Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,0 га, яка належала [PERSON] право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії ХС № 015567, як за спадкоємцем на майно яке лишилося після смерті [PERSON] та її матері [PERSON] в межах земель [PERSON] селищної ради. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що є донькою [PERSON], яка є рідною сестрою спадкодавця [PERSON], після смерті якої її мати частково успадкувала належне останній майно. З часом було виявлено, що не успадкованною залишилася земельна ділянка площею 5,0 га, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серїі ХС № 015567. Позивач, як спадкоємець за правом представлення, має намір успадкувати зазначену земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, відзив не подавала в зв»язку з відсутністю необхідності у долучені до матеріалів справи додаткових доказів. Не визнаючи позовні вимоги, представник відповідача вказує, що спадкодавець за життя не реалізувала своє право на земельну частку (пай), тому вимоги спадкоємця про визнання за нею права власності на належну її тітці земельну ділянку є безпідставними. Крім того зазначила, що до суду не подано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про те, що позивач не скористалася своїм правом на прийняття спадщини шляхом звернення до нотаріальної контори, а відразу звернулася до суду. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В ході розгляду справи встановлено і сторонами не оспорювалювалося, що спадкодавець [PERSON], яка промерла 27 липня 1996 року є тіткою позивача [PERSON]. За життя спадкодавцю [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ХС № 015567. Дане право нею реалізовано не було, державний акт на право власності на земельну ділянку вона не отримувала. Згідно з п. 17\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. В пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року надано судам слідуючі роз"яснення: Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], яка померла 13.10.1997 року, за життя не набула права власності на земельну ділянку (пай), оскільки державного акту на право власності на земельну ділянку не отримувала, а отримувала лише сертифікат на право на земельну частку (пай). За таких обставин спадкоємці набувають лише майнові права на земельну частку (пай). В пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року надано судам слідуючі роз"ясненя, що згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З довідки [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.11.2018 року вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Тобто, позивач [PERSON] у встановлений законодавством строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому з урахуванням вищезазначених роз»яснень Вищого спеціалізовано суду України її вимоги про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об»єктивності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, задоволенню не підлягає. \~ \~ \~

Outcome: dismissed