Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

27.01.2017 року виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області, в інтересах дитини [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], зацікавлена особа КУОЗ "Краматорський будинок дитини "Антошка", про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів До участі у справі допущено прокурора Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області за відповідною заявою від 03.02.2017 року № 83-1145 вих-17, оскільки зазначена справа стосується соціальних прав та правового статусу малолітньоої дитини (а.с. 25). В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, що на обліку в службі у справах дітей Лиманської міської ради перебуває малолітня [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування згідно рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради від 21.09.2016 року №326 у зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON], [INFO], та батько [PERSON], [INFO], 26.11.2015 року написали заяву про тимчасове влаштування доньки до дитячого закладу (на 6 місяців) через стан здоров"я дитини. Після спливу встановленого терміну, начальником служби у справах дітей Лиманської міської ради Голевим СІ., було проведено бесіду з батьками дитини [PERSON] та [PERSON] з приводу закінчення терміну перебування доньки в державному закладі, але заходів щодо повернення дитини в сім'ю відповідачі не здійснювали. За час перебування малолітньої [PERSON] у КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», батьки відвідали її лише раз, більше її долею, життям та здоров'ям не цікавилися, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювали. 11.11.2016 головний лікар КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» Романов А.О. звернувся з письмовим клопотанням до служби у справах дітей Лиманської міської ради щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їх доньки - [PERSON], [INFO] та вирішення питання про стягнення аліментів на користь дитини. У зв'язку з викладеним, позивач просив позовну заяву задовольнити. Позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо їх малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь КУОЗ Краматорський будинок дитини «Антошка», на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, змінив позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», аліменти просив перераховувати на особистий рахунок дитини. Наполягав на задоволенні позовних вимог, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (а.с. 31) до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON], до суду прибула, позовні вимоги визнала повністю. Суду пояснила, що подружжя має старшого сина, віком 19 років, довго очікували на народження другої дитини, вагітність та пологи відповідачки були дуже тяжкими. Після пологів її з немовлям направили до КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» через стан здоров'я дитини. Так як лікарі запевнили відповідачів, що дитина в домашніх умовах не житиме, вона потребує особливого догляду в медичній установі, подружжя прийняло тяжке для себе рішення тимчасово залишити дочку в медичному закладі. Враховуючи тяжкий стан здоров"я дитини, вони прийняли рішення не забирати її. За таких підстав, вона позовні вимоги визнає, бажає сплачувати аліменти на користь дитини. Чоловік має таку ж позицію. Представник третьої особи - КУОЗ "Краматорський будинок дитини "Антошка", належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 36). Прокурор Городницька А.І. позовні вимоги визнала обґрунтованими, висловила думку що вони підлягають до задоволення. Вислухавши представника позивача, відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. В судовому засіданні встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області серії [NUMBER] від 26 листопада 2015 року [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16 грудня 2015 року № 771 [PERSON], [INFO] за клопотанням комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» тимчасово влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення, строком на 6 місяців, обчислювати термін перебування дитини в державному закладу з моменту влаштування (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради від 21 вересня 2016 року № 326 малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13). Виконавчим комітетом Лиманської міської ради 21 вересня 2016 року, прийнято рішення № 329 «Про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], до державного закладу на повне державне утримання» (а.с. 14) Згідно з актом КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» №11 від 27.06.2016 року, що складений головним лікарем Романовим А.О., юрисконсультом [PERSON], лікарем [PERSON], у присутності старшого інспектора Краматорського відділення ГУ НП Донецької області майора поліції Підгорного П.В., завідуючого сектором профілактичної роботи соціального захисту служби у справах дітей Краматорської міської ради Чибор Н.Д. малолітню [PERSON], [INFO], покинуто батьками (а.с.15). З [PERSON] та [PERSON] начальником служби у справах дітей Лиманської міської ради [PERSON] проведено бесіду з приводу перебування їх доньки [PERSON], [INFO], в «Краматорському будинку дитини «Антошка» (а.с. 16). Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 02.09.2016 року КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», [PERSON], [INFO], має наступні діагнози: Q 02 мікроцефалія, Н 47.2 атрофія зорового нерва, Н 52.2 астигматизм, І 51.8 інші неточно позначені хвороби серця, Е 32.0 стійка гіперплазія вилочкової залози (а.с. 17). 11.11.2016 року (вих. № 01/07-602) головний лікар КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» Романов А.О. звернувся з письмовим клопотанням до служби у справах дітей Лиманської міської ради щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їх доньки - [PERSON], [INFO] та вирішення питання про стягнення аліментів на користь дитини (а.с. 19). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно акту КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 11.11.2016 року № 01/07-603 [PERSON] та [PERSON] за час перебування доньки [PERSON] в закладі відвідували її лише раз, більше її долею, життям та здоров'ям не цікавилися, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювали (а.с. 18). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Як з'ясовано судом в судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, забирати дитину з КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» наміру не має. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідачів, які тривалий час не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, які покладені на них Конституцією України та сімейним законодавством, бо мають змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачам будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 36 від 23.11.2016 року органу опіки і піклування Лиманської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]», орган опіки і піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], так як вони повністю відсторонилися від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Суд погоджується з даним висновком. Суду надані достатні докази, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] злісно ухилялися і продовжують ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, в наслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини. Щодо вимоги представника позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що вони також обґрунтовані та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Обов'язок батьків по утриманню дитини до досягнення нєю повноліття закріплений в ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наданих суду матеріалів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними, обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідачів, які є особами працездатного віку, інших неповнолітніх осіб на утриманні не мають, суд дійшов висновку про те, що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття з дня подачі позовної заяви, тобто, з 27.01.2017 року. Допустити в порядку ст. 367 ЦПК України негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З приводу вимоги представника позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Відповідно до п. 3, 19 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів та органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь держави підлягає стягненню 3200,00 грн. судового збору пропорційно, відповідно до задоволення двох вимог, а саме вимоги майнового - 1600 грн. та немайного характеру -1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved