Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] року народження. Так, в період з 20.01. 2014 року по 12.12. 2014 року [PERSON] перебував на обліку служби у справах дітей Маріупольської міської ради в Приморському районі як дитина, яка проживаю в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, оскільки відповідач [PERSON] не мала постійного місця мешкання та реєстрації, не виконувала рекомендації лікарів, залишала дитину без належного харчування, що несло загрозу життя та здоров'ю дитини. Також зазначено, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.05. 2012 року та постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.01. 2013 року [PERSON] була засуджена до трьох років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, затримана 11.11. 2014 року та направлена до ДУ "Приазовська виправна колонія (№107)" для відбування покарання. Так, рішенням колегії Приморської районної адміністрації малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлений під опіку [PERSON], де проживає до теперішнього часу. Крім того зазначено, що починаючи з 10.11. 2017 року, тобто після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі, остання до служби у справах дітей не зверталася, долею дитини не цікавилися, за місцем перебування дитини також не приходила, з питанням про повернення малолітнього сина або встановлення місця його перебування не зверталася, крім цього не зверталася також і до медичних закладів міста з метою з'ясування стану здоров'я своєї дитини, а також не з'являлась, ані за адресою: м. Маріуполь, вул. Равнінна, 19, за якою мала намір проживати, ані за адресою своєї реєстрації. Таким чином позивач вважає, що малолітній [PERSON], з моменту звільнення матері набув права на виховання в рідній сім'ї, втрати статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та припинення опіки з боку [PERSON], проте відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками відносно своєї дитини, а тому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позов, просила провести розгляд справи без її участі. У разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у загальному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 грудня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 11 грудня 2013 року, його матір'ю зазначена [PERSON], в той же самий час відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.5,6) Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради за № 248 від 23.12. 2014 року малолітньому [PERSON], [INFO] року народження надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з правом користування усіма пільгами передбаченими законодавством для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв'язку із засудженням матері [PERSON] до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. (а.с.7) Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради за № 257 від 23.12. 2014 року, [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] року народження, позбавленого батьківського піклування. (а.с.8) З листа ДУ "Приазовська виправна колонія (№107)" за № 6/2960 від 06.11. 2017 року вбачається, що засуджена [PERSON], [INFO] року народження звільнена за відбуттям покарання 10.11. 2017 року та має намір проживати за адресою: [ADDRESS]. (а.с.11) Так, починаючи з часу звільнення з місць позбавлення волі, тобто з 10.11. 2017 року [PERSON] не зверталась до Кальміуського району управління "Служба у справах дітей" міської ради з питання повернення їй малолітньої дитини, не зверталася за соціальною допомогою з питання повернення до біологічної родини [PERSON] до Соціальної служби сім'ї дітей та молоді Маріупольської міської ради, а крім того не зверталася до амбулаторії № 4 ЦПМСМ № 4 з питання здоров'я та фізичного розвитку сина [PERSON], 2013 року народження.(а.с.13,14,16) Як вбачається з витягу протоколу №1 засідання Приморської районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 16.01.2018року, остання вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] року народження. Згідно відомостей з Управління «Служби у справах дітей» служби у справах дітей по Кальміуському району Маріупольської міської ради від 16.04.2018року - 06.04.2018року до служби у справах дітей по Кальміуському району Маріупольської міської ради управління «Служба у справах дітей», звернулась [PERSON], яка вказала місце свого проживання : [ADDRESS]- з питань встановлення місця знаходження її малолітнього сина. Однак, зазначеного будинку [ADDRESS] не існує. Відповідно до п.27 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", якщо після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулись із заявою про повернення дитини, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Роз'ясненнями п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03. 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Таким чином, здійснюючи аналіз наданих доказів в їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, після звільнення з місць позбавлення волі протягом п'яти місяців не цікавиться здоров'ям, розвитком своєї дитини, не приймає жодних заходів щодо вирішення питання про повернення дитини до родини. Зважаючи на викладене вище, виходячи винятково з інтересів малолітньої дитини, враховуючи наявність факту ухилення відповідачкою від свого обов'язку виховувати та утримувати дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 89, 130,141, 263-265,268, 280, 284 ЦПК України, суд

Outcome: approved