Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Малолітні діти перебувають на обліку в комунальному закладі Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Гармонія" та у службі у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. З метою вирішення питання про подальшу долю дітей, [PERSON] було запрошено до служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Під час бесіди співробітників служби з [PERSON], стало відомо, що за адресою своєї реєстрації він не проживає. Також, відповідач повідомив, що зі своїми дітьми не спілкувався близько двох років у зв'язку із зайнятістю на роботі. Крім цього, [PERSON] зазначив, що він ніде не працює, забрати дітей та утримувати їх матеріально він не може. 10.11.2014 року позивачу стало відомо, що службою у справах дітей Дзержинського району м. Харкова подано заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова про позбавлення матері дітей [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Враховуючи те, що [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та утримання свої дітей, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він з дітьми [PERSON], 2003 р.н. та [PERSON], 2005 р.н. не бачився більше двох років. Він не працює, за місцем своєї реєстрації не проживає, у зв'язку з чим забрати дітей до себе та утримувати їх матеріально він не може. Проти позбавлення відносно нього батьківських прав заперечував. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Матір'ю дітей є [PERSON], яка разом з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS]. 18.08.2014 року до служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла інформація зі служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області та 12.09.2014 року комунального закладу Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Гармонія" стосовно того, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 13.05.2014 року перебувають у вищевказаному центрі у зв'язку з тим, що батьки неналежним чином виконували свої батьківські обов'язки. Крім цього, в листах зазначено, що батько дітей, відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з родиною не проживав, участі у вихованні [PERSON] та [PERSON] не приймав, матеріально не допомагав. Також, стало відомо, що з 02.04.2014 року малолітні перебувають на обліку в службі у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. З метою вирішення питання про подальшу долю дітей, відповідача [PERSON] було запрошено до служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації. Під час бесіди співробітників служби з відповідачем, стало відомо, що за адресою своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS], він не проживає. Адресу свого проживання [PERSON] не повідомив, проте у судовому засіданні зазначив, що знімає у гуртожитку койко-місце. Також, [PERSON] повідомив, що зі своїми дітьми не спілкувався близько двох років та не допомагав їм, у зв'язку із зайнятістю на роботі. Крім цього, [PERSON] зазначив, що він ніде не працює, забрати дітей до себе та утримувати їх матеріально не може. При спілкуванні з працівником служби від відповідача походив стійкий запах алкоголю, одяг його був брудний та занедбаний. З чергового листа служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, який надійшов до служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 10.11.2014 року стало відомо, що службою у справах дітей Дзержинського району м. Харкова про позбавлення матері дітей [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], також в листі йшлося про необхідність вирішення подальшої долі дітей, які залишилися без батьківського піклування. 18.11.2014 року під час візиту до служби [PERSON], повідомив, що з дітьми він так і не зустрічався, він немає постійного житла та не може забрати сина та доньку з комунального закладу Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Гармонія" на виховання. За інформацією Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. З висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за №108-16221/01 від 08.12.2014 року вбачається, що орган вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням дітей, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно них. Що стосується заперечень відповідача, то суд не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] усунувся від виховання своїх дітей, декілька років їх не бачив та не спілкувався з ними, будь-якого наміру спрямованого на виявлення батьківської турботи до своїх дітей не проявив. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved