Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 09.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №175/МК13/2007-980, згідно якого відповідач отримав строковий споживчий кредит у розмірі 118 408 (сто вісімнадцять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп. на придбання автомобіля (VolksWagen LT-35, 2005р., згідно договору купівлі-продажу № 05/10-1 від 05.09.2007р.), із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період на залишок заборгованості. Відповідно до абз. 3 кредитно-заставного договору (далі -Договір), гр. [PERSON] є поручителем за даним договором та зобов'язалася відповідати перед позивачем як солідарний боржник. Умовами договору (п.п.8.1. п. 8) передбачено, що він укладений на підставі ч. 2 ст. 628 ЦК України (змішаний договір). Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 09.10.2007 року згідно меморіального ордеру від 09.10.2007 року. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків шляхом безготівкового перерахування або внесенням готівкових коштів на рахунок позивача, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена у Графіку повернення Кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною цього Договору (п.п. 2.2.1., 2.2.2. п. 2 Договору). Відповідно до п.п. 2.2.4. Договору, з метою виконання умови, передбаченої п.2.2.3. цього Договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об'ємі виконання Позичальником своїх Зобов'язань щодо сплати необхідного платежу (чергового платежу (ів) згідно Графіку) та/чи інших платежів, передбачених цим Договором самостійно розподіляє грошові кошти, згідно черговості, передбаченої п. 2.2.3. цього Договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку. Підпунктами 4.3.2.-4.3.4. п. 4 Договору передбачено, що позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього Договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2.2.1., 2.2.2. цього Договору, а у випадку порушення виконання зобов'язань, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у цьому Договорі. Пунктами 5.1., 5.2. та 5.4. п. 5 Договору визначено, що у разі порушення Позичальником строків повернення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити за кожним видом зобов'язання на користь Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. А у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв'язку з цим збитки. Проте, відповідач [PERSON] станом на 18.03.2014 року порушив умови вказаного договору, в зв'язку з чим станом на 10.04.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 157 588,62 (сто п'ятдесят сім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 62 коп., яка складається з: 79 109,11 грн. - непогашений кредит, 61 429,35 грн. - несплачені відсотки, 15647,54 грн. - несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань, 1402,62 грн. - судові витрати. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], солідарно, на його користь зазначену заборгованість у розмірі 157 588,62 (сто п'ятдесят сім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 62 коп та судовий збір в сумі 1575,89 (одна тисяча п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 89 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд врахувати його письмове заперечення в якому він послався на ті обставини, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав, а відтак, необхідно застосувати строки позовної давності при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 09.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № 175/МК13/2007-980, згідно якого відповідач отримав строковий споживчий кредит у розмірі 118 408 (сто вісімнадцять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп. на придбання автомобіля (VolksWagen LT-35, 2005р., згідно договору купівлі-продажу № 05/10-1 від 05.09.2007р.), із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період на залишок заборгованості (п.п. 1.1.3.1. п. 1 Договору). Відповідно до абз. 3 Договору, відповідачка [PERSON] є поручителем за даним договором та зобов'язалася відповідати перед позивачем як солідарний боржник. Умовами договору (п.п.8.1. п. 8) передбачено, що він укладений на підставі ч. 2 ст. 628 ЦК України (змішаний договір). Відповідно до п.п. 1.1.4. п. 1 Договору, Банк надає Позичальнику Кредит з терміном погашення до 08.10.2012 року. Згідно п.п. 8.4. п. 8 Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Зобов'язань. Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 09.10.2007 року згідно меморіального ордеру від 09.10.2007 року, що знаходиться у матеріалах справи. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків шляхом безготівкового перерахування або внесенням готівкових коштів на рахунок позивача, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена у Графіку повернення Кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною цього Договору (п.п. 2.2.1., 2.2.2. п. 2 Договору). Відповідно до п.п. 2.2.4. Договору, з метою виконання умови, передбаченої п.2.2.3. цього Договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об'ємі виконання Позичальником своїх Зобов'язань щодо сплати необхідного платежу (чергового платежу (ів) згідно Графіку) та/чи інших платежів, передбачених цим Договором самостійно розподіляє грошові кошти, згідно черговості, передбаченої п. 2.2.3. цього Договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку. Підпунктами 4.3.2.-4.3.4. п. 4 Договору передбачено, що позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього Договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2.2.1., 2.2.2. цього Договору, а у випадку порушення виконання зобов'язань, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у цьому Договорі. Пунктами 5.1., 5.2. та 5.4. Договору визначено, що у разі порушення Позичальником строків повернення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити за кожним видом зобов'язання на користь Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. А у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв'язку з цим збитки. Банк взяті на себе зобов'язання виконав, надавши відповідачеві [PERSON] кредит у сумі 118 408 (сто вісімнадцять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп., проте останній отримавши від банку кредитні кошти, із 21.12.2009 року за Графіком повернення кредиту та сплати відсотків не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання внаслідок чого станом на 10.04.2014 року (день проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором) відповідач [PERSON] має заборгованість. З матеріалів справи також вбачається, що 04.02.2011 року проведено заміну свідоцтва про державну реєстрацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). За ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №175/МК13/2007-980 проведеного позивачем ПАТ КБ "Надра" станом на 10.04.2014 року, останній платіж Позичальника - [PERSON] за Кредитним договором № 175/МК13/2007-980 від 09.10.2007 року був здійснений 08.12.2009 року. Таким чином, із 21.12.2009 року - часу несплати чергового платежу згідно Графіка повернення кредиту та сплати відсотків, у Банка виникло право звертатися з вимогою до Позичальника. Крім цього, як уже зазначалося вище, 09.10.2007 року між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] був укладений Договір поруки, що відповідно до ч. 2 ст.628 ЦК України був прописаний у Кредитному договорі № 175/МК13/2007-980. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] (позичальник) взятих на себе зобов'язань, що випливають з Кредитного договору 175/МК13/2007-980 від 09.10.2007 року, у тому числі: повернути до 08.10.2012 року кредит у сумі 118 408 (сто вісімнадцять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп., сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19,00 % річних, сплати інших платежів, передбачених Кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобов'язання у тому ж порядку, який встановлено для Позичальника Кредитним договором. Відповідно до п.п. 1.1.4. п. 1 Кредитного договору, кінцевий термін повернення Кредиту - 08.10.2012 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно із роз'ясненнями п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Таким чином, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач - ПАТ КБ "Надра" мав право і міг протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - із 08.10.2012 року до 09.03.2013 року пред'явити вимоги до поручителя за Кредитним договором, а саме до [PERSON], проте не здійснив цього у зазначений строк. З 09.03.2013 року порука відповідно до Договору поруки зазначеного у Кредитному договорі 175/МК13/2007-980 від 09.10.2007 року між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] вважається припиненою, а відтак, суд відмовляє позивачеві ПАТ КБ "Надра" у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON], як до солідарного боржника, у повному обсязі. У позовних вимогах позивач посилається на ту обставину, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за непогашеним тілом кредиту в сумі 79 109,11 (сімдесят дев'ять тисяч сто дев'ять) грн. 11 коп. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №175/МК13/2007-980 проведеного позивачем 10.04.2014 року, залишок заборгованості відповідача [PERSON] по кредиту із 08.12.2009 року (день припинення сплати тіла кредиту) становить 79 109,11 (сімдесят дев'ять тисяч сто дев'ять) грн. 11 коп. Вказану суму заборгованості позивачем нараховано правомірно, вона відповідає умовам Договору, а відтак суд вважає її задовольнити. Розмір нарахованих позивачем у розрахунку відсотків по кредиту у сумі 61 429,35 (шістдесят одна тисяча чотириста двадцять дев'ять) грн. 35 коп. суд вважає стягнути частково, виходячи з наступного. Як вбачається із Договору, Банком надався Позичальнику строковий кредит на строк 60 місяців, з 09.10.2007 року по 08.10.2012 року. Також, вказано, що дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 08.10.2012 року, тобто строк дії договору визначений датою - 08.10.2012 року. Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як зазначалося вище, згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, а кредитор відповідно до ст. 509 ЦК України має право вимагати від боржника виконання його обов'язку саме у це строк, оскільки обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Як вбачається із розрахунку Позивача, заборгованість розрахована станом на 10.04.2014 року, із якої вбачається, що позивач ПАТ КБ "Надра" після припинення дії договору (08.10.2012 року) до 01.01.2014 року продовжував нараховувати відсотки, які, за відрахуванням відсотків сплачених відповідачем [PERSON] до 08.12.2009 року у сумі 46 183,21 (сорок шість тисяч сто вісімдесят три) грн. 21 коп., складають 61 429,35 (шістдесят одна тисяча чотириста двадцять дев'ять) грн. 35 коп. Однак, судом встановлено, що позивачем не обґрунтовано нарахувано дані кошти після закінчення дії договору, тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування позивачем відсотків за період з 09.10.2012 року по 01.01.2014 року (960,30/23 дні + 1252,56 + 751,54 + 542,78 + 15239,49 + 4133,45 = 22880,12) у сумі 22880,12 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 12 коп., не підлягають до задоволення. Поряд з цим, суд вважає задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих відсотків за Договором за період з 09.10.2007 року по 08.10.2012 року, відповідно до розрахунку (107612,56 - 46183,21 - 22880,12 = 38 549,23) у сумі 38 549,23 (тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 23 коп., оскільки їх нарахування є правомірним та відповідає умовам Договору. У позовних вимогах позивач посилається на ту обставину, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за несплаченою пенею за прострочення строків виконання зобов'язань у сумі 15 647,54 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 54 коп. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №175/МК13/2007-980, позивачем розраховано пеню за прострочення сплати мінімального платежу за період з 10.04.2013 року по 09.04.2014 року, позивачем вона розраховувалася від заборгованості по сплаті мінімального необхідного платежу, тобто, від суми 117 324,38 грн. за відповідні періоди подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 5.1. - пеня за порушення строків сплати відсотків за Кредитом у розмірі 0,5%, п. 5.2. - пеня за порушення строків повернення Кредиту у розмірі 0,5%) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Оскільки після припинення дії договору ПАТ КБ "Надра" продовжував нараховувати пеню, що не відповідає ч.1 ст.631, ст.509 ЦК України, а позивачем у позові та у відповідному розрахунку не обґрунтовано нарахування даних коштів після закінчення дії договору, тому, суд вважає, що позовні вимоги по несплаченій пені за прострочення строків виконання зобов'язань у сумі 15 647,54 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 54 коп., не підлягають до задоволення. У позовних вимогах позивач посилається на ту обставину, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за несплаченими судовими витратами в сумі 1402,62 (одна тисяча чотириста два) грн. 00 коп., на які позивач посилається у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Проте, як вбачається із Договору та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 175/МК13/2007-980, нарахування таких витрат будь-якими доказами доданими до матеріалів справи необґрунтовано, у розрахунку, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, сам розрахунок судових витрат не значиться, а відтак, суд вважає, що заявлені судові витрати позивачем не доведені, тому, позовні вимоги за заборгованістю по несплаченим судовим витратам в сумі 1402,62 (одна тисяча чотириста два) грн. 00 коп. не підлягають до задоволення. Посилання представника відповідачів на обставини пропущення позивачем строків позовної давності по сплаті кредиту та відсотків, суд не бере до уваги та вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне. Враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Як вбачається зі змісту кредитного договору № 175/МК13/2007-980 від 09.10.2007 року ПАТ КБ "Надра" надає позичальнику на споживчі цілі у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 1.1.3.1., 1.1.4. п. 1 Договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 19 % річних. Банк надає позичальнику кредит строком до 08.10.2012 року. Як зазначалося вище, п.п. 2.2.1., 2.2.2. п. 2 Договору передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п. 1.1.3.1., 1.1.3.2. п. 1 цього Договору платежі згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків шляхом здійснення перерахування на відповідний рахунок мінімально необхідного платежу у національній валюті кредиту - гривні. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 3110 (три тисячі сто десять) грн. 00 коп. Кінцевий термін повернення кредиту - 08.10.2012 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Тобто, кредитним договором строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником зобов'язань щодо внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Пунктом 2.2.4. кредитного договору сторони погодили, що з метою виконання умови, передбаченої п. 2.2.3. цього договору, банк, при наявності несвоєчасного та/чи не у повному об'ємі виконання позичальником своїх обов'язків щодо сплати мінімально необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим договором, самостійно розподіляє грошові кошти, внесені позичальником на розподільчий рахунок згідно черговості, передбаченої п. 2.2.3. цього договору або іншої черговості, встановленої на розсуд банку. Таким чином, суд вважає, що оскільки умовами договору не встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та не встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним не з моменту недотримання боржником строку погашення кожного траншу, а з часу закінчення строку дії (припинення дії) договору. Відтак, суд вважає, що початок перебігу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків за його користуванням починається не з моменту порушення строку їх погашення за кожним черговим платежем, оскільки кредитний договір не містить окремого зобов'язання щодо погашення відсотків за користування кредитом черговими платежами. Крім того, суд зважає на ту обставину, що за умовами кредитного договору сторони, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України та на підставі ч. 2 ст. 628 ЦК України погодили збільшити загальну та спеціальну позовну давність встановлену законом (ст.ст.257, 258 ЦК України), строк позовної давності по усім платежам збільшили до 10 років (п.п. 7.3 п.7, п.п. 8.1. п. 8 Договору), позовна давність за вимогами по сплаті кредиту та відсотків не сплила, оскільки позивач звернувся до суду 22.04.2014 року, а відтак, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту. З урахуванням вищевикладеного, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача по стягненню суми заборгованості по кредиту - 79 109,11 (сімдесят дев'ять тисяч сто дев'ять) грн. 11 коп., частково по стягненню суми заборгованості по відсотках за його користування - 38 549,23 (тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 23 коп., та ухвалює рішення, яким зобов`язує стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 175/МК13/2007-980 від 09.10.2007 року в сумі 117 658,34 (сто сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 34 коп. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача частково, то вимоги щодо відшкодування судових витрат, що складаються з судового збору суд, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто, в сумі 1176,58 (одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 58 коп.

Outcome: partial