпише у встановленому вище порядку Акт про виявлені дефекти, вважається що квартира збудована належним чином, а у Покупця не існує зауважень щодо технічного стану квартири. Відповідно до п. 2.3. даного договору, зобов`язання Продавця за цим договором вважатимуться виконаними після підписання Сторонами Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру та її оформленням у власність Покупця у відповідності до законодавства України. Згідно п. 2.4., з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру, Покупець отримує право самостійно оформити правовстановлюючі документи. Відповідно до п. 2.5., Сторони домовились, що для оформлення Покупцем права власності на квартиру, Продавець зобов`язаний надати йому наступні документи: - акт приймання-передачі майнових прав на квартиру; - довідку про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на квартиру; - завірену своєю печаткою копію документа про прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію; - технічний паспорт на квартиру, виготовлений БТІ м. Києва. Пунктом 2.6. даного договору передбачено, що оформлення права власності на квартиру проводиться Покупцем у встановленому законодавством порядку при організаційному сприянні Продавця, яке включає передачу Покупцю всіх вказаних документів, а також всіх інших документів, необхідних для оформлення права власності на квартиру згідно із вимогами чинного законодавства. В разі отримання Продавцем окремого доручення Покупця на оформлення права власності на квартиру, Покупець отримує документи згідно п. 2.5. договору та оформлене і зареєстроване свідоцтво про право власності на квартиру. Розділом про відповідальність Сторін, п. 11.1. передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим договором. Відповідно до п. 11.2. Сторона, що допустила таке невиконання, або неналежне виконання зобов`язань, крім сплати пені, повинна компенсувати і збитки (непокриті сумою отриманих санкцій) постраждалій Стороні. Під час укладання між Сторонами договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування, Продавець гарантував, що майнові права на квартиру [ADDRESS] , які відчужуються, на час укладання даного договору нікому іншому не подаровано, не продано, не заставлено в спорі та під забороною відчуження, податковою заставою вони не перебувають, внаслідок укладання договору не порушуються права та законні інтереси інших осіб тощо. У випадках не передбачених цим договором, сторони керуються законодавством України. Таким чином, як вбачається позивач виконав взятий за Договором №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування обов`язок по сплаті 100% вартості обраного об`єкту інвестування, а відповідач прийняв цю оплату і закріпив за позивачем конкретний об`єкт інвестування - житлове приміщення, квартира [ADDRESS] , загальною площею 76,80 кв. м, на 9 поверсі Об`єкту будівництва, та взяв на себе обов`язок збудувати і передати дане приміщення Позивачу. Про те, станом на даний час об`єкт будівництва, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , взагалі ще не готовий до введення в експлуатацію, будівництво припинено і на даний час не ведеться. Станом на даний час прострочення виконання зобов`язання становить більше 3-х років. Вищенаведені обставини з урахуванням укладеного Договору, а також норми чинного законодавства України однозначно підтверджують той факт, що ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" (відповідач) порушив взяте на себе за Договором зобов`язання, а саме припинив будівництво, і як наслідок не збудував Об`єкт будівництва згідно до розробленої та затвердженої проектно-кошторисної документації у встановлений Договором строк, і не передав об`єкт інвестування Позивачу. Свої обов`язки з будівництва та передачі в становлений строк позивачу у користування об`єкту інвестування, квартири за будівельним № 218, у житловому будинку по [ADDRESS] , відповідач не виконав, тим самим допустив порушення права позивача. Доказами, які свідчать про порушення майнових прав позивача на об`єкт інвестування є: - об`єкт будівництва, у визначений Договором строк, не введений в експлуатацію, порушено пункт 7.1. Договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування; - всупереч пункту 7.1. Договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" не повідомив про зміну запланованої дати введення в експлуатацію; - на сьогодні будівництво об`єкту по [ADDRESS] взагалі не здійснюється. - всупереч пункту 2.1. Договору №9/218 про уступку майнових прав, ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" не передав позивачу у власність об`єкт інвестування у передбачений Договором строк; - всупереч пункту п. 2.5. Договору №9/218 про уступку майнових прав, ТОВ БІК "Київ Житло-інвест", не виконав свій обов`язок щодо надання необхідних документів для оформлення Покупцем права власності на квартиру, а саме не надав наступні документи: акт приймання-передачі майнових прав на квартиру; завірену своєю печаткою копію документа про прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію; технічний паспорт на квартиру, виготовлений БТІ м. Києва; - всупереч пункту 2.6. Договору №9/218 про уступку майнових прав, ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" не лише не ввів Об`єкт будівництва в експлуатацію, а взагалі позбавив позивача права на оформлення права власності на об`єкт інвестування із за відсутності створення майна і введення його в експлуатацію. За таких обставин позивач не набула права власності на об`єкт інвестування в передбачений Договором строк, чим порушені майнові права Позивача. Натомість права на отримання у власність об`єкту інвестування в майбутньому без судового захисту неможливо, оскільки ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" істотно, в односторонньому порядку порушив умови укладеного Договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування та в порушення законодавства України не виконав свій обов`язок за договором. Отже майнові права позивача на проінвестований об`єкт порушені внаслідок істотних порушень відповідачем умов укладеного Договору. Таким чином, позивач та представник позивача просять задовольнити позовні вимоги, які викладені у новій редакції позовної заяві від 02.08.2017 року ( а.с. №46) та заяви про виправлення описки в прохальній частині позову (а.с. 142). 04.08.2017 р. до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява. 20.09.2017 ухвалою суду було відстрочено сплату судових витрат. 21.09.2017 ухвалою суду було відкрито провадження у справі. 02.08.2017 представником позивача було подано позовну заяву в новій редакції, яку судом було прийнято, що підтверджується журналом судового засідання від 04.12.2017 ( а.с. 62). 06.03.2018 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 8 640,00 грн. 21.05.2018 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справи по суті. 05.02.2019 відповідно до розпорядження № 57 від 05.02.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з відстороненням від посади судді Цокол Л [PERSON] . 07.02.2019 ухвалою судді Ільєвій Т.Г. справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. 09.04.2019 представником позивача було подано пояснення, в яких останній посилався на практику Верховного Суду України та іншу судову практику по даній категорії справ. 09.04.2019 позивачем було подано заяву про виправлення описки в прохальній частині та вірно писати третій пункт прохальної частини, а саме: «зобов`язати Київську міську державну адміністрацію повідомити нового Замовника будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , про встановлення правових відносин з власником майнових прав об`єкту інвестування в об`єкті будівництва [PERSON] ». 05.08.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справи по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з цим, через канцелярію суду представником позивача було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, повідомлявся про судове засідання шляхом направленням судових повісток, конверти яких повернулись до суду з відміткою «інші причини» та розміщенням інформації про судове засідання на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Представник Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Окрім цього, суд взертає увагу, що відповідачами не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону). Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій й об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до положення статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Верховний Суд України у Постанові від 30.01.2013 року роз`яснив, що: «майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому… майнове право, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.» Поряд з викладеним, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у справі "Грецькі нафтопереробні заводи "Стрен" і "СтратісАндреадіс" проти Греції" від 09.12.1994 (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), від 09.12.1994, Серія А, №301-В, ст. 84, п. 59) вказав, що право вимоги (що також не належить до об`єктів матеріального світу), яке належить особі, становить її майно, на котре поширюється дія статті 1 Протоколу № 1, що гарантує право власності ("Кожна фізична або юридична особа має право безперешкодно користуватися своїм майном"). Отже Європейський суд з прав людини під "майном" розуміє не тільки речові права, але й майнові права, що виникають із зобов`язань. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 також зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності". Статтю 1 Першого Протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на нежитлове приміщення, оскільки він в повному обсязі виконав умови договору в будівництві. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, а укладення з позивачкою Договору передачу майнових прав на об`єкт інвестування є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Так, дослідивши всі обставини, які зазначені вище, суд прийшов до висновку, що зі сторони позивача було доведено суду обгрунтованість своїх вимог, оскільки кваритира є оплаченим позивачем об`єктом, тому на думку суду, до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться приміщення, а саме: квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не тільки право власності на приміщення, яке є об`єктом договору, а майнове право на нього, оскільки позивач зі своєї сторони виконав всі умови договору інвестування, а в спростування доводів позивача, відповідачем не було надано суду жодних доказів. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 8 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», оскільки саме: вказаним товариством були порушені права та інтереси позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved