Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Каховська центральна міська лікарня" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 69897,75 грн. Свої вимоги мотивує тим, що наказом КНП "Каховська центральна районна лікарня" від 24.07.2019 року № 414-к її звільнено 30.07.2019 року з посади лікаря - інтерна зі спеціальності "Стоматологія" на 1,0 ставки з Консультативно - діагностичного відділення (з віддлення хірургії "Одного дня"). В день звільнення, роботодавець не здійснив виплату належної працівнику при звільненні заробітної плати. Виплату належнної їй при звільненні заробітної плати (компенсації за невикористані дні відпустки) в розмірі 5403,02 грн. роботодавець здійснив 30 листопада 2020 року із затримкою виплати протягом 335 робочих днів з дати звільнення. Оскільки в період останніх чотирьох місяців перед звільненням 30.07.2019 року вона не мала заробітку (Виплат), що враховується для обчислення середньої заробітної плати за останні два місяці, не з вини працівника (з 03.06.2019 року по 05.07.2019 року - щорічна відпустка, з 26.03.2019 року по червень 2019 року - вимушений прогул через невиконання судового рішення про поновлення на роботі, до 26.03.2019 року - вимушений прогул через незаконне звільнення). Тому відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Посадовий оклад лікаря - інтерна зі спеціальності "Стоматологія" у 2019 році, обчислений за розрядами Єдиної тарифної сітки з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складав 4173 грн. Оскільки повний розрахунок при звільненні повинен бути проведений в день звільнення 30 липня 2019 року, тому для розрахунку беруться розміри посадового окладу в травні та червні 2019 року. Травень - посадовий оклад 4173 грн. - кількість робочих днів 22; червень - посадовий оклад 4173 грн. - кількість робочих днів 18. Разом - посадовий оклад 8346 грн. - кількість робочих днів 40. Середньоденна зарплата 8346 грн./40 роб.днів складає 208,65 грн. Кількість робочих днів за час затримки виплати в період 30.07.2019 року - 30.11.2020 року - 335 робочих днів. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період 208,65 грн. х 355 робочих днів складає 69897,75 грн. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 16.03.2021 року проведено заміну неналежного відповідача на належного. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги [PERSON] не визнає з огляду на наступне. Наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 17 травня 2019 року № 312-к "Про поновлення на роботі" на виконання рішення Каланчацького районного суду від 26.03.2019 року скасовано наказ № 226-к від 31.07.2017 року про звільнення лікаря - інтерна зі спеціальністю "Стоматологія" поліклініки Каховської ЦРЛ. Поновлено на посаді лікаря - інтерна зі спеціальністю "Стоматологія" [PERSON] з 31.07.2017 року. Наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 24 липня 2019 року позивача звільнено з роботи. Після звільнення з роботи роботодавець 02.08.2019 року виплатив останній заробітну плату в розмірі 797,13 грн., як компенсацію за невикористані дні відпустки. Таким чином, фактичний розрахунок КНП "Каховська ЦРЛ" при звільненні [PERSON] здійснено 02.08.2019 року, доказом чого є відповідний реєстр перерахувань на особисті вклади від 02.08.2019 року. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 625 від 10 серпня 2017 року [PERSON] погашено заборгованість, визначену роботодавцем в листі від 01.08.2017 року № 783. Після звільнення з роботи, роботодавець виплатив [PERSON] заробітну плату в розмірі 797,13 грн., як компенсацію за невикористані дні відпустки, шляхом перерахування на її картковий рахунок, відкритий у АТ КБ "Приват Банк". Про фактичний остаточний розрахунок позивачці було відомо з 02.08.2019 року. Таким чином, 02 серпня 2019 року в день фактичного повного розрахунку, позивач набув право на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З позовною заявою до суду позивач звернувся у грудні 2020 року, тобто після того, як сплинув строк звернення до суду із позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 17 травня 2019 року № 312-к "Про поновлення на роботі" на виконання рішення Каланчацького районного суду від 26.03.2019 року скасовано наказ № 226-к від 31.07.2017 року про звільнення лікаря - інтерна зі спеціальністю "Стоматологія" поліклініки Каховської ЦРЛ. Поновлено на посаді лікаря - інтерна зі спеціальністю "Стоматологія" [PERSON] з 31.07.2017 року. Згідно з наказом КНП "Каховська центральна районна лікарня" від 24.07.2019 року № 414-к [PERSON] звільнено 30.07.2019 року з посади лікаря - інтерна зі спеціальності "Стоматологія". Після звільнення роботодавець 02.08.2019 року виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 797,13 грн. як компенсацію за невикористані дні відпустки. Згідно з рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 28.10.2020 року, з КНП "Каховська ЦРЛ" на користь [PERSON] стягнуто компенсацію за невикорстані дні відпустки в розмірі 5403,02 грн. Роботодавець виплату вказаної суми здійснив 30 листопада 2020 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються. З врахуванням заробітних плат, що були виплачені позивачу роботодавцем, а саме 20.06.2019 року за щорічну відпустку тривалістю 31 день в розмірі 6205,15 грн.; 02.08.2019 року як компенсація за невикорстані дні відпустки в розмірі 797,13 грн., залишалася невиплаченою заробітна плата як компенсація за невикористані дні відпустки в розмірі 5403,02 грн., сплатити яку відповідач повинен був в день звільнення 30.07.2019 року, а здійснив виплату вказаної суми лише 30.11.2020 року. Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Посадовий оклад лікаря - інтерна зі спеціальності "Стоматологія" у 2019 році, обчислений за розрядами Єдиної тарифної сітки з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складав 4173 грн. Оскільки повний розрахунок при звільненні повинен бути проведений в день звільнення 30.07.2019 року, тому для розрахунку беруться розміри посадового окладу в травні та червні 2019 року. Середньоденна зарплата складає 208,65 грн. Кількість робочих днів за час затримки виплати в період 30.07.2019 року - 30.11.2020 року - 335 робочих днів. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період 208,65 грн. х 355 робочих днів складає 69897,75 грн. З вказаним розрахунком позивача суд погоджується. Будь-яких заперечень щодо даного розрахунку представником відповідача до суду не подано. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вказане вище знаходить своє відображення в рішенні КС України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, згідно якого в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 69897,75 грн., як сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки остаточний розрахунок з позивачем відбувся 30.11.2020 року, що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк", наявною в матеріалах справи. Враховуючи, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено трьохмісячний строк, перебіг якого починається з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільннні сум, фактично з ним розрахувався. З викладеного вбачається, що позивачем подано позовну заяву в межах строку позовної давності. А отже позов [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства "Каховська центральна міська лікарня" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved