Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 0,79 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164557, виданого Волицькою сільською радою 13.08.1997 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона народилася [INFO] у селі Волиця, Жовківського району Львівської області, а своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " змінила внаслідок одруження 14.02.1981 року із [PERSON] . Її матір`ю є [PERSON] , відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні, оскільки мати не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Стверджує, що матері, [PERSON] , на підставі рішення III сесії Волицької сільської ради від 23.04.1996 року було передано у приватну власність по уточнених даних земельну ділянку площею 0,79 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що підтверджується сертифікатом на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164557, який виданий Волицькою сільською радою 13.08.1997 року. Зазначає, що 25.02.1999 року її матір`ю, [PERSON] , було складено заповіт, згідно з яким вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла внуку, [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай). Вказує, що [PERSON] не прийняв спадщини після смерті [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки не був зареєстрований та не проживав із своєю бабцею на час відкриття спадщини і на скільки їй відомо, [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Навпаки 03.09.2020 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом, де б вона не була та з чого б вона не складалась. А тому вважає, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається за законом. Вона як дитина, дочка померлої [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Стверджує, що внаслідок її звернення у Рава-Руську державну нотаріальну контору як спадкоємця за законом першої черги було зареєстровано спадкову справу № 192/2020, однак Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом № 19/01-16 від 27.01.2021 року їй фактично відмовилено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із роз`ясненнями, що для видачі свідоцтва необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу нового взірця на пай, а у випадку відсутності такого документа роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на пай в порядку спадкування. Інших спадкоємців за законом першої черги крім неї у [PERSON] немає. Стверджує, що матері, [PERSON] , ще за життя необхідно було обміняти сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, однак вона цього не зробила. Вказує, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері, яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала разом із нею на час смерті та не відмовилася протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі по уточнених даних 0,79 умовних кадастрових гектара, яке належало померлій [PERSON] згідно з сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164557 від 13.08.1997 року старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, а тому просить її право на дану земельну частку (пай) захистити в судовому порядку та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 01.03.2021 року о 10 год. 00 хв. У даному підготовчому судовому засіданні було витребувано з Рава-Руської ДНК належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим відкладено розгляд справи на 18.03.2021 року о 11 год. 00 хв. На адресу суду надійшла із Рава-Руської ДНК належним чином завірена копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача - Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого Рава-Руська міська рада була повідомлена належним чином, однак подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що відповідач не заперечує проти позову, та позов визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого третя особа була повідомлена належним чином, однак від нотаріальної контори на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору по суті покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Волиця, Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 05.12.2000 року (арк. спр. 10-11). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 14.02.1981 року, встановлено, що своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " позивач змінила внаслідок одруження 14.02.1981 року із [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження Гійченської сільської ради було зроблено відповідний запис за № 2 (арк. спр. 15). Матір`ю позивача є [PERSON] , відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 17.02.1959 року (арк. спр. 16). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. З копії сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164557, який виданий Волицькою сільською радою 13.08.1997 року, встановлено, що [PERSON] на підставі рішення III сесії Волицької сільської ради від 23.04.1996 року було передано у приватну власність по уточнених даних земельну ділянку площею 0,79 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (арк. спр. 17). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Волицькою сільською радою Жовківського району Львівської області 16.02.2012 року (арк. спр. 20). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 25.02.1999 року [PERSON] складено заповіт, згідно з яким вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла внуку, [PERSON] (арк. спр. 18). Даний заповіт 25.02.1999 року посвідчений Домашовець Л. М., секретарем виконавчого комітету Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 6. Відомостей про скасування чи зміну заповіту немає. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.10.1982 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , тобто позивач у справі (арк. спр. 19). Отже, [PERSON] є бабцею [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 02.08.1999 року, [PERSON] , 10.06.2009 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 13-14). Інших даних про зміну ним місця реєстрації проживання з матеріалів справи не встановлено. Як наслідок суд приходить до висновку, що [PERSON] не прийняв спадщини після смерті [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З матеріалів справи, зокрема, копії спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті. А тому, суд приходить до висновку, що він не прийняв спадщини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією спадкової справи, 03.09.2020 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] як за законом, так і за заповітом, де б вона не була та з чого б вона не складалась (арк. спр. 21). З даної заяви встановлено, що [PERSON] зазначив, що строк для прийняття спадщини пропустив, до суду та нотаріуса з питанням відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини після смерті його баби, [PERSON] звертатися не буде та не буде заперечувати, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцеві. Дана заява посвідчена Шмагарою С.П., приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрована в реєстрі за № 371. Ч. 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. А тому, суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач - дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері. Внаслідок звернення позивача [PERSON] у Рава-Руську державну нотаріальну контору як спадкоємця за законом першої черги було зареєстровано спадкову справу № 192/2020, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61649069, який виданий Рава-Руською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 14.09.2020 року (арк. спр. 22). Зокрема, як встановлено із копії спадкової справи, [PERSON] як спадкоємець за законом звернулася у Рава-Руську державну нотаріальну контору Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 0,79 га, що розташований на території Волицької сільської ради, Жовківського району Львівської області та належав її матері, [PERSON] , померлій [INFO] . Однак, Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом № 19/01-16 від 27.01.2021 року фактично відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із роз`ясненнями, що для видачі свідоцтва їй необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу нового взірця на пай, а у випадку відсутності такого документу роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на пай в порядку спадкування (арк. спр. 23). Суд враховує, що на звернення [PERSON] в Жовківську державну районну адміністрацію Львівської області про заміну сертифіката на право на земельну частку (пай) старого зразка на новий зразок сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я померлої [PERSON] , їй листом № 02-36/1508 від 15.12.2020 року було повідомлено, що у зв`язку із втратою цивільної правоздатності фізичної особи, надати [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація не може та рекомендовано позивачу для визнання права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] звернутися в Жовківський районний суд Львівської області (арк. спр. 24). Як встановлено із матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи, інших спадкоємців за законом першої черги крім позивача у [PERSON] немає. В шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті [PERSON] , ніхто крім позивача не звертався із заявою про прийняття спадщини. Також з матеріалів справи встановлено, що ніхто не прийняв спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто внаслідок проживання на час смерті із [PERSON] , оскільки як встановлено із копії довідки № 1220, яка видана виконкомом Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області 02.11.2020 року, в житловому будинку по [ADDRESS] станом на 15.02.2012 року склад сім`ї був наступний: [PERSON] , 1931 року народження, [PERSON] , 1959 року народження (арк. спр. 25). Із копії довідки № 1219, яка видана виконкомом Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області 02.11.2020 року встановлено, що [PERSON] , 1959 року народження, тобто позивач, проживала та була зареєстрована разом з матір`ю, [PERSON] , до дня смерті, [INFO] , по [ADDRESS] (арк. спр. 26). Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері проживала разом із нею у [ADDRESS] . Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми належить подавати до нотаріальної контори. Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній правовстановлюючий документ нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я її матері. Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, судом встановлено, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається за законом, оскільки незважаючи на наявність дійсного заповіту, особа, на користь якої було складено заповіт, а саме [PERSON] , не прийняв спадщини після смерті [PERSON] , а також надалі заявив про відмову від її прийняття. Одночасно позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала разом із нею на час смерті та не відмовилася протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі по уточнених даних 0,79 умовних кадастрових гектара, яке належало померлій [PERSON] згідно з сертифікатом на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164557 від 13.08.1997 року старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є є обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved