Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач у вересні 2010 року звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову покликається на те, що 26.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Марія+» було укладено договір кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 банк надав позичальнику транш в розмірі 460000,00 грн. терміном з 26.06.2007 року по 20.06.2014 року з відповідною сплатою процентів за користування кредитом згідно п. 3 додаткового договору № 1 та відповідно додаткової угоди № 2 до договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 - транш в розмірі 16500,00 грн. терміном з 21.11.2007 року по 19.11.2010 року з відповідною сплатою процентів за користування кредитом згідно п. 3 додаткового договору № 2. Для забезпечення зобов'язань по договору кредитної лінії 26.06.2007 року були укладені наступні договори поруки: між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+» договір поруки № 26/06/2007/215/1, між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+», договір поруки № 26/06/2007/215/2, між між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+», договір поруки № 26/06/2007/215/3. Згідно вищевказаних договорів поруки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступають поручителями ТОВ «Марія+» перед кредитором по зобов'язаннях, що витікають з договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 від 26.06.2007 року. Відповідно до п. 1.3 договору поруки відповідальність поручителя виникає як ц випадку невиконання позичальником будь - якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальника зобов'язань в цілому. Неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором повинно було здійснюватись шляхом повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків (додаток № 1 та додаток № 2 до договору кредитної лінії). Починаючи з 22.12.2008 року позичальник припинив належним чином виконувати умови договору кредитної лінії, зокрема вносити обов'язковий мінімальний платіж і банк вимушений був почати нарахування пені за прострочені проценти по кредиту та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту. У відповідності п.п. 2.1, 2.3, 2.4 договору поруки 24.04.2009 року та 11.05.2010 року поручителям були надіслані претензії з вимогою погасити прострочену заборгованість позичальника, на які не було відредаговано і борг до цього часу не погашено. Станом на 07.06.2010 року заборгованість позичальника ТОВ «Марія+» за договором кредитної лінії становить 589485,88 грн., а саме: 407795,47 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 112816,84 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 8863,29 грн. - заборгованість по сплаті штрафів; 30628,92 грн. - пеня за порушення строку сплати обов'язкового мінімального платежу; 29381,36 грн. - сума інфляційної складової. Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Марія+» на користь ВАТ КБ «Надра» борг в розмірі 591305,88 грн., державне мито в розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ 120,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 року заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниці в цивільній справі за позовом ВАТ КБ "Надра" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ "Марія+" про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник ВАТ КБ "Надра" надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник ТОВ «Марія+» в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 26.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Марія+» було укладено договір кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 банк надав позичальнику транш в розмірі 460000,00 грн. терміном з 26.06.2007 року по 20.06.2014 року з відповідною сплатою процентів за користування кредитом згідно п. 3 додаткового договору № 1 та відповідно додаткової угоди № 2 до договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 - транш в розмірі 16500,00 грн. терміном з 21.11.2007 року по 19.11.2010 року з відповідною сплатою процентів за користування кредитом згідно п. 3 додаткового договору № 2. Для забезпечення зобов'язань по договору кредитної лінії 26.06.2007 року були укладені наступні договори поруки: між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+» договір поруки № 26/06/2007/215/1, між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+», договір поруки № 26/06/2007/215/2, між між ВАТ КБ «Надра» (Філія Вінницьке РУ), [PERSON] та ТОВ «Марія+», договір поруки № 26/06/2007/215/3. Згідно вищевказаних договорів поруки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступають поручителями ТОВ «Марія+» перед кредитором по зобов'язаннях, що витікають з договору кредитної лінії № 215/МК/2007/ЦВ-980 від 26.06.2007 року. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.І Позивач зазначає, що станом на 07.06.2010 року заборгованість позичальника ТОВ «Марія+» за договором кредитної лінії становить 589485,88 грн., а саме: 407795,47 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 112816,84 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 8863,29 грн. - заборгованість по сплаті штрафів; 30628,92 грн. - пеня за порушення строку сплати обов'язкового мінімального платежу; 29381,36 грн. - сума інфляційної складової. У відповідності до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч. 1 вказаної статті обов'язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач на обгрунтування заявлених позивачем позовних вимог, а саме розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідачів долучив до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості (а.с. 218-219). Як вбачається з квитанції № 190597602, № 190597603 від 30.01.2018 року ТОВ «Марія+» перерахувало на користь ПАТ КБ «Надра» 591305,88 грн. Призначення платежів: внесення коштів на виконання рішення суду, справа № 2-3769 від 09.12.2010 року та погашення судових витрат на виконання рішення суду, справа № 2-3769 від 09.12.2010 року. Також як вбачається з листа ПАТ КБ «Надра» від 30.01.2018 року за вих. № 1-7-755, 30.01.2018 року на позичкові рахунки за кредитним договором № 215/МК/2007/ЦВ-980 від 26.06.2007 року від [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], було перераховано кошти в розмірі 591305,88 грн., з яких: 407795,47 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 112816,84 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 8863,29 грн. - заборгованість по сплаті штрафів; 30628,92 грн. - пеня за порушення строку сплати обов'язкового мінімального платежу; 29381,36 грн. - сума інфляційної складової; 1700,00 грн. - державне мито; 120,00 грн. - витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки на час розгляду справи судом заборгованість з оплати наданих позивачем послуг відповідачами у справі повністю погашена.

Outcome: dismissed