Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Креді [PERSON]» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14236,87 доларів США. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.08.2008 між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 552/706916, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на загальну суму 12817,07 доларів США. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки комісії, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 05.08.2015 утворилась заборгованість в розмірі 14236,87 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. ПАТ «Креді [PERSON]» є правонаступником АТ «Індустріально-Експортний Банк», просить стягнути заборгованість за кредитом на його користь з відповідача. Відповідач [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з зустрічним позовом до ПАТ «Креді [PERSON]», третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області про захист прав споживачів про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що кредитний договір укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», кредит видано в порушення підзаконних нормативних актів, що визначають організацію бухгалтерського обліку та звітності, порядку видачі кредитів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляду справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи суд встановив наступні обставини: Відповідно до Статуту ПАТ «Креді [PERSON]», АТ «Індустріально-Експортний Банк» змінив назву на ПАТ «Креді [PERSON]». 27.08.2008 між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 552/706916, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на загальну суму 12817,07 доларів США (п.1.1 - Договору). Відповідно до умов Договору п.1.2. кредит надається на купівлю автомобіля Daewoo Lanos для особистих потреб. За умовами п.1.3. Договору Позичальник в день укладення Договору укладає договір поруки а договір застави автомобіля. 27.08.2008 між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до платіжного доручення №1 від 27.08.2008 (а.с.6) та Меморіального ордеру №1 від 27.08.2008 (а.с.6) [PERSON] зобовязання відносно надання кредиту виконав. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки комісії, виконати інші зобов'язання згідно умов договору належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 14236,87 доларів США, що складається з: заборгованість за кредитним договором в розмірі 9848 (девять тисяч вісімсот сорок вісім) доларів США 50 центи, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентна винагорода в розмірі 4388 (чотири тисячі триста вісімдесят вісім) доларів США 37 центів, що підтверджуєьб ся розрахунком заборгованості від 14.06.2016. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В силу ст. 360-7 ЦПК України, суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України при розгляді справи № 6-190 цс 15 в постанові від 16 вересня 2015 року. Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує в результаті чого утворилась заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до інформації наданою УДМС України в Запорізькій області [PERSON] знятий з реєстрації в 2012 році у звязку зі смертю. Отже, позовні вимоги в силу ст.608 ЦК України в частині стягнення заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону (в редакції станом на момент укладання Договору) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Аналіз змісту спірного кредитного договору від 27.08.2008 року, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що договір містить визначення усіх істотних умов для даного виду правовідносин, визначено предмет договору та його розмір, вартість користування кредитом, цілі надання кредиту, порядок погашення заборгованості. Умов договору, які підпадають під визначення несправедливі, судом не встановлено. При цьому суд також враховує, що відповідач прийняв виконання Банком зобовязання за кредитним договором. Отже, суд вважає зустрічний позов не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial