Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на ім'я заявника особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла земельну ділянку. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3002 га, що розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Для оформлення спадщини заявник просить суд встановити факт її спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник та її представник просили суд заяву задовольнити. Голова Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти встановлення факту про який просить заявник, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що [INFO] в селі Біла Липовецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 4), яка на випадок своєї смерті склала на ім'я [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 5), яким заповіла земельну ділянку. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3002 га, що розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 05.12.2017 року № 01-09/1188, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50153126 слідує, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена. Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується записом в Свідоцтві про народження [PERSON] (а.с. 8), яка після одруження змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с. 9). В паспорті громадянина України, що виданий на ім'я [PERSON], відсутня відмітка про реєстрацію її місця проживання за адресою місця проживання [PERSON], а тому для оформлення спадщини заявнику слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за заповітом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved