Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на норми статей 110-112, 180 - 183 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 листопада 2007 року виконкомом Боромлянської сільської Ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис за № 12, та стягувати на її користь аліменти на неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі у 2007 році уклали шлюб, в якому у 2008 та 2009 роках у подружжя народилися доньки [PERSON] та [PERSON], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося та припинено з 10 вересня 2011 року через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та взаємної поваги, застосування з боку чоловіка до неї фізичного насильства у сім'ї. На переконання позивача шлюб існує формально, збереження сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згодна. Відповідач є батьком дітей, працездатного віку, інвалідом не являється, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання доньок не надає. Сторони в судове засідання не прибули, у розумінні статей 74, 77 ЦПК України належним чином повідомлені, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти задоволення позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував /ас.33, 42/. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Як убачається з матеріалів справи, 09 листопада 2007 року між сторонами у справі виконкомом Боромлянської сільської Ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис за № 12, було зареєстровано шлюб, позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON]" на " [PERSON] ". В шлюбі [INFO] року у них народилася [PERSON], а [INFO] року - [PERSON], батьком дітей записаний відповідач [PERSON]/ копії ас. 5-7/. Зі змісту довідки з місця проживання позивача, виданої Миропільською сільською радою Краснопільського району Сумської області, діти сторін проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться у неї на утриманні /ас. 8/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 - 113, 115, 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу, суд залишає [PERSON] прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до шести років становить 1032 грн. від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн. Оскільки діти сторін проживають разом з позивачем і потребують коштів на утримання, відповідач записаний їх батьком, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. При цьому, відповідач не надав суду доказів щодо його стану здоров'я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 17 березня 2014 року. Питання визначення місця проживання неповнолітніх доньок судом не вирішувалось. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України "Про судовий збір". При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 243 грн. 60 коп. та 243 грн. 60 коп. в доход Державного бюджету України за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved