Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" мотивував тим, що 31 жовтня 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2156-003/06Р, згідно з яким [PERSON] був наданий кредит у сумі 8500,00 дол. США, зі сплатою 12,00 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 31 жовтня 2024 року. Пунктом 1.2. кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику строком до 31 жовтня 2024 року зі сплатою 12,00 % річних. Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця до 10-го числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2 даного Договору. Позичальник допустила порушення своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. В якості забезпечення належного виконання позичальником [PERSON], 31 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. За умовами договору поруки, поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1. Договору поруки). Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором односторонньому порядку. Згідно з п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язується виконати за нього зобов'язання перед банком на у мовах, у порядку та у строки, що встановлені кредитним договором, зазначеним у п. 1.1. даного Договору із змінами та доповненнями до нього. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом станом на 15 серпня 2016 року відповідача [PERSON] складає 4262,93 дол. США, з них: - заборгованість за кредитом - 3345,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 83795,37 грн.; - заборгованість за відсотками - 917,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 22966,28 грн. Сума заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів по кредиту - 245,15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 6139,58 грн. ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2156-003/06Р по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом на суму 4262,93 дол. США, пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 6139,58 грн., та судовий збір в сумі 1693,52 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи банк повідомлений належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. На позові наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Виклик відповідачів здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, оскільки територія, де знаходяться відповідачі, є тимчасово окупованою, і поштове сполучення з ними не здійснюється (а.с. 77, 78). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд встановив, що 31 жовтня 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») (банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 2156-003/06Р. У пункті 1.1. кредитного договору зазначено, що банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 8500,00 дол. США на споживчі цілі, а також з метою сплати страхових платежів згідно договорів страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.14 цього Договору (а.с.17) . Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику терміном з 31 жовтня 2006 року по 31 жовтня 2024 року зі сплатою 12,00 процентів річних (а.с.17). Пунктом 4.1. кредитного договору застережено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом рівними частками у сумі 39 дол. США кожного місяця, до 10 числа наступного місяця (а.с.18). Пунктом 4.2. кредитного договору зазначено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно у термін до 10 числа місяця наступного за місцем нарахування процентів, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п.1.2 даного договору (а.с.18). Пунктом 6.1.3. кредитного договору вказано, що позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів. Згідно п. 6.1.7. при настанні подій, зазначених у п.п. 4.4., 9.3., 9.4., 9.7. кредитного договору (внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору), достроково погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф (а.с.19). Пунктом 10.1. кредитного договору встановлено, що відсотки за користування коштами нараховуються щомісяця, виходячи з фактичної кількості днів у процентному період та фактичної кількості днів у році. Відсотки нараховуються банком протягом терміну користування кредитом відповідно до п.1.2 даного договору. Рік умовно прийнято за 360 днів (а.с.22). Суд встановив, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти, але не виконувала належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів, у зв'язку з чим, станом на 15 серпня 2016 року виникла заборгованість у загальній сумі 4508,08 дол. США. Судом встановлено, що 31 жовтня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2156-003/06Р від 31 жовтня 2006 року, було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки № 2156-003/06Р. У п. 1.1. договору поруки зазначено, що поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] (позичальник) щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 31 жовтня 2024 року у розмірі 8500,00 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Пунктом 2.1. договору поруки встановлено, що поручитель зобов'язується, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зазначеного у пункті 1.1. даного договору, зі змінами і доповненнями до нього. Відповідно до п. 4.1. договору поруки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 жовтня 2027 року. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення божником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Судом, встановлено, що у зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору №2156-003/06Р від 31 жовтня 2006 року станом на 15.08.2016 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Укрсоцбанк" по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом станом на 15 серпня 2016 року складає 4262,93 дол. США, з них: - заборгованість за кредитом - 3345,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 83795,37 грн.; - заборгованість за відсотками - 917,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 22966,28 грн. Сума заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів по кредиту - 245,15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 6139,58 грн. Згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет. Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами в грошовій одиниці України - гривні. Згідно правового висновку ВСУ у справі № 6-284 цс 17 від 01 березня 2017р., стягнення боргу в іноземній валюті проводиться за курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Позивачем по справі нараховано заборгованість відповідача за кредитом станом на 15.08.2016 року в загальній сумі по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом станом на 15 серпня 2016 року складає 4262,93 дол. США, з них: - заборгованість за кредитом - 3345,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 83795,37 грн.; - заборгованість за відсотками - 917,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 22966,28 грн. Сума заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів по кредиту - 245,15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2016 р. становить 6139,58 грн. Суд вважає розрахунок банку правильним та відповідачем не спростований. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з відповідачів пеню в загальній сумі 6139,58 грн., але частина зазначених штрафних санкцій в сумі 241,73 дол. США, що еквівалентно - 6053,93 грн., нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом. Згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Ясинувата Донецької області та м. Горлівка Донецької області віднесено до вказаного переліку. Останнє місце проживання [PERSON]: Донецька область, м. Ясинувата, кв-л 103[ADDRESS]. Останнє місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Отже, на підставі вказаного Закону вони мають бути звільнені від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 241,73 дол. США, що еквівалентно 6053,93 грн. Тому, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 341,73 дол. США, що еквівалентно 6053,93 грн. задоволенню не підлягає. Таким чином, суд визнає обґрунтованими вимоги ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» про стягнення заборгованості за кредитом, процентами та частково пені, на загальну суму 4266,35 доларів США, що еквівалентно 106847,31 грн., що підлягають задоволенню і солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд встановлено, що при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1693,52 грн. Суд дійшов до висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідачів частково в сумі 4266,35 доларів США, що еквівалентно 106847,31 грн., тому з відповідачів, [PERSON] та [PERSON], на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Разом з тим, законодавством не передбачене солідарне стягнення судових витрат, а тому стягненню підлягають судові витрати з кожного відповідача у рівних частинах по 800,00 грн.

Outcome: partial