Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують заявлені вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору №СVXRRX37220369 від 24.05.2007 року, відповідач [PERSON] отримала кредит в ПАТ КБ ПриватБанку в розмірі 3336,00 грн. на строк 24 травня 2007 року по 22 травня 2008 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 15 по 20 числа кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 378,39 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією а також інші втрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в звязку з чим за період відповідний загальному термін позовної давності з 10.02.2011 року по 10.02.2016 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту*розмір% ставки в день*кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 10.02.2011 р. по 10.02.2016 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2796,01 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,50%, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 2796,01 грн.*0,50%*1825 днів прострочення/100=25513,59 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 25513,59 грн., а також судові збір в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позовну заяву. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в позовній заяві та застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними і допустимими доказами по справі установлені такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що 24 травня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №СVXRRX37220369, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 3366 грн. 00 коп. на строк 12 місяців, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 15 по 20 числа кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 378,39 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією а також інші втрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. (а.с.5-9). Відповідно Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а саме: з 24 травня 2007 року по 22 травня 2008 року включно. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. У відповідності до п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З розрахунку заборгованості ПАТ КБ ПриватБанку вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, станом на 10.02.2016 р. має заборгованість в розмірі 2796,01 грн. За період відповідний загальному термін позовної давності з 10.02.2011 року по 10.02.2016 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту*розмір% ставки в день*кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 10.02.2011 р. по 10.02.2016 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2796,01 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,50%, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 2796,01 грн.*0,50%*1825 днів прострочення/100=25513,59 грн. (а.с.4). При цьому, судом звертається увага на те, що посилання представника позивача в частині того, що правовідносини між сторонами не припинялися і тривають до повного погашення відповідачем [PERSON] кредиту, суд вважає безпідставним, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З умов кредитного договору №СVXRRX37220369 від 24.05.2007 року та системного аналізу ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Частиною 4 ст. 203 Цивільного Кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 207 ч.2 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як передбачено п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки з спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Матеріалами справи установлено, що 24.05.2007 р. була підписана позичальником [PERSON] заява в якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки. За змістом ст. 259 ч.2 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ "Приват Банк" мав би звернутися до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СVXRRX37220369 від 24.05.2007 року є дата закінчення терміну дії кредитного договору, а саме: 22 травня 2008 року включно, разом з цим, позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом тільки 22 лютого 2016 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. Згідно ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом при цьому, установлено, що клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 267 ч.3 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності. Отже, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦПК України). Таким чином, суд з врахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі в їх сукупності, при системному аналізі з вимогами чинного закону, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СVXRRX37220369 від 24.05.2007 року виходить із того, що позивачем було пропущено строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed