Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

09.03.2010 року на адресу Миронівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Миронівської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», цеху електрозв»язку № 14 Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Миронівського РЕМ № 1 Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго», про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку, ( Том № 1, а.с., 3 - 5), в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - зобов»язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал», Миронівську філію по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», Цех електрозв»язку № 14 Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» та Миронівський РЕМ №1 Закритого акціонерного товариства «А.Е.С Київобленєрго» провести перерахунок по платі за комунальні послуги з водопостачання і водовідведення, газопостачання, користування індивідуальним домашнім телефоном та електропостачання за адресою: [ADDRESS] із застосуванням 50 відсоткової знижки за період з 01.09.2008 року і до дня набрання чинності рішення суду з віднесенням проведеної оплати в рахунок майбутніх платежів; - зобов'язати Комунальне підприємство «Миронївкаводоканал», Миронівську філію по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газофікації «Київоблгаз», Цех електрозв'язку №14 Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» та Миронівський РЕМ №1 Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» проводити нарахування [PERSON] та членам його сім»ї, що проживають за адресою: [ADDRESS] плату за комунальні послуги за користування водопостачанням і водовідвєденням, газопостачанням, індивідуальним домашнім телефоном та електропостачанням із застосуванням 50% знижки; - зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал», Миронівську філію по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газофікації «Київоблгаз», Цех електрозв'язку №14 Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» та Миронівський РЕМ №1 Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» подати Управлінню праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області інформацію про проведений перерахунок вартості комунальних послуг, наданих з 01.092008 року за адресою: [ADDRESS] із застосуванням 50 відсоткової знижки встановленої п.9 ст.44 Закону України „Про статус суддів" для подальшого складення реєстру погашення заборгованості перед даними підприємствами та організаціями, що надають комунальні послуги та надання пропозиції Миронівській районній держадміністрації на затвердження місцевого бюджету щодо передбачення коштів у складі видатків на компенсацію даних пільг; - зобов»язти Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області включити його до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, згідно із Законом України "Про статус суддів», вести облік пільговіка шляхом формування персональної облікової картки. 10.03.2010 року Миронівським районним судом на підставі ст.ст. 119, 120 ЦПК України відкрито провадження у справі ( Том №1, а.с., 29). 19.03.2010 року Миронівським районним судом винесено ухвалу про призначення слухання справи до попереднього судового розгляду, ( Том № 1, а.с., 36). 06.04.2010 року Миронівським судом винесено ухвалу, ( Том № 1, а.с., 125), на підставі якої залучено відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" до участі у справі за позовом [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області, комунального підприємства "Мироиівкаводоканал", Миронівської філії по експлуатації газового господарства, відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз", цеху електрозв'язку № 14 Київської обласної філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", Миронівського РЕМу № 1 закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку в якості співвідповідача. 06.04.2010 року Миронівським районним судом винесено ухвалу про призначення справи до розгляду, (Том № 1, а.с., 126). 05.05.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява позивача [PERSON] про доповнення та уточнення позовних вимог, ( Том № 1, а.с., 194 - 195), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - з метою забезпечення позову негайно постановити ухвалу про заборону Закритому акціонерному товариству «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського РП вчиняти дії по припиненню постачання електроенергії до квартири [ADDRESS] до тих пір, поки судове рішення по дані справі не набуде чинності, тому що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду щодо вірного проведення перерахунку за спожиту електроенергію. - визнати дії Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» Центру електроз'язку №11 Цеху електроз'язку № 14 щодо відключення 26.04.2010 року телефонного зв'язку в квартирі [ADDRESS] -протиправними; - зобов'язати Київську обласну філію Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» Центр електроз'язку №11 Цех електроз'язку № 14 негайно поновити надання послуги телефонного зв'язку в квартирі [ADDRESS]; - стягнути з Київської обласної філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» Центр електроз'язку № 11 Цех електроз'язку №14 на його користь моральну шкоду в сумі 10000 гривень; - зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал», ВАТ «Київолгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства по газопостачанню та газифікації, Київську обласну філію Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» Центру електроз'язку № 11 Цеху електроз'язку № 14 та Закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського РП здійснити перерахунок сплаченої [PERSON] оплати за водопостачання і водовідведення, газопостачання, користування індивідуальним домашнім телефоном та електропостачання, який проживає за адресою: [ADDRESS] із застосуванням 50 відсоткової знижки встановленої п. 9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», починаючи з 01.09.2008 року та зарахувати зайво сплачені кошти за надані послуги в рахунок майбутніх платежів; - зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал», ВАТ «Київолгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства по газопостачанню та газофікації, Київську обласну філію Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» Центру електроз'язку № 11 Цеху електроз'язку № 14 та Закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського РП в подальшому проводити нарахування [PERSON] та членам його сім'ї, що проживають за адресою: [ADDRESS]. оплату за послуги за користування водопостачанням і водовідведенням, газопостачанням, індивідуальним домашнім телефоном та електропостачанням із застосуванням 50% знижки встановленої п.9 ст.44 Закону України «Про статус суддів»; - зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області включити суддю [PERSON] до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, згідно із Законом України "Про статус суддів», вести облік пільговіка шляхом формування персональної облікової картки; - судові витрати покласти на відповідачів. 05.05.2010 року Миронівським районним судом винесено ухвалу, якою клопотання [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення, (Том №1, а.с., 197). 17.05.2010 року Миронівським районним судом Київської області винесено ухвалу, якою прийнято самовідвід судді по даній справі, справу передано до Богуславського районного суду Київської області, ( Том № 1, а.с., 227). 07.06.2010 року Богуславським районним судом на підставі ст.ст. 119 - 120 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до попереднього розгляду, ( Том № 1, а.с., 231). 05.07.2010 року Богуславським районним судом Київської області винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 15), якою: - залучено Територіальне управління державної судової адміністрації України, до участі в справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального населення Миронівської РДА, КП «Миронівкаводоканал», Миронівської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», цеху електрозв'язку № 14 Київської обласної філії ВАТ «Укртелеком», Миронівського РЕМ № 1 «А.Е.С. Київобленерго» про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 05.07.2010 року Миронівським районним судом винесено ухвалу, ( том № 2, а.с., 18), якою: - залучено [PERSON], [PERSON] до участі в справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального населення Миронівської РДА, КП «Миронівкаводоканал», Миронівської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», цеху електрозв'язку № 14 Київської обласної філії ВАТ «Укртелеком», Миронівського РЕМ № 1 ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 05.07.2010 року Богуславським районним судом Київської області на підставі ст. 156 ЦПК України винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду, ( Том № 2, а.с., 23). 16.07.2010 року Богуславським районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 25), якою: - по цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської РДА, КП «Миронівкаводоканал», Миронівської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», цеху електрозв'язку № 14 Київської обласної філії ВАТ «Укртелеком», Миронівського РЕМ № 1 ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку, замінено первісного неналежного відповідача: ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі Богуславського районного підрозділу м Богуслав на належного - ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського районного підрозділу. Визнано ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського районного підрозділу в справі за позовом - [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської РДА, КП «Миронівкаводоканал», Миронівської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», цеху електрозв»язку № 14 Київської обласної філії ВАТ «Укртелеком», Миронівського РЕМ № 1 ЗАТ А.Е.С. «Київобленерго» про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку співвідповідачем. 10.09.2010 року Богуславським районним судом Київської області винесено рішення, ( Том № 2, а.с., 65 - 67), яким: - позов [PERSON] до КП «Миронівкаводоканал», Миронівська філія по експлуатації газового господарства ВАТ «по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», ВАТ «Укртелеком» в особі ЦТП « 25 Київської обласної філії, ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу, ПП «Рембутсервіс» про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку, - задоволено частково. - зобов»язано КП «Миронівкаводоканал», Миронівська філія по експлуатації газового господарства ВАТ «по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»», ВАТ «Укртелеком» в особі ЦТП « 25 Київської обласної філії, ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу, ПП «Рембутсервіс» здійснити перерахунок по оплаті за комунальні послуги у вигляді водопостачання і водовідведення, газопостачання, користування індивідуальним домашнім телефоном, електропостачанням, утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2008 року по 10.09.2010 року із застосуванням 50 % знижки встановленої п. 9. ст. 44 Закону України « «Про судоустрій», діючого до 30.07.2010 року. Переплату за надані послуги зарахувати в рахунок майбутніх платежів. Стягнуто солідарно з КП «Миронівкаводоканал» м. Миронівка, вул.. Захарченка, 1-а , Миронівська філія по експлуатації газового господарства ВАТ «по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», м. Стрілецька, 1-а, ВАТ «Укртелеком» в особі ЦТП « 25 Київської обласної філії, м. Миронівка, вул. Леніна, 54, ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», в особі Миронівського підрозділу, ПП «Рембутсервіс», м. Миронівка, провул. Стрільця, 9, на користь [PERSON], прож. [ADDRESS] 54 грн. судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. 19.01.2011 року Апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 139), якою: - апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго», Відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз», КП «Миронівкаводоканал» та [PERSON] відхилити. - рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року залишити без змін. 29 лютого 2012 року Вищим Спеціалізованим Судом України винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 277 - 273), якою: - касаційні скарги відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз», закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» задоволено частково. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 24 квітня 2012 року згідно ухвали Апеляційного суду Київської області, ( Том № 2, а.с., 284), підсудність цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства Миронівкаводоканал». Миронівської філії по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго», Приватного підприємства «Рембудсервіс» та третіх осіб: [PERSON]. [PERSON] про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку за комунальні послуги, визначено Кагарлицькому районному суду Київської області. 12.06.2012 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання позивача [PERSON], ( Том № 3, а.с., 11), про зупинення провадження у справі до винесення рішення Верховного Суду України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 29 лютого 2012 року в зв»язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. 18.06.2012 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою відмовлено в зупиненні провадження, ( а.с., 32). 23.07.2012 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява [PERSON] про доповнення та обґрунтування позовних вимог, ( Том № 3, а.с., 136 - 139), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» провести перерахування оплати за надані послуги з водопостачання і водовідведення з 100% на 50% від встановленого тарифу за період з 01.09.2008 року по день винесення судового рішення, нарахованої [PERSON], який проживає [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги у розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати посадові обов'язки судді; - зобов'язати Миронівську філію по експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» провести перерахування оплати за спожитий газ з 100% на 50% від встановленого тарифу за період з 01.09.2008 року по день винесення судового рішення, нарахованої [PERSON], який проживає [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти, в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання послуги з газопостачання у розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати посадові обов'язки судді; - зобов'язати Відкрите акціонерне товариство «Укртелеком» в особі цеху телекомунікаційних послуг № 25 Київської обласної філії провести перерахування оплати за надані послуги по користуванню індивідуальним домашнім телефоном з 100% на 50% від встановленого тарифу за період з 01.09.2008 року по день винесення судового рішення, нарахованої [PERSON], який проживає [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги у розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати посадові обов'язки судді; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «АЕС «Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу провести перерахування оплати за спожиту електроенергію з 100% на 50% від встановленого тарифу за період з 01.09.2008 року по день винесення судового рішення, нарахованої [PERSON], який проживає [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання послуги з електропостачання у розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати посадові обов'язки судді. - зобов»язати Миронівське виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство провести перерахування оплати за надані послуги по утримання будинку та прибудинкової території з 100% на 50 % від встановленого тарифу за період з 01.09.2008 року по день винесення судового рішення, нарахованої [PERSON], який проживає [ADDRESS], нарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги у розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати посадові обов'язки судді. 14.09.2012 року Кагарлицьким районним судом винесено рішення, ( Том № 3, а.с., 169 - 172), яким: - відмовлено повністю у слідуючих позовних вимогах: 1). зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» провести перерахування оплати за надані послуги з водопостачання і водовідведення з 100% на 50% від встановленого тарифу за період з і 1.08.2008 року по 14 вересня 2012 року нарахованої [PERSON], який проживає в [ADDRESS], зарахувати переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] виконуватиме посадові обов'язки судді. 2). зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз» провести перерахунок оплати за спожитий газ з 100%) на 50% від встановленого тарифу за період 11.08.2008 року по 14.09.2012 року нарахованої [PERSON], який проживає в [ADDRESS] та в подальшому проводити нарахування за надання послуги з газопостачання в розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] виконуватиме посадові обов'язки судді. 3). зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» провести перерахунок оплати за надані послуги по користуванню індивідуальним домашнім телефоном з 100%) на 50% від встановленого тарифу за період 11.08.2008 року по 14.09.2012 року нарахованої [PERSON], який проживає в [ADDRESS] та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір поки [PERSON] виконуватиме посадові обов'язки судді. 4). зобов'язати Публічне акціонерне товариство «АЕС «Київобленерго» провести перерахунок оплати за спожиту електроенергію з 100% на 50% від встановленого тарифу за період 11.08.2008 року по 14.09.2012 року нарахованої [PERSON], який проживає в [ADDRESS] та в подальшому проводити нарахування за надання послуги з електропостачання в розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] виконуватиме посадові обов'язки судді. 5). зобов'язати Миронівське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство провести перерахунок оплати за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території з 100% на 50%о від встановленого тарифу за період 11.08.2008 року по 14.09.2012 року нарахованої [PERSON], який проживає в [ADDRESS] та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до тих пір, поки [PERSON] виконуватиме посадові обов'язки судді. 6). зобов'язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал», Миронівську філію по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз», ПАТ «Укртелеком», ПАТ «АЕС Київобленерго», Миронівське виробничо житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство провести взаємозвірку оплати за надані послуги з 11.08.2008 року по день вирішення судового рішення з [PERSON]. 12.11.2012 року Апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, ( Том № 3, а.с., 203 - 205), якою: - апеляційну скаргу відхилено. - рішення Кагарлицького районного суду від 14 вересня 2012 року залишено без зміни. 01.04.2013 року Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України, (Том № 3, а.с., 290 - 291): - допущено справу за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Миронівкаводоканал», публічного акціонерного товариства «АЕС «Київобленерго», Миронівського виробничо житлово ремонтно-експлуатаційного підприємства, управління праці та соціального захисту населення Миронівської РДА, треті особи: [PERSON], [PERSON], про зобов'язання вчинити дії, за заявою [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року до провадження Верховного Суду України. 09.04.2013 року Верховним Судом України винесено ухвалу, (Том № 3, а.с., 293), якою: - відкрито провадженні у справі за позовом [PERSON] до комінального підприємства «Миронівкаводоканал», публічного акціонерного товариства «АЕС»Київобленерго», Миронівського виробничо житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства, управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації, треті особи, - [PERSON], [PERSON], про зобов»язання вчинити дії. 03.07.2013 року Вищим Спеціалізованим Судом України винесено ухвалу, ( Том № 4, а.с., 8 - 10), якою: - касаційну скаргу [PERSON] - задоволено; - рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 14 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 09.10.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивача [PERSON], ( Том № 4, а.с., 17 - 21), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - зобов»язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» в десяти денний строк після набуття чинності даним судовим рішенням, скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги з водопостачання і водовідведення за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу та на підставі даного акту взаємозвірки здійснити перерахунок за цей же період по оплаті цієї послуги, яка надавалась за адресою: [ADDRESS], зарахувавши переплачені кошти в рахунок майбутніх платежів; - зобов»язати Комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» в подальшому нараховувати [PERSON] оплату за надання послуги з водовідведення і водопостачання з урахуванням 50 % знижки від тарифу до тих пір, поки він буде виконувати обов'язки судді та після виходу у відставку; - зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням, скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги по газопостачанню за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу та на підставі даного акту взаємозвірки здійснити перерахунок за цей же період по оплаті цієї послуги, яка надавалась за адресою: [ADDRESS], зарахувавши передплачені кошти в рахунок майбутніх платежів; - зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства в подальшому нараховувати [PERSON] послуги по газопостачанню з урахуванням 50% знижки від тарифу до тих пір, поки він буде виконувати обов»язки судді та після виходу у відставку; - зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі цеху телекомунікаційних послуг № 25 Київської обласної філії в десяти денний строк після набуття чинності даним судовим рішенням, скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги по користуванню індивідуальним домашнім телефоном за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50 % знижки від тарифу та на підставі даного акту взаємозвірки здійснити перерахунок за цей же період по оплаті цієї послуги, яка надавалась за адресою: [ADDRESS], зарахувавши переплачені кошти в рахунок майбутніх платежів. - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі цеху телекомунікаційних послуг № 25 Київської обласної філії в подальшому нараховувати [PERSON] оплату за надання послуги по користуванню індивідуальним домашнім телефоном з урахуванням 50 % знижки від тарифу до тих пір, поки він буде виконувати обов'язки судді та після виходу у відставку.; - зобов»язати Публічне акціонерне товариство «АЕС «Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням, скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги за користування електроенергією за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу та на підставі даного акту взаємозвірки здійснити перерахунок за цей же період по оплаті цієї послуги, яка надавалася за адресою: [ADDRESS], зарахувавши переплачені кошти в рахунок майбутніх платежів. - зобов»язати Публічне акціонерне товариство «АЕС «Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу в подальшому нараховувати [PERSON] оплату за надання послуги за користування електроенергією з урахуванням 50% знижки від тарифу до тих пір, поки він буде виконувати обов»язки судді та після виходу у відставку; - зобов»язати Миронівське виробничо житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням, скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за. період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50 % знижки від тарифу та на підставі даного акту взаємо звірки здійснити перерахунок за цей же період по оплаті цієї послуги, яка надавалася за адресою: [ADDRESS], зарахувавши переплачені кошти в рахунок майбутніх платежів; - зобов»язати Миронівське виробничо житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство в подальшому нараховувати [PERSON] оплату за надання послуги з утримання будинку та при будинкової території з урахуванням 50 % знижки від тарифу до тих пір, поки він буде виконувати обов»язки судді та після виходу у відставку. 25.11.2013 року Кагарлицьким районним судом винесено рішення, ( а.с., 113 - 119), згідно з яким: Позов задоволено. 1) зобов'язано Комунальне підприємство "Миронівкаводоканал" в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги з газопостачання за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу і на підставі даного акту взаємозвірки провести перерахування оплати за надані послуги з газопостачання за адресою [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до часу перебування [PERSON] на посаді судді; 2) зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київоблгаз" в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо зстановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги користування телефоном за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу і на підставі даного акту взаємозвірки провести перерахування оплати за надані послуги за адресою [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до до часу перебування [PERSON] на посаді судді; 3) зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги з користування телефоном за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу і на підставі даного акту взаємозвірки провести перерахування оплати за надані послуги за адресою [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до до часу перебування [PERSON] на посаді судді; 4) зобов'язати Публічне акціонерне товариство "АЕС "Київобленерго" в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги з електропостачання за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу і на підставі даного акту взаємозвірки провести перерахування оплати за надані послуги за адресою [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до до часу перебування [PERSON] на посаді судді; 5) зобов'язано Миронівське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство в десятиденний строк після набуття чинності даним судовим рішенням скласти акт взаємозвірки з [PERSON] щодо встановлення розміру заборгованості або переплати за надані послуги за період з 11.08.2008 року по день набуття чинності судовим рішенням з урахуванням 50% знижки від тарифу і на підставі даного акту взаємозвірки провести перерахування оплати за надані послуги за адресою [ADDRESS], зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх платежів та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до до часу перебування [PERSON] на посаді судді. 03.03.2014 року Апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, ( Том № 5, а.с., 54 - а, - 61), згідно з якою: - апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», Комунального підприємства «Миронівка-житло» Миронівської міської ради, - задоволено частково. - рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2013 року у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Миронівського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», треті особи: [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити дії, - змінено. - виключено із п.п. 1-5 резолютивної частини рішення словосполучення «... та в подальшому проводити нарахування за надання цієї послуги в розмірі 50% від встановленого тарифу до часу перебування [PERSON] на посаді судді.», а в п. 3 резолютивної частини рішення словосполучення «... по день набуття чинності судовим рішенням ...» замінити на словосполучення та цифри «... до 20 листопада 2013 року ...». 27.05.2014 року Вищим Спеціалізованим судом України винесено ухвалу, (Том № 6, а.с., 115), якою: - відкрито касаційне провадження у справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Миронівського виробничо житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», треті особи: [PERSON], [PERSON], про зобов»язання вчинити дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2013 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 3 березня 2014 року. 19.06.2014 року Вищим Спеціалізованим судом України винесено ухвалу, (Том № 6, а.с., 117), якою: - справу за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Публічного акціонерного товариства «Київобленерго.», Миронівського виробничо житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», треті особи: [PERSON], [PERSON], про зобов'язання вчинити дії - призначити до судового розгляду. 03.09.2014 року Вищим Спеціалізованим судом України винесено ухвалу, (Том № 6, а.с., 118 - 120), якою: - касаційні скарги представника Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - Реутова Вячеслава Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» задоволено частково, рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 3 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 06.10.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання, ( Том № 5, а.с. 122). 17.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення відповідача, - ПАТ «Київоблгаз», ( Том № 5, а.с., 132 - 135), наступного змісту: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають справи, щодо порушених прав. Вимога позивача стосовно нарахування пільг є - неправомірною. Тому, відповідно до діючого законодавства суд не повинен задовольняти вимогу, щодо нарахування плати за надані послуги з газопостачання із врахуванням знижки. Закон України «Про статус суддів», втратив чинність з 01.01.2011 року в повному обсязі з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втратила чинність і ч. 9 ст. 44 цього закону, відповідно до якого. Позивач втратив можливість користуватися пільгами, що були передбачені нормами цієї статті. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. І ст. 58 Конституції України - справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів м. Київ, 09.02.1999 року, справа № 1-7/99Н1-рп/99. Таким чином, застосовувати положення Закону України «Про статус суддів» до правовідносин, що складались після втрати ним чинності (з 01.01.2011 року) є грубим порушенням норм матеріального права. Крім цього, відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» суддям була передбачена 50-відсоткова знижка оплати за надані комунальні послуги, проте законом не передбачено механізм фінансування та порядок компенсації відповідних витрат. Так, ПАТ «Київоблгаз» в жодному разі не заперечує і ніколи не заперечував права позивача на отримання пільги у вигляді 50-відсоткової знижки по оплаті за газопостачання в період дії ч. 9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», тобто до 31 грудня 2010 року (до моменту втрати чинності вказаною нормою). Саме цією нормою було передбачене право позивача на відповідну пільгу та її розмір. Водночас, згаданим вище законом не було визначено механізм реалізації цього права, суб'єктами, на яких поширюються відповідні пільги, у тому числі - позивачем. З метою визначення такого механізму та на виконання, серед іншого, вимог Закону України «Про статус суддів», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 31.03.2003 № 426, якою затвердив Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу (далі - Порядок). Згідно з цим Порядком пільги, компенсації і гарантії, на які мають право відповідні категорії пільговиків (далі - пільги), надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами та за проїзд. Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи (п. 2 Порядку). Відповідно до п. 5 вказаного Порядку для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирну плату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування (абзац другий пункту 2 цього Порядку), а також довідку про склад сім'ї (раз на рік). Таким чином, законодавчо визначений Урядом механізм реалізації права на пільги по оплаті, зокрема, послуг з газопостачання пільговими категоріями громадян - працівників бюджетних установ, полягає в тому, що пільговик повинен сплатити 100 відсотків вартості спожитих ним послуг підприємству-постачальнику з подальшою компенсацією частини їх вартості за рахунок коштів бюджетної установи, в якій він працює. Як вбачається з викладеного, постанова КМУ від 31.03.03 № 426 жодним чином не суперечить ані Закону України «Про статус суддів», ані Конституції України, оскільки не скасовує встановлених ними пільг, не змінює їх розміру або кола осіб, що мають право на їх отримання, та в жодний інший спосіб не порушує або обмежує прав позивача на отримання законодавчо встановлених пільг. Водночас, відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Саме в межах реалізації наданих йому Конституцією України повноважень Кабінет Міністрів України визначив своєю постановою механізм реалізації позивачем свого права на отримання пільг по оплаті комунальних послуг і, у тому числі, послуг з газопостачання. Згідно роз'яснень, наданих Державною судовою адміністрацією України у листі від 08.09.2003 № 18-2665/03-вих., здійснювати матеріальне та побутове забезпечення суддів за рахунок коштів підприємств, які надають послуги, недопустимо. Необхідно також звернути увагу суду на те, що відповідно до ст. 130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Конституційний суд України, в свою чергу, рішенням від 11 березня 2010 року по справі N 1-3/2010 (справа про фінансове забезпечення діяльності судів) роз'яснив, що в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: "Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів", необхідно розуміти так, що: - фінансування всіх судів в Україні повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок коштів Державного бюджету України; - від імені держави забезпечення фінансування судів здійснюють Кабінет Міністрів України шляхом розроблення та подання до Верховної Ради України проекту закону про Державний бюджет України та Верховна Рада України шляхом затвердження Державного бюджету України виключно законом України, здійснення контролю за його виконанням і прийняття рішення щодо звіту про його виконання; - у Державному бюджеті України мають визначатися окремо для всіх судів України видатки на їх утримання не нижче рівня, що надає можливість незалежного здійснення правосуддя, з подальшим забезпеченням повного і своєчасного виділення таких видатків: - органи виконавчої влади беруть участь в організаційному забезпеченні функціонування судів і діяльності суддів у випадках та в порядку, передбачених Конституцією України та законами України. Свою позицію Конституційний Суду України підтвердив також в своєму рішенні від 14 грудня 2011 року по справі N 1-33/2011, а саме, у п. 3.3 рішення визначив, що фінансування судів повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, покладення обов'язку по фінансуванню діяльності судів та суддів шляхом надання пільг на підприємство приватного сектору економіки, ПАТ «Київоблгаз», є - неприпустимим та призведе до порушення конституційних гарантій самостійності та незалежності суддів при здійсненні правосуддя, оскільки зробить можливим негативний вплив на них через механізми виділення та розподілення належних їм відповідно до закону коштів Державного бюджету України. Статус та повноваження парламенту України, Верховної Ради, визначений Конституцією України. Відповідно до ст. 75 Конституції єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Згідно з Конституцією України основи соціального захисту, засади регулювання праці і зайнятості, судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури визначаються виключно законами, прийняття яких є повноваженням Верховної Ради України (пункт З частини першої статті 85, пункт 6 частини першої статті 92). 21.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення відповідача, - ПАТ «Укртелеком», ( Том № 5, а.с., 145 - 146), наступного змісту: В Кагарлицькому районному суді Київської області слухається справа за позовом [PERSON] (далі - Позивач) до Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі цеху телекомунікаційних послуг №25 Київської обласної філії, Публічного акціонерного товариства «АЕС Київобленерго» в особі Миронівського підрозділу, Миронівського виробничого житлово-експлуатаційного підприємства, управління праці та соціального захисту населення Миронівської РДА, треті особи Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області, [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити дії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської обласної філії (далі - Відповідач) про зобов'язання вчинити дії. З даною позовною заявою ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії не погоджується з наступних підстав. Свої зобов'язання за договором Товариство виконало в повному обсязі, надаючи безперебійно і якісно послуги телефонного зв'язку позивачу. Ніяких перерв в наданні послуг зв'язку не було, зв'язок працював безперебійно. Претензій з боку Позивача про порушення зв'язку і заявок про їх усунення не надходило. Сторони розірвали договір про надання послуг телекомунікаційного зв'язку 20.11.2013 р. Закон України «Про статус суддів» втратив чинність на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (07.07.2010 р.), який визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів, що унеможливлює в подальшому отримувати пільгу, визначену в Законі України «Про статус суддів». Крім того, ст. 120 Закону України «Про судоустрій в Україні» передбачає фінансування органів судової влади за рахунок Державного бюджету України. До заходів фінансування зокрема відноситься здійснення виплат по наданню пільг. Відповідно до ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Також, згідно ст.. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Відповідно до п. 33 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №720 від 09.08.2005 року, телекомунікаційні послуги надаються за плату. У разі встановлення пільг на оплату телекомунікаційних послуг компенсація операторам недоотриманих сум доходів здійснюється відповідно до законодавства. Тобто, діючим в Україні законодавством визначено факт компенсації операторам доходів від наданих пільг у безумовному порядку та в імперативній формі. Виходячи з цього оператор не повинен нести власні витрати на забезпечення телекомунікаційними послугами пільгової категорії абонентів. Закон України «Про судоустрій» ст. 120 передбачає фінансування органів судової влади за рахунок коштів Державного бюджету, а не за рахунок коштів підприємства, що надає телекомунікаційні послуги споживачам. А Законами України Про Державний бюджет на 2008,2009,2010 роки не було передбачено видатків на відшкодування суддям витрат за користування індивідуальним телефоном. Відповідно, підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідачів, які перебувають із позивачем у договірних правовідносинах, застосовувати 50-відсоткову знижку на оплату за надані йому послуги за період, починаючи з 11 серпня 2008 року, без відповідних бюджетних асигнувань, - відсутні. Згідно ч. 5, 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України, будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень встановлених Бюджетним кодексом України та Законом Про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватись. Враховуючи, що суди фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, надання пільг судді за рахунок коштів відповідача є неприпустимим. Стаття 19 Конституції України зазначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідач не є благодійною організацією, тому не має змоги реалізувати цю пільгу, яка фінансувалася державою за рахунок бюджетних коштів за власні кошти. Отже, держава не заклала кошти в бюджеті на реалізацію цих пільг. Таким чином, держава не забезпечила можливість реалізації права Позивача на отримання пільги, бо не запланувала кошти на цю реалізацію, а також не визначила механізму користування правом Позивача при відсутності фінансування цієї пільги, тобто позбавила права на пільги Позивача. Необхідно також взяти до уваги Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31. 03. 2003 р. яким встановлено, що пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування їм передбаченої законодавством частини фактичних витрат за надані послуги, відповідно до якого відшкодування витрат за надані пільговику послуги, щомісячно чи раз у квартал за рішенням керівника такої установи, проводяться за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання установ, де працює пільговик. Механізм користування правом Позивача не визначено нормативно-правовими актами, згідно яких виникла б можливість його реалізації, при відсутності фінансування цієї пільги державою, яка позбавила права на пільги Позивача. Закон України «Про статус суддів» лише встановлював право судді на пільги, однак механізму реалізації цього права та порядку надання цих пільг закон не визначав. Відповідно до Стратегії упорядкування системи надання пільг окремим категоріям громадян до 2012 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 3 червня 2009 р. N 594-р, установлення пільг особам, які мають право на пільги за професійною (службовою) ознакою, зокрема, тим, що вийшли на пенсію, зумовлене специфікою їх службової діяльності і є додатковою соціальною гарантією у зв'язку з особливими умовами праці та підвищеним ризиком (військовослужбовці, працівники міліції, пожежної охорони тощо), роботою у сільській місцевості (працівники сфери охорони здоров'я, культури, освіти), суспільною значущістю (народні депутати України, працівники судів та прокуратури), шкідливими умовами виробництва і загрозою професійного захворювання (зокрема, гірники). Основними джерелами фінансування витрат, пов'язаних з наданням пільг, є державний та місцеві бюджети. Частина таких витрат здійснюється підприємствами, на яких працювали або працюють пільгові категорії громадян, а також підприємствами, які надають житлово-комунальні, транспортні та інші послуги. Недостатній обсяг бюджетного фінансування призводить до обмеження права громадян на пільги і фінансово-економічних збитків зазначених підприємств. Законодавство про пільги, яке становить понад 50 законодавчих актів, сформовано переважно на початку дев'яностих років з метою захисту населення від економічної нестабільності та спрямовано на реалізацію конституційного права кожного громадянина на забезпечення достатнього життєвого рівня. З часу прийняття законодавчих актів, якими встановлено пільги, здійснено ряд заходів для підвищення рівня доходів населення». Закон України «Про статус суддів», який діяв на момент звернення позивача з заявами до відповідачів про надання пільг, втратив чинність з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. і те, що з 01.01.2011 р. втратив чинність і ч. 9. ст. 44 цього закону, і відповідно, Позивач втратив можливість користуватися нормами цієї статті. Статус суддів почав регулюватися новим законом («Про судоустрій і статус суддів»), в якому про відповідні пільги не зазначається. Відповідно до ст. 58 Конституції та ч.2. ст. 5 ЦК України, з приводу того, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Враховуючи наведене, ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії вважає, що вимоги Позивача щодо застосування 50% знижки по оплаті за користування індивідуальним домашнім телефоном вимоги не відповідають вищезазначеному законодавству та не можуть бути виконані Відповідачем. Відповідач не може відновити дію закону, який втратив чинність. 21.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове заперечення відповідача, - ПАТ «Київобленерго», ( Том № 5, а.с., 147 - 148), наступного змісту: [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою про зобов»язання провести перерахунок за використану електроенергію за період з 01.09.2008 року і до дня винесення судового рішення з віднесення проведеної оплати в рахунок майбутніх платежів із застосуванням 50% знижки плати як судді; зобов»язати ПАТ «Київобленерго» проводити нарахування за використану електричну енергію [PERSON] та членам його сім»ї із застосуванням 50% знижки до тих пір, поки [PERSON] буде виконувати обов»язки судді. З позовними вимогами [PERSON] не погоджуються у повному обсязі. Відповідно до ЦК України особа має право звернутися до суду для захисту вже порушених прав. Тобто вимога позивача стосовно нарахування пільг в майбутньому є неправомірною. Закон України «Про статус суддів» втратив чинність, починаючи з 01.01.2011 року у повному обсязі згідно із ЗУ « Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ. Відповідно, з 01.01.2011 року ніяким діючим законодавством не передбачається право на пільги суддям. Щодо відносин в період дії ЗУ «Про статус суддів». Відповідно до ЗУ «Про статус суддів», зокрема, п. 9 ст. 44 суддям надавалася 50-відсоткова знижка плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Такі ж пільги зберігалися за ними і після виходу у відставку. Даний закон лише встановлював право суддів на пільги. Механізму реалізації цього права та порядку надання цих пільг даний закон не визначав. А тому для більш детального правового регулювання даного питання необхідно було застосовувати діючі нормативні акти держави, що визначають процесуальні норми щодо реалізації права на пільги. Таким діючим нормативним актом на даний час є постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426 «Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу» з останніми змінами, внесеними постановами КМ України, зокрема №148 від 5 березня 2008 року. Даною постановою затверджено процедурний порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. Судді є працівниками бюджетних установ, отже даний Порядок безпосередньо застосовувався при вирішенні питання щодо надання пільг суддям. Так у відповідності до п.2 цього «Порядку» пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування комунальними послугами. Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи. Відповідно до п. 3 «Порядку» «видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ.» Відповідно до п. 5 «Порядку» «для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом(квартину плату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім»ї.». Отже, вищевказаний нормативний акт встановлює порядок дій щодо реалізації права суддів на отримання пільг по сплаті комунальних послуг, зокрема, сплати за електричну енергію. Позивач є споживачем електричної енергії та проводить оплату за використану електричну енергію у повному обсязі. Потім звертається до установи, де він працює для вирішення питання щодо відшкодування пільговику, передбаченої законодавством частини фактичних витрат по сплаті за електроенергію. Дана постанова не містить вимоги щодо зобов»язання підприємств, що надають комунальні послуги, проводити нарахування за послугу із врахуванням знижки (пільги). Тому вимога позивача є необгрунтована та такою, що не відповідає діючому порядку отримання пільги, як судді. Суди повинні вирішувати справи на підставі законів та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідним органом на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426 «Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу» є діючим нормативним актом, що прийнята у межах повноважень органу виконавчої влади, питання щодо порядку та процедури надання пільг суддям необхідно вирішувати на підставі даної постанови . Враховуючи вищевказане, зважаючи на незаконність вимог позивача, просять відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі. 21.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове заперечення проти позову від відповідача, - Комунального підприємства «Миронівкаводоканал», 9 (Том № 5, а.с., 149), наступного змісту: Комунальне підприємство « Миронівкаводоканал» розглянуло копії матеріалів справи за позовом [PERSON] про спонукання до надання пільг та проведення перерахунку і заперечує проти позовних вимог, викладених в заяві з слідуючих підстав: 1. Право на пільги по оплаті комунальних послуг гарантовано державою і реалізується за рахунок державних коштів. Дійсно, згідно п.9 ст. 44 Закону України « Про статус суддів » суддям надається 50-ти відсоткова знижка за комунальні послуги. Але так як пільга є державною допомогою, то і фінансується вона з Державного бюджету через субвенцію місцевим бюджетам. У листі Головного управління праці та соціального захисту населення Київської облдержадміністрації про це чітко написано. Але держава своїми законодавчими актами призупинила виділення коштів на фінансування даної пільги, а підприємство за свої кошти не може надавати пільгу, так як це державна допомога і повинна відшкодовуватися державними коштами. 2. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 31.03.2003 року « Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу» зазначено, для відшкодування фактичних витрат пільговик повинен звернутися в бухгалтерію своєї установи. 3. Позивач в матеріали справи не додав довідки про те, чи звертався вій на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 31.03.2003 року « Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу»е в бухгалтерію своєї установи з заявою про відшкодування фактичних витрат на оплату комунальних послуг. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, підприємство заперечує проти позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовував свої позовні вимоги наступним, ( Том № 5, а.с., 221 - 225): Дана справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій, якими було встановлено, що у відповідності до ч.9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», починаючи з 11 серпня 2008 року у нього, як у судді місцевого суду та членів моєї сім'ї виникло право на 50% знижку по оплаті за комунальні послуги. Таке право зберігається за ним і після виходу у відставку. Однак, відповідачі понад 6 років порушують, не визнають та оспорюють вищевказане право, оскільки нараховують плату за надані ними комунальні послуги у 100% розмірі, посилаючись на те, що Законом України «Про статус суддів» не визначено механізму реалізації цього права та порядку надання цих пільг. Крім того, посилаючись на те, що положення ч.9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» втратило чинності з 01.01.2011 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено такої пільги для суддів. Внаслідок того, що відповідачі неодноразово ігнорували роз'яснення суду щодо їх права на звернення з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги з урахуванням строку позовної давності, вони продовжують безпідставно і незаконно нараховувати йому цю плату у розмірі 100% від тарифу і тому по їх бухгалтерським даним за період з 11.08.2008 року по даний час у нього виникла заборгованість у розмірах, а саме: перед ПАТ «Київобленерго» - 2465,77 грн.; ПАТ «Київоблгаз»- 1759,66 грн., Миронівське ВЖРЕП -1518,75 грн., ПАТ «Укртелеком» -1211,46 грн. (за телефон та інтернет). Він вважає, що посилання відповідачів на те, що відсутній механізм реалізації та порядку надання суддям та членам їх сім'ї права на отримання державної гарантії у вигляді 50% знижки по оплаті за комунальні послуги є надуманими по наступним підставам. Так, значна більшість суб'єктів господарювання, які поважають і не порушують принцип незалежності суддів та їх статус, враховуючи положення пункту 6 частини 1 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де визначено, що виконавець (суб'єкт господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу), має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги з оплати житлово-комунальних послуг та на підставі п.п. 10,18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання» від 09.12.1999 року № 2246 і аналогічні правила щодо надання послуг з водопостачання та електропостачання, в добровільному порядку нараховували до 01.11.2011 року, та продовжують нараховувати по даний час абсолютній більшості суддів України від загальної їх кількості та суддям, що перебувають у відставці, плату за користування комунальними послугами у розмірі 50%. Проте, є не значна кількість суб'єктів господарювання. (як у даному випадку), які не бажають виконувати державні гарантії та не визнають і оспорюють право суддів та членів їх сімей, та суддів у відставці на отримання даної знижки, що призвело до спору про зобов'язання здійснити перерахунок оплати за комунальні послуги. Згідно судової практики, вбачається, що сотні аналогічних справ даної категорії були розглянуті судами різних інстанцій та задоволені на користь позивачів, тобто суддів ( копії рішень суддів різних інстанцій надані до матеріалів справи). Таким чином, якщо б відповідачі на підставі вищевказаних норм законодавства та підзаконних актів своєчасно звернулись би до ТУ ДСА України в Київській області з відповідними бухгалтерськими документами про нарахування йому знижки по оплаті за надані ними комунальні послуги у розмірі 50%, які б в подальшому за пропозиціями ДСА України та КМ України були враховані Верховною Радою України при прийнятті чергового Закону України «Про бюджет України», то у відповідачів виникло би право на отримання компенсації за виконання ними державних гарантій, передбачених для суддів та членів їх сімей у вигляді відшкодування 50% знижки по оплаті за комунальні послуги. Твердження представників відповідачів про те, що з 01.01.20,1 року скасовано (відмінено) пільгу про надання суддям 50% знижки за комунальні послуги у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус судців», не можуть бути приймати судом до уваги, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства України, Конституції України та судовій практиці. Крім того, він вважає, що 03 вересня 2014 року колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, винісши ухвалу про часткове задоволення касаційних скарг ПАТ «Укртелеком», ПАТ «Київоблгаз» та ПАТ «Київобленерго», не врахувала роз'яснення рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 19 рп./2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), постанову Пленуму Верхвного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» та постанову Верховного Суду України від 22 травня 2013 року, згідно якої його заява про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2012 року була задоволена, оскільки суд касаційної інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, не однаково застосував одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 22, 126, 129, 130 Конституції України, статті 11, частини 9 статті 44, частини 1 пунктів 7,8 частини четвертої та частини шостої ст. 47 Закону №2862-ХІ1, що потягло до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та по надуманим підставам, у незаконному складі, всупереч положенню ч. 3 ст.21 ЦПК України скасувала рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2013 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 03.03.2014 року. Так, 03 вересня 2014 року судді касаційної інстанції [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повторно незаконно приймали участь у розгляді даної справи, не дивлячись на те, що 29 лютого 2012 року вони вже виносили ухвалу по цій справі, яка була скасована постановою Верховного Суду України від 22 травня 2013 року. Крім того, що судді касаційної інстанції [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не маючи законного права на повторну участь у розгляді даної справи, були упередженими та необ'єктивними, оскільки для скасування рішень судів першої та другої інстанції, якими задоволено мої позовні вимоги, посилались на різні підстави, а саме: - згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року вбачається, що підставами для задоволення касаційних скарг є те, що:-« Даний Закон лише встановлює право судді на пільги, однак механізму реалізації цього права та порядку надання цих пільг закон не визначає ( абз. 4 арк.4 ухвали). Другою підставою стало те, що:-« Також, правильно встановивши, що [PERSON] має право на 50% знижку по оплаті за користуванням житлом та наданні комунальні послуги, суди не звернули належної уваги на те, що відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2008 та 2009 рік» зазначені пільги надаються залежно від наявності права на податкову пільгу» (абз.9 арк.4 ухвали); - проте, згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року вбачаються зовсім інші підстави для часткового задоволення касаційних скарг відповідачів:- «Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи та не врахував, що Закон України «Про статус суддів», яким було визначено право судді на 50% знижку на оплату за займане ним та членами його сім'ї житло, комунальні послуги, втратив чинність 1 січня 2011 року із прийняттям та набуттям чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а відтак не з'ясував, до якого часу позивач мав право на ці пільги та коли воно припинилось, а відтак чи є підстави для здійснення перерахунку з оплати за надані послуги після цього часу і до набрання чинності ухваленим у справі судовим рішенням. Крім того, не з'ясував, чи сплачував позивач вартість наданих послуг та чи передбачено чинним законодавством можливість перерахунку сплачених коштів, ухвалив передчасне рішення про задоволення позову з порушенням матеріального та процесуального права» ( абз.9, арк.4, абз 1 арк.5 ,- ухвали). Для того, щоб переконатись у хибній позиції представників відповідачів та у незаконних висновках колегії суддів, викладених в ухвалі від 03.09.2014 року, оскільки вони були упередженими та необ'єктивними і не мали права на повторну участь у розгляді цієї справи, вважає за необхідне проаналізувати положення Конституції, рішення Конституційного Суду та норми законодавства по питанню, з якою метою законодавець надав суддям та членами їх сімей право на 50% знижку по оплаті за комунальні послуги, які були передбачені ч. 9 ст.44 Закону України «Про статус суддів», і чи припинилось це право після 01.01.2011 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Так, спеціальним Законом України «Про статус суддів», законодавець визначив статус судді, у тому числі і й гарантії його Конституційної незалежності, як носія судової влади і тому, згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19 рп./2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) вбачається, що статтею 44 Закону України «Про статус суддів» встановлено не пільги, а державні гарантії суддям, які, таким чином, не відносяться до категорії населення, що користується пільгами, а як представники судової влади мають визначені державні гарантії. Крім того, в рішенні наголошено на тому, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів, як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Тому, на думку Конституційного Суду України, зниження рівня гарантій незалежності суддів у разі прийняття нових законів чи внесення змін до чинних законів є неприпустимим. На підставі викладеного, Конституційним Судом України вирішено, що не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Таким чином, не дивлячись на прийняття нового Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в якому не передбачено конкретної норми про належне матеріальне і побутове забезпечення суддів, що в свою чергу знижує рівень Конституційних гарантій щодо незалежності суддів, тому він вважає, що в даному випадку для ухвалення законного та обгрунтованого рішення по цій справі необхідно керуватись ст.ст. 8, 22, 24,126, 130 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19 рп.2004, яке є обов'язковим до виконання на всій території України та повинно виконуватись усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і не може бути оскаржено, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» та ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Так, відповідно до ст. 8 Конституції України зазначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-яки і спосіб забороняється. Частиною 3 статті 11 вказаного Закону України «Про статус суддів» гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Ця норма кореспондується із ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. І, п.8 ч.4, ч.5, ч. 6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Незалежність судді забезпечується: належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність судді і не посягати на неї. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді. Аналогічну правову позицію з цього приводу неодноразово висловлював Конституційний Суд України в своїх рішеннях від 20.03.02 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів) № 10-23/2007 та від 22.05.2008 року Х°10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). Крім державної гарантії у вигляді права судді та членів його сім'ї на отримання 50% знижки по оплаті за комунальні послуги, передбаченої ч.9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», враховуючи особливий статус суддів, як носіїв судової влади, законодавством також було передбачено ще ряд соціально-правових державних гарантій, що спрямовані на реалізацію принципу незалежності суддів, передбаченого ст. 126 Конституції України для забезпеченим належного виконання судом своїх конституційних функцій. Так, наприклад, згідно ч.7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у нього, як у судді місцевого суду та членів моєї сім'ї виникло право не пізніше шести місяців отримати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири чи будинку за місцем розташування суду. Однак, з набуттям чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вищевказане право судді на житло звужено, оскільки ст. 132 нового Закону передбачено, що після призначення на посаду судді місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду. В зв'язку з тим, що у нього та у членів його сім'ї виникло право на отримання житла під час дії Закону України «Про статус суддів», тому виконавчий комітет Богуславської міської ради, не дивлячись на прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 01.01.2011 року по даний час, враховуючи положення ст. 22 Конституції України, правомірно не виносить рішення про переведення його з позачергового квартирного обліку на чергу по отриманню службового житла. Про упередженість та не об'єктивність суддів касаційної інстанції [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які 03.09.2014 року повторно прийняли участь у розгляді даної справи, вказує наступне. Так, згідно ухвали від 03.09.2014 року вбачається, що судді касаційної інстанції прийшли до висновку про те, що рішення суддів першої та другої інстанції необхідно скасувати, посилаючись на те, що захист права позивача на майбутнє, не грунтується на нормах чинного законодавства. Однак, даний висновок є надуманим та не обгрунтованим, оскільки суддями касаційної інстанції не враховано положення ч. І ст. 3, ч. І ст.15 ЦПК України, ст.15, п.1, п. 3, абз. 2 ч.2 ст. 16 ЦК України та в ухвалі суду не зазначено, якими конкретними нормами законодавства заборонено захищати права позивача на майбутнє. Як би судді касаційної інстанції повно та об'єктивно вивчили матеріали справи і не упереджено надали їм належну оцінку, то було б встановлено, що крім того, що відповідачі понад 6 років порушують, не визнають та оспорюють його право на отримання 50% знижки по оплаті за комунальні послуги, вони також всупереч положенням ст. 124 Конституції України та ч. І ст. 14 ЦПК України ігнорували та не виконували судове рішення, яке набуло чинності. Так, рішення Богуславського районного суду Київської області від 10.09.2010 року набуло чинності 19.01.2011 року, однак відповідачі на протязі 9 місяців ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконали вищевказане рішення суду, посилаючись на різні підстави, а саме: - начальник ПАТ «Київоблгаз» в особі Миронівської філії по експлуатації газового господарства в своєму листі зазначив, що рішення Богуславського районного суду Київської області від 10.09.2010 року не може бути виконаним, оскільки йому дане рішення є не зрозумілим; - інші керівники відповідачів надали письмову відповідь державному виконавцю про те, що неможливо виконати рішення суду, оскільки нарахування та обчислення вартості за надані позивачу послуги відбувається автоматично на підставі комп'ютерної програми, в яку не можливо внести корективи щодо здійснення перерахунку по оплаті послуг, так як розробниками цієї коп'ютерної програми це не передбачено. Тому, враховуючи положення бухгалтерського обліку, яким врегульовано питання щодо встановлення заборгованості або переплати коштів за надані послуги на підставі договірних відносин, він був вимушений звернутись до суду з додатковою вимогою про зобов'язання відповідачів після набуття чинності судовим рішенням скласти акт взаємозвірки для встановлення розміру заборгованості або переплати за надані ними послуги. Крім того, висновок суддів касаційної інстанції про те, що суд першої інстанції не з'ясував, чи сплачував позивач вартість наданих послуг та чи передбачено чинним законодавством можливість перерахунку сплачених коштів, є надуманим. Якщо б, судді касаційної інстанції об'єктивно і неупереджено вивчили та розглянули матеріали справи, то було б встановлено, що суд першої інстанції за його клопотанням приєднав до матеріалів справи копії квитанцій про оплату за комунальні послуги на користь відповідачів у розмірі 50% від тарифу. Що стосується питання, чи передбачено законодавством можливість перерахунку сплачених коштів, яке також стало підставою для часткового задоволення касаційних скарг відповідачів та скасування рішень судів першої та другої інстанції, з його точки зору не може прийматись до уваги, оскільки про порядок здійснення перерахунку сплачених коштів за надані послуги на підставі договірних відносин, відомі навіть любому студенту 3-4 курсу юридичного факультету ВУЗа. Таким чином, враховуючи те, що у відповідності до ч.9 ст. 4 Закону України «Про статус суддів» у нього, як у судді місцевого суду та членів його сім'ї виникло право на державну гарантію, у вигляді отримання 50% знижки по оплаті за житло та комунальні послуги, яка спрямована на реалізацію принципу незалежності суддів, крім того, таким правом користувались і продовжують користуватись абсолютна більшість суддів України від загальної їх кількості, то це право не може бути припинено, скасовано або відмінено після 01.01.2011 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки це є грубим порушенням ст.ст. 8, 22, 24, 126, 130 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів», ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та не дотриманням роз'ясненнь постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червні 2007 року «Про незалежність судової влади», постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» та постанови Верховного Суду України від 22 травня 2013 року винесеної по цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed