Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] сільської ради про визнання право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність без погодження меж із суміжними землекористувачами, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Соколівка по вул. Миру, 27 Жидачівського району на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ходорівської державної нотаріальної контори 07.08.1996 р. за № 1478 і зареєстрованим Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності. Згідно довідки [PERSON] сільської ради за № 4 від 03.03.2015 року за [PERSON] рахується земельна ділянка в розмірі 0,25 га в с. Соколівка по вул. Миру, 27. Так як, набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, тому на підставі ч. 1 ст. 120 ЗКУ та ст. 377 ЦК України переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Позивач, реалізуючи своє право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні, звернулася до [PERSON] сільської ради з відповідною заявою про безоплатну передачу цієї земельної ділянки. За результатами розгляду заяви сесією [PERSON] сільської ради прийняті рішення № 437 від 25 листопада 2014 р. , № 438 від 25.11.2014 р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаних рішень сільської ради, ТзОВ "Крок Центр" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Соколівка по вул. Миру, 27. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» до складу технічної документації із землеустрою, окрім іншого, входять матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Відповідно до частини 2 статті 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка обов'язково включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. З метою погодження меж земельних діляок позивач зверталась до суміжного землекористувача - [PERSON] з метою підписання актів встановлення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, проте вона відмовилась підписати акти. Після розроблення документації із землеустрою позивач звернулась до сесії [PERSON] сільської ради з клопотанням про вирішення питання згідно чинного законодавства для подальшої передачі у власність земельних ділянок. Повідомленням від 18.08.2015 р. позивачу рекомендовано вирішувати це питання у судовому порядку. Таким чином, відмова відповідача підписати акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі позбавляє права позивача отримати безоплатно у власність земельну ділянку, чим порушено право на приватизацію земельної ділянки. Позивач просить визнати погодженими акти встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 06.06.2015 р. та [PERSON] прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 06.06.2015 р. до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1390 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Львівська обл., Жидачівський район, с. Соколівка, вул. Миру, 27 на яких відсутні підписи сусіднього зземлекористувача суміжної земельної ділянки [PERSON] Визнати погодженими акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 06.06.2015 р. та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 06.06.2015 до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1108 га. для ведення особистого селянського господарства на яких відсутні підписи сусіднього землекористувача суміжної земельної ділянки. Просить визнати за нею право на безоплатну їй земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Миру, 27 в с. Соколівка та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства без підпису сусіднього землекористувача суміжної земельної ділянки [PERSON] У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у сьогоднішнє судове засідання не з"явилася. У попередньому судовому засіданні позов не визнала, так як вважає, що не вірно проведено обміри їх земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] сільської ради позов визнала та пояснила, що фактично розмір земельної ділянки позивача є меншим, від того який зазначено в рішенні. Відповідач відмовилася від проведення обміру земельної ділянки, яку має в користуванні. Із- за відсутності погодження меж між суміжними землекористувачами сільська рада не розглядала по суті заяву позивача щодо приватизації землі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, діючої на час виникнення між сторонами спору, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року № 3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною 6 вказаної статті передбачено що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі для індивідуального дачного будівництва, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Частинами 7-10 ст.118 ЗК України визначено порядок розгляду заяви, надання дозволу на розробку проекту її відведення, погодження проекту з органами по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та розгляду проекту відведення відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування і прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність. Судом встановлено, що позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 07 серпня 1996 року належить житловий будинок № 27 по вул. Миру в с. Соколівка Жидачівського району. За результатами розгляду заяви позивача сесією [PERSON] сільської ради прийняті рішення № 437 від 25.11. 2015 р. та № 438 від 25.11.2015 р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеуструю щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Соколівка по вул. Миру, 27 Жидачівського району Львівської області [PERSON]». Позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеуструю щодо ідведення земельної ділянки для ведення особистого селянского господарства. На основі цих рішень [PERSON] та ТзОВ "Крок Центр" укладено договір на розроблення документації із землеустрою , здійснено кадастроку зйомку земельних ділянок в присутності землевпорядника [PERSON] сільської ради і сусідів [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] відмовилася підписати акти встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання, які підписують суміжні власники (користувачі) земельних ділянок. На підставі вказаних рішень сесії сільської ради, ТзОВ "Крок Центр" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Соколівка по вул. Миру, 27 на території [PERSON] сільської ради. Згідно ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їх договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов"язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України зазначено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов"язком для неї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надання згоди відповідачем на погодження зовнішніх меж земельної ділянки, є правом, а не обов"язком. Відповідно до ч.11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується у судовому порядку. Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до ч. 3 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів у відповідності до вимог ст.ст. 57, 58 ЦПК України про порушення її прав як суміжного землекористувача. [PERSON] сільська рада в порушення вимог п. 5 п. б ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не вирішила питання погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами для подальшої передачі позивачу у власність земельної ділянки. Згідно п.а п. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. З врахуванням наведеного суд вважає заявлені вимоги підставними.

Outcome: approved