Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом про визнання права власності на пай, посилаючись на те, що 28 лютого 1997 року він був прийнятий в члени КСП «Ягідне» Куп'янського району Харківської області, де працював водієм, після реорганізації КСП «Ягідне» в СООО «Ягідне» він надалі продовжував працювати водієм. У квітні 2003 року [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням. Позивач стверджує, що саме в період коли він працював водієм КСП «Ягідне» передавалася земля у власність КСП «Ягідне», а саме 09 серпня 1999 року. Оскільки земля хоч і розпайована, але залишаються вільні землі, достатні для того, щоб бути наділеними іншим членам КСП, які були пропущені у списках, тому позивач вважає, що він має право на земельний пай як колишній член КСП, який на час передання у власність землі був членом КСП та набув право на пай. Причини того, чому [PERSON] не був виданий сертифікат про право на земельну частку не відомо. Розмір паю члена КСП «Ягідне» Куп'янського району Харківської області складає 7,65 га., тому заявник просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності на пай. 27 листопада 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги в яких замінив відповідача з Кислівської сільської ради Куп'янського району Харківської області на Ягіднянську сільську раду Куп'янського району Харківської області та деталізував прохальну частину позовних вимог. 29 серпня 2016 року позивач знову уточнив свої позовні вимоги та просив визнати причину пропуску строку позовної давності поважною, поновити строк позовної давності. Визнати за позивачем право на земельну частку \\ пай\\ в розмірі 7,65 га умовних кадастрових гектарів без визначення в натурі \\ на місцевості \\ члена КСП «Ягідне» Купянського району Харківської області з земель колишнього КСП «Ягідне» Купянського району Харківської області, розташованої в адміністративних межах Ягіднянської сільради Купянського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду , виділивши цю земельну частку в натурі. У разі неможливості виділити в адміністративних межах Ягіднянської сільради Купянського району, виділити земельну ділянку в іншому місці Купянського району в межах іншої сільради. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити його в повному обсязі. Крім того позивач пояснив суду, що йому відомо, що в разі якщо протягом двох років безперервно працювати в КСП, то особа автоматично стає членом КСП. Представник відповідача у судове засідання не зявився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник Купянської районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснив, що Державний акт на право колективної власності на землю був підписаний Ягіднянською сільською радою (головою) 07 лютого 1997 року, але зареєстрований у 1999 році 09 серпня. Звернув увагу, що у [PERSON] в трудовій книзі є запис, що він являється водієм КСП «Ягідне», але немає запису про те, що він був членом КСП. Тому згідно тих доказів, які знаходяться в матеріалах справи вважав, що немає доказів того що позивач був членом КСП та має право на пай, у звязку з чим заперечував проти задоволення позовної заяви. Представник третьої особи - головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також заперечення на позовну заяву в яких просив відмовити у задоволенні всіх позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що для визнання за особою права на земельну частку (пай), необхідно, щоб: особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства; особа перебувала у списку, що додасться до державною акта на право колективної власності на землю. З огляду на положення Конституції України представник Держгеокадастру вважає, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. А тому, у задоволенні позовних вимог [PERSON] потрібно відмовити, бо вони суперечать вимогам ст.ст. 118,122 Земельного Кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» від 4 лютого 2004 р. N 122, Положенню про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. Окрім того зазначено, що позивач лише через 17 років звернувся до суду з відповідним позовом щодо визнання за ним права на земельну частку (пай), а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, в силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням вищевикладеного, представник головного управління Держгеокадастру у Харківській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог бо вони є недоведеними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно запису у трудовій книжці [PERSON] 28 лютого 1997 року був прийнятий на роботу в автопарк водієм 1-го класу. У звязку з реорганізацією КСП «Ягідне» [PERSON] був переведений в СООО «Ягідне» де надалі продовжував працювати водієм, а у квітні 2003 року звільнився з роботи за власним бажанням. (а.с. 7-9). В архівній довідці від 29 вересня 2015 року №07-46/837 зазначено, що в архівному фонді СТОВ «Ягідне» в наказах з особового складу є наступні відомості: про прийняття [PERSON] в автопарк водієм 1-го класу з 28 лютого 1997 року; про нарахування заробітної плати [PERSON] за період з березня 1997 року по березень 2003 року. Крім того в примітці до довідки зазначено, що у наказах з особового складу за 2003 рік відомостей про звільнення [PERSON] не виявлено (а.с. 13) 10 листопада 2008 року начальник відділу Держкомзему у Купянському районі Харківської області надав завідуючому юридичною консультацією відповідь на запит від 24 вересня 2008 року. В своїй відповіді начальник відділу зазначив, що в додатку до Державного акту ХР 19-00-000666 на право колективної власності на землю сільськогосподарського підприємства «Ягідне» в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] не значиться. Крім того, розпорядженням Купянської районної адміністрації №312 від 22 жовтня 2001 року є дозвіл на використання земель резервного фонду пропущеним колишнім членам реформованого сільськогосподарського підприємства КСП «Ягідне» в кількості 11 чоловік, серед яких немає громадянина [PERSON] (а.с. 11). 04 червня 2010 року начальник відділу Держкомзему у Купянському районі Харківської області надав завідуючому юридичною консультацією відповідь на запит від 04 червня 2010 року. В своїй відповіді начальник відділу зазначив, що є розпорядження Купянської районної адміністрації №248 від 15 серпня 2001 року та №312 від 22 жовтня 2001 року на використання земель резервного фонду пропущеним колишнім членам реформованого сільськогосподарського підприємства КСП «Ягідне» в кількості 19 чоловік. Згідно розпорядження Купянської районної адміністрації №139 від 06 березня 1997 року розмір сертифіката на право на земельну частку (пай) 7,65 умовних кадастрових га, вартістю двадцять одна тисяча пятсот сімдесят гривень шістдесят чотири копійки (21570,64 грн.) (а.с. 12). 28 жовтня 2015 року Купянська районна державна адміністрація Харківської області надала позивачу [PERSON] розгорнуту відповідь на його запит, де зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами, відповідно до списку, що додасться до державною акта на право колективної власності на землю. З довідки вбачається, що право власності на земельний пай мають лише громадяни, які є членами сільськогосподарського підприємства та були внесені до вказаного списку. А якщо особа не була внесена до списку і право на пай вчасно не реалізоване, в такому випадку, при наявності документів, що підтверджують право особи на пай, можна звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 10). 20 листопада 2015 року начальник управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області повідомив [PERSON], що державний акт на право колективної власності на землю серія ХР 19-00-000666 колишнього КСП «Ягідне» на території Куп'янського району Харківської області, зареєстровано у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю на території Куп'янського району від 09 серпня 1999 року за №17. Вартість земельної частки (паю) розміром 7,65 умовних кадастрових гектарів без визначення в натурі (на місцевості), на землях колишнього КСП «Ягідне» станом на 01 січня 2015 року становить 21570,64 грн. х 3,997 (коефіцієнт індексації на 2015 рік) = 86217,85 грн. 07 грудня 2015 року начальник архівного відділу Купянської районної державної адміністрації надав [PERSON] довідку про те, що документи КСП «Ягідне» на зберігання до архівного відділу не надходили. В документах архівного відділу Ягідненської сільської ради Куп'янського району Харківської області, які надійшли до архівного відділу за 1999 рік, відомостей про розпаювання земель КСП «Ягідне» не знайдено (а.с. 48). Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~від 05.06.2003 № 899-IV\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських\~\~підприємств,\~\~а\~\~також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку\~\~(пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай\~здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, в тому числі й позивач, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 4 ст. 60 указаного Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Згідно зі ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиялення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу. (таку позицію висловив ВСУ в своїй ухвалі від 28.10.2009 р.) Разом із тим, позивачем в порушення ст. 60 ЦПК України не надано докази, які б свідчили про волевиявлення позивача стати членом КСП "Ягідне" Купянського району Харківської області, одним із яких може бути письмова заява щодо прийняття в члени підприємства з відповідною відміткою підприємства чи резолюцією його керівництва, тобто позивач не довів факт членства в КСП «Ягідне». Крім того той факт, що позивач не був прийнятий в члени КСП «Ягідне», підтвердив сам позивач, пояснивши у судовому засіданні, що йому відомо: «що в разі якщо протягом двох років безперервно працювати в КСП, то особа автоматично стає членом КСП», тобто суд вважає, що позивач такими показами підтвердив, що він не звертався до КСП «Ягідне» з заявою про прийняття його в члени КСП «Ягідне». Стосовно показів свідків [PERSON], [PERSON], в яких вони підтвердили, що [PERSON] працював водієм в КСП «Ягідне», і був членом КСП,оскільки всі хто працював в КСП, були членами КСП, то суд вважає їх неналежними доказами по даній справі в частині підтвердження того, що [PERSON] був членом КСП. Ягіднянський сільський голова у своїй довідці від 24.05.2016 р. за № 184 повідомив, що виконавчий комітет Ягідненської сільської ради не володіє інформацією стосовно того, чи був [PERSON] членом колективного сільськогосподарського підприємства «Ягідне». (а.с. 149). На підставі викладеного, беручи до уваги, що записи в трудовій книжці про працю в КСП не є доказом того, що позивач був прийнятий в члени КСП «Ягідне», оскільки слід розрізняти поняття трудової участі осіб у діяльності КСП та членства в цьому колективі. Так як право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі, а якщо трудові відносини особи з колективом виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Тому враховуючи, що при вирішенні цих питань законодавство не передбачає можливості врахування відпрацьованих особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи, за відсутності доказів того, що [PERSON] на момент приватизації землі був членом КСП, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог. Стосовно доводів представника третьої особи - головного управління Держгеокадастру у Харківській області про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, та відмови у позові в звязку з її пропуском, а також вимоги позивача про визнання поважним пропуску строку позовної давності та про його поновлення, то судом встановлено наступне. Ч. 1 ст 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. П. 2.2.Постанови Вищого Господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Як вже було вище зазначено, суд відмовляє у задоволенні позову у звязку з тим, що [PERSON] не був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Ягідне», а тому він не набув права на одержання у власність земельної частки (паю), а отже права позивача не були порушені, у звязку з чим суд не застосовує до даних правовідносин строк позовної давності, а відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Outcome: dismissed