Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд: -Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності і принижує ділову репутацію позивача, інформацію поширену ТОВ « Ріак-інформ» та ТОВ « Телерадіокомпанія « Арт» у відеосюжеті: « [INFO]» на каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал», на сайті www. youtube. com ( [INFO]), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет ([INFO]). -Зобов`язати відповідачів не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості, поширені ними у відео під назвою: « [INFO]» на каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал», на сайті www. youtube. com ( [INFO]), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет ([INFO]) у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом розміщення н каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал» на сайті www. youtube .com та на сайті "7-каналу» в мережі Інтернет [INFO] відео про те, що поширена інформація у відео під назвою: « [INFO]» на каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал», на сайті www .youtube. com ( [INFO]), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет ([INFO]), недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує ділову репутацію Громадської організації « Асоціація ініціативних інвалідів». -Стягнути з відповідача судові витрати. Заявлені вимоги обгрнутовано тим, що [INFO] року в телевізійному форматі на каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал» на каналі сайту www. youtube. com ( [INFO]), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет відповідачами опубліковано відео під назвою « [INFO]». Власниками телеканалу є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія « Арт» та Товариство з обмеженою відповідальністю « Ріак-інформ». Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що інформація, яка міститься у цьому відео є недостовірною, викладена неправдиво, а зазначені у відео відомості є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідає дійсності, що в цілому завдає непоправимої шкоди діловій репутації громадської організації та її членів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія « Арт», Товариства з обмеженою відповідальністю « Ріак-інформ» в судовому засіданні позов не визнала, надала письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просила відмовити. Відповідач - [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявсяналежним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] року в телевізійному форматі на каналі ефірно-кабельного телеканалу « 7-канал» на каналі сайту www. youtube. com ( [INFO]), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет відповідачами опубліковано відео під назвою « [INFO]». Власниками телеканалу є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія « Арт» та Товариство з обмеженою відповідальністю « Ріак-інформ». Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу думки і слова, межею якої є право іншої особи на повагу до її гідності та честі. Гідність і честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, це передбачено ст. 297 ЦК України. Свобода вираження поглядів гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наступним чином: Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації (ст. 277 ЦК України). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) та яка порушує право позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням іншого засобу масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно до ст. 277 ЦК України, об`єктивна сторона складу даного цивільного правопорушення передбачає одночасну наявність двох складових елементів -недостовірність поширеної інформації та її направленість на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). Позивач просить суд про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності і принижує ділову репутацію. Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання. Положеннями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту... Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Також відповідно до п.18 Пленуму позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те. що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: -поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; -поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; -поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; -поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Для встановлення факту заподіяння шкоди необхідно визначити - яким чином розповсюджена інформація вплинула або може вплинути на репутацію юридичної особи. Позивач просить суд визнати поширену відповідачами інформацію такою, що не відповідає дійсності і принижує його ділову репутацію. На підтвердження своїх вимог він зазначає, про те що «..внаслідок такої поведінки відповідачів стала відмова деяких партнерів від співпраці з громадською організацією та її товариствами...» та надає до суду лист ФГ «Назари» виходячи зі змісту якого, не зрозуміло, яка саме інформація зі ЗМІ була підставою для їх рішення відмовитися від співпраці. Із вищезазначеного, позивачем не доведено, що діловій репутації позивача було або могло бути завдано шкоди внаслідок дій відповідачів. Крім того, що її було або могло бути завдано саме внаслідок поширення інформації, яку позивач просить визнати такою, що не відповідає дійсності. З листа ФГ «Назари» вбачається, що підставою для розірвання договірних відносин є, зокрема, те, що «в останній час ЗМІ як районного, так і обласного рівнів розповсюджують інформацію щодо неправомірних та незаконних дій з боку ТОВ «Надія та допомога» при отриманні вищевказаної земельної ділянки в користування». Слід зазначити, що у сюжеті, який є предметом спору, відсутня інформація про те, що ТО В « Надія та допомога» та ТОВ «Надія та взаємодопомога» вчиняли неправомірні та незаконні дії при отриманні в користування земельних ділянок. Отже, відповідачі відношення до підстави припинення співпраці ФГ «Назари» з ТОВ «Надія та допомога» не мали. Також позивач не довів твердження, зазначене у позовній заяві, про те, що вказана інформація «стала наслідком відмови партнерів від співпраці з громадською організацією». Лист ФГ «Назари» адресований до ТОВ «Надія та допомога», а не до позивача, доказів про те, що поширена відповідачами інформація завдала шкоди діловій репутації саме позивача, не надано. Таким чином, позивач не довів (не надав відповідних доказів) того, яким чином поширення інформації порушує його особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним його особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, адже у сюжеті йшлося про ТОВ " Надія та допомога" та ТОВ " Надія та взаємодопомога". Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості оціночні судження. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів вживання гіпербол, алегорій, сатири. Вислови відповідачів з огляду на характер використання мовних засобів гіперболи (перебільшення, вжитого у значенні «надвеликі, надзвичайні можливості») є оціночним судженням, а отже в силу ч.2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" не підлягає доведенню його правдивості (достовірності). Відповідно до ч. ст. 181 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної вимоги позивача про визнання поширеної відповідачами інформації такою, що не відповідає дійсності і принижує ділову репутацію позивача, відсутні з огляду на відсутність правопорушення прав позивача ГО " Асоціація ініціативних інвалідів". Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими, тому вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed