Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за невиконання кредитного договору від 05 серпня 2005 року №4/0508/05-01-К та додаткового договору №41 віл 01.10.2014 року. Згідно договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 18000 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 12,0% річних Строк. дії договору до 04 серпня 2025 року. Станом на 08 липня 2015 року заборгованість по вказаному договору становить 24666,54 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту станом на 08.07.2015 року становить 535358,09 гривень, і яка складається із: заборгованості за кредитом 1480,69 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 321231,51 гривень); заборгованість по сплаті відсотків 2292,14 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 49748,14 гривень); заборгованість по сплаті комісії 215,62 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 4679,78 гривень); пеня за прострочення сплати кредиту 5558,09 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 120631,78 гривень); штраф за порушення умов договору 1800 доларів США (еквівалент становить 39066,88 гривень). В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором 05 серпня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувався перед банко відповідати за виконання позивальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами покладених на них умовами договору кредиту зобов'язань щодо своєчасної сплати сум кредиту, договору поруки, в зв'язку з чим виникла заборгованість і є правові підстави для звернення до суду про солідарне стягнення суми кредиту. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, просив розгляд справи проводити за відсутності позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подала письмові пояснення щодо предмету позову, згідно яких позовні вимоги визнає частково, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 321231,51 гривень та заборгованості по відсотках в сумі 49748,14 гривень. Вказує, що свої зобов'язання [PERSON] виконувала належним чином. Станом на вересень 2018 року нею на погашення кредиту сплачено 22359,43 доларів США та 17923,31 гривень. Після зміни курсу долара США, вона неодноразово зверталася до працівників банку із питанням реструктуризації боргу, однак працівники банку не реагували. В решті позовних вимог до [PERSON] просить відмовити. Також вказує, що вимога про солідарне стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом не підлягає до задоволення, оскільки позивач в 2008 році звернувся до [PERSON] з вимогою про дострокове погашення заборгованості, тим самим позивач змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати представлення вимоги про дострокове погашення боргу. Таким чином, звернувшись із позовом до суду 20.08.2015 року з позовом до [PERSON], позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого порушеного права. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. 05 серпня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" на підставі Статуту) та [PERSON] (позичальник) був укладений Кредитний договір №4/0508/05-01К, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 18000 доларів США, на умовах, визначених цим Договором для: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №4539 від 05.08.2008 року, що укладений між [PERSON] та продавцем [PERSON], згідно якого вона придбала у власність нерухоме майно (квартира) [ADDRESS] Відповідач [PERSON] зобов'язалася прийняти вищезазначені грошові кошти та, в строк до 04.08.2025 року повернути їх Банку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних. (а.с.8-11) 01 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №4/0508/05-01К від 05.08.2008 року, відповідно до якого встановлено додаткову відповідальність боржника у вигляді пені та штрафу (неустойки), які банк вправі вимагати у випадку порушення позичальником умов договору (а.с.12) Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджено, що не заперечується відповідачем, факт належного виконання Банком умов кредитного договору в частині видачі кредитних коштів позичальнику. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки від 05.08.2008 року. Згідно умов даного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати по зобов'язаннях позичальника [PERSON], що виникають з умов Кредитного договору. (а.с.13-14) Сторони домовилися, що у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, [PERSON] буде нести солідарну з [PERSON] відповідальність перед Банком по поверненню суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Однак, як вбачається із розрахунку боргу відповідачем [PERSON] неналежно виконувалися умови Кредитного договору від 05 серпня 2005 року №4/0508/05-01-К в частині своєчасної сплати суми кредиту та відсотків, а також умови договору поруки. Згідно розрахунку станом на 08 липня 2015 року рахується заборгованість по кредитному договорі в сумі 24666,54 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту станом на 08.07.2015 року становить 535358,09 гривень, і яка складається із: заборгованості за кредитом 1480,69 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 321231,51 гривень); заборгованість по сплаті відсотків 2292,14 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 49748,14 гривень); заборгованість по сплаті комісії 215,62 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 4679,78 гривень); пеня за прострочення сплати кредиту 5558,09 доларів США (еквівалент в національній валюті становить 120631,78 гривень); штраф за порушення умов договору 1800 доларів США (еквівалент становить 39066,88 гривень) (а.с.18-22). Згідно даного розрахунку позичальником станом на 17.12.2014 року сплачено 25284,79 доларів США (а.с.19) Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За таких обставин, відповідачем [PERSON] були порушенні умови кредитного договору та норми чинного законодавства, в результаті чого виникла заборгованість. За таких обставин, суд вважає , що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 321231,51 гривень та заборгованість по сплаті відсотків в сумі 49748,14 гривень підлягають до задоволення. Що ж до вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати кредиту, то суд рахує, що позов у цій частині не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В матеріалах справи (а.с.18-22) міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 08 липня 2015 року, згідно якого припинення сплати чергової частини кредиту [PERSON] було допущено у грудні 2014 року. Після цього кошти на виконання кредитних зобов'язань нею на користь банку вже не сплачувалися. Даний факт давав ПАТ КБ "Надра" законне право тоді ж звернутися до суду з позовом про стягнення з позичальника кредитної заборгованості. Між тим, зловживаючи своїми правами кредитора, позов пред'явлено лише у серпні 2015 року, що призвело до значного збільшення розміру заборгованості за пенею. Через зволікання банку у судовому захисті своїх цивільних прав нарахування ним 5558,09 доларів США заборгованості за пенею слід розцінювати як завдання [PERSON] збитків. Таким чином, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно штрафу в розмірі 1800 доларів США, то ця вимога також не підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до п.5.3 договору, у випадку порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2, 4.3.3, 4.3.9, 4.3.11, 4.3.12, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту за кожний випадок. Позивачем суду не надано доказів на підтвердження порушення [PERSON] перелічених пунктів договору. Враховуючи наведене, вимога банку про солідарне стягнення з боржника та поручителя штрафу в сумі 1800 доларів США є необґрунтованою та до задоволення не підлягає. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів солідарно комісії за користування кредитом не підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Положення пункту 22 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", з подальшими змінами у взаємозв'язку з положенням частини четвертої статті 42 конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. N 168 (чинній на момент звернення до суду), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежі від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). У правовій позиції, яка висловлене ВСУ в постанові від 16.11.2016 р. у справі N 6-1746цс16 вказано, що суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позичав сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобов'язувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. 02 грудня 2008 року ПАТ КБ "Надра" направило [PERSON] лист-претензію №663 про дострокове погашення боргу до 21.12.2018 року (а.с.15) [PERSON] було направлено повідомлення №665 від 02 грудня 2008 року про порушення [PERSON] основного зобов'язання, в зв'язку з чим протягом п'яти днів було запропоновано погасити заборгованість за кредитом та відсотками в сумі 17510,81 доларів США (а.с.16) За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі №6-190цс14 пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року в справі №6-263цс15. Враховуючи, що позивач звертався до [PERSON] в грудні 2008 року з вимогою про повне дострокове погашення заборгованості по кредиту, та після зміни строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до нього позов протягом шести місяців, тому зобов'язання за договором поруки припинились. З огляд на вищевикладене, суд дійшов висновку, що порука [PERSON] є припиненою на підставі ч. 1 та ч.4 ст. 559 ЦК України, отже позовні вимоги до [PERSON] не підлягають задоволенню.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сума, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Надра» складає 370979,65 гривень, то розмір судового збору, який підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави становить 3709,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial