Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 728М-07. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 24 600доларів США з кінцевим строком повернення 15.11.2012року. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] уклали договір іпотеки, згідно якому вона надала в іпотеку нерухоме майно, а саме : квартиру загальною площею 67,90кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.10.1998р. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим не виконав зобов"язання за кредитним договором. 07.02.2011року Дружківським судом прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, яка розташована по [ADDRESS] шляхом її продажу ПАТ КБ "Приватбанк" конкретному покупцю з правом укладання банком договору купівлі - продажу квартири від імені [PERSON] Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житлові приміщення всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Така вимога була направлена банком відповідачам. Вважають, що всі мешканці підлягають виселенню з квартири, яка розташована по [ADDRESS]. Іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки. Реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Просять виселити [PERSON], [PERSON] [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі, розташованій по [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної вкартири. В судове засідання представник позивача не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, ч.ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд встановив, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 40). Судом встановлено, що рішенням Дружківського міського суду від 07 лютого 2011 року в рахунок погашення заборгованості в сумі 36602,28доларів США, за кредитним договором № 728М-07 від 19.11.2007 року, який було укладено між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.9-16), і в забезпечення виконання зобов'язань за яким було укладено договір іпотеки від 19.11.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.17-22), звернуто стягнення на трикімнатну квартиру загальною площею 67,90кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], шляхом її продажу публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» конкретному покупцю з правом укладання договору купівлі-продажу квартири від імені [PERSON] (а.с.25). Суд встановив, що в спірній квартирі мешкають відповідчі [PERSON], [PERSON] та їхній неповнолітній син [PERSON], при цьому відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі після укладання договору іпотеки, що підтверджується адресною довідкою (а.с.48), довідкою житлової організації від 18.11.2013р (а.с.47), та листом нотаріуса від 23.01.2014року, згідно якому на час посвідчення договору іпотеки було перевірено відсутність у [ADDRESS] зареєстрованих неповнолітніх осіб за будинковою книгою №? 54-154, і про що є заява [PERSON] (а.с. 67,68). 07.10.2013 року позивач, відповідно до ст.40 ЗУ «Про іпотеку», звертався до відповідачів [PERSON] з вимогою про добровільне виселення з вказаної квартири у 30-ти денний строк з дня отримання вимоги. Вимога відповідачами отримана, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.28-31). Відповідачі зазначену вимогу у добровільному порядку не виконали, продовжують мешкати в зазначеній квартирі, чим перешкоджають позивачу здійснювати свої права як іпотекодержателя відносно зазначеної квартири, тому суд вважає, що відповідачі [PERSON] підлягають примусовому виселенню з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла. Що стосується вимоги позивача, щодо виселення інших осіб які проживають в зазначеній квартирі, то суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити, оскільки зазначена вимога є неконкретизована, не зазначено кого саме необхідно виселити, на підставі чого, а також доказів щодо проживання інших осіб в зазначеній квартирі, крім відповідачів [PERSON] , під час розгляду справи позивачем не надано. Що стосується вимог позивача щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову також необхідно відмовити оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто рішення суду про виселення відповідачів [PERSON] з квартири [ADDRESS] є підставою для їх зняття з реєстрації місця проживання реєстраційним органом. Крім того, згідно довідки житлової організації (а.с.47) в квартирі по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] За відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області (.с. 49 ) [PERSON], [INFO], зареєстрованою не значиться. Таким чином, суд вважає, що доказів про реєстрацію в квартирі [PERSON] позивачем не надано. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40грн. (а.с.1).

Outcome: partial