Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачкою подано до суду позов до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону. Вимоги мотивуються тим, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні представник позивачки настоює на позовних вимогах про визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону, так як договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судове засідання 04 лютого 2015 року представник відповідача не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність чи про причини неявки не подано. В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства в Устинівському районі Кіровоградської області не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність чи про причини неявки не подано. В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - головного управління юстиції у Кіровоградській області не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмове заперечення проти позовних вимог. Заслухавши представника позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серія III - КР №021291, виданого 19 січня 2001 року Докучаєвською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, [PERSON], є власником земельної ділянки, площею 4.73 га, розташованої на території Докучаєвської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частиною 1 ст.760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. За договором оренди землі від 17 травня 2010 року, [PERSON] передано СФГ "Роксолана", відповідно до п.п.2- 8 цього договору, в користування земельну ділянку площею 4.73 га, на території Докучаєвської сільської ради на десять років. Договір оренди землі набрав чинності після його державної реєстрації у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК"КРФ" 11 червня 2010 року, за № 041038500042. До цього договору оренди додано паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], на якому міститься відтиск "копія". Частинами 1,2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є:об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі", є укладеним з моменту такої реєстрації. [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації, виданого 29 листопада 2006 року управлінням внутрішніх справ Ненецького автономного округа Архангельської області. [PERSON] з 2006 року постійно проживає за місцем реєстрації проживання: [ADDRESS] (відмітка в паспорті громадянина Російської Федерації). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні. Пунктом 1,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року за № 9 встановлено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів", Законом України від 6 жовтня 1998 року "Про оренду землі" та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України від 19 грудня 2014 року, [PERSON], [INFO], громадянин Російської Федерації, перетнула державний кордон України, в'їзд - 20 серпня 2013 року, виїзд - 05 вересня 2013 року. В судовому засіданні позивачкою належними письмовими доказами доведено, що особисто не підписувала договір оренди землі, доказом чого є відсутність погодження з її боку істотних умов, які наведені у договорі оренди землі та про недотримання письмової форми договору. Позивачка не уповноважувала будь-яку іншу особу на підпис договору оренди землі. Відповідачем не надано суду доказів про підтвердження досягнення сторонами при укладенні договору оренди землі згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", які є обов'язковими для даного виду договорів та кореспондується з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень. Письмовими доказами встановлено, що в період з 2006 року, в тому числі з 17 травня 2010 року по 11 червня 2011 року, позивачка на території України не перебувала, договір оренди землі між сторонами не відповідає положенням: ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" - щодо істотних умов договору оренди землі; ч.ч.3,4,5 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При встановлених обставинах, позовні вимоги про визнання договору оренду землі недійсним відповідно до закону підлягають задоволенню, як обґрунтовані відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", так як відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Судові витрати по справі, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved