Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

24 вересня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав (а.с. 3). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем - [PERSON] 28 грудня 2011 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області. Від сумісного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Їх сім"я розпалася у 2014 році через зловживання [PERSON] спиртними напоями. Вона покинула дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. На теперішній час місце перебування [PERSON] не відоме. Зважаючи на викладене, позивач [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Голєв С.І., діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 41), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження дітей батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с. 7, 8, 9). Згідно довідки, виданої 04 вересня 2018 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], до складу його сім"ї входять його дружина - відповідач [PERSON] та його діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 27). Позивач [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, добросовісно виеконує батьківські обов"язки, піклується про дітей (а.с. 20). Згідно довідок про стан здоров"я дітей, виданих КНП "ЦМСД" Лиманської міської ради (а.с. 26, 27) неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], здорові, на "Д" обліку не перебувають. Згідно акту голови вуличного комітету [ADDRESS] (І) Мороз К.А. та акту голови вуличного комітету [ADDRESS] (І) Мороз К.А. та акту голови вуличного комітету [ADDRESS] (ІІ уч.) Дзюба О.А., завірених заступником голови мікрорайону "Сєвєрний" Ткач В.Н., відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов"язків, зловживає спиртними напоями, кидає дітей та уходить з дому на тривалий час. Місце перебування [PERSON] на даний час не відомо. Діти знаходяться під опікою позивача [PERSON] та його матері - бабусі дітей (а.с. 21, 23). Згідно пояснень сусідів позивача - [PERSON] та [PERSON] вбчається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов"язки, зловживає спиртними напоями, бере дітей в компанію людей, що розпивають спиртні напої, наражаючи тим самим дітей на небезпеку. На протязі 5 років мати неодноразово збігала з дому, покидаючи дітей самих. Вихованням дітей займається позивач - [PERSON] (а.с. 22, 24). Так, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. На даний час [PERSON] разом з дітьми не мешкає, її місце знаходження не відомо. Діти мешкають з батьком - позивачем [PERSON], який займається їх вихованням. Малолітні [PERSON] та [PERSON] у 2015-2017роках відвідували ДНЗ № 6 управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради. В педагогічній характеристиці дітей від 20 серпня 2018 року відмічається, що діти мають достатній фізичний розвиток відповідно до віку, виявляють інтерес до навчальних занять, відповідальні, працелюбні (а.с. 18-19). Малолітня [PERSON] відвідувала ДНЗ № 8 Лиманської міської ради, з вересня 2018 року навчається у Лиманському навчально-виховному комплексі "гімназія-загальноосвітній навчальний заклад І стунепю" Лиманської міської ради Донецької області. Згідно психолого-педагогічної характеристики ДНЗ № 8 Лиманської міської ради дитина фізично розвинена, добра, життєрадісна, прив"язана до бабусі, з якою проводить весь вільний час (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей Лиманської міської ради від 10 вересня 2018 року, за адресою: Донецька область, [ADDRESS], умови для проживання дітей задовільні. В будинку, де проживає [PERSON] з дітьми, створені всі умови для проживання, виховання, розвитку дітей. Як для хлопчиків так і для дівчинки є окремі кімнати. Діти в повній мірі забезпечені одягом і взуттям відповідно до віку та сезону, дитячими іграшками та книжками (а.с. 25). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дітей. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 24 від 14.09.2018 виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]", орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10). Суду надано достатньо доказів, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дітей. Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує наступне. Позивач [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача не висунув. Але, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. Однак, враховуючи, що судом ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в порядку ст. 3, 4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 704,80 гривень. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved