Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м.Києва з позовом до ТОВ «Будеволюція» про відшкодування шкоди, стягнення пені за наслідками невиконання зобов`язання й інфляційної складової боргу, зобов`язання вчинити дії по усуненню недоліків та відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 07.07.2015 року між ПАТ АКБ «Аркада» та ним ([PERSON] ) було укладено договір № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом згідно умов якого Довіритель ( [PERSON] ) на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництвом «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція», що затверджені рішенням правління ПАТ АКБ «Аркада» (протокол № 36 від 26 травня 2014 року) надав свою згоду на участь у Фонді фінансування будівництвом виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція». Відповідно до п.2 вказаного договору Довіритель приймає на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати Управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування, визначеного в пункті 6 цього Договору, у якому визначено, що відповідно до Правил фонду та цього Договору за Довірителем закріплюється об`єкт інвестування з такими основними характеристиками: 1) вид об`єкта інвестування: квартира, 2) будівельна або поштова адреса об`єкта інвестування: між [ADDRESS] та [ADDRESS] ) номер об`єкта будівництва: складова частина об`єкта житловий будинок [ADDRESS] ) номер об`єкта інвестування: [ADDRESS], 5) поверх: 25, кількість кімнат: 3, 7) загальна площа об`єкта інвестування відповідно до проекту: 81,3 м, 8) вимірна одиниця об`єкта інвестування: 1,00 кв м При здійсненні розрахунків кількість вимірювальних одиниць об`єкта інвестування округлюється до сотих. Невід`ємною частиною цього Договору є погоджені Управителем із Забудовником копії: - схеми (графічного зображення) будівельного плану об`єкту інвестування із зазначенням назви та площі всіх його приміщень і поверху, на якому об`єкт розміщений, стислого передіку будівельних робіт, які Забудовник зобов`язаний провести на об`єкті інвестування, переліку обладнання, яке буде встановлено на об`єкті інвестування і передане Довірителю, стислого переліку робіт, які Забудовник зобов`язується провести на об`єкті будівництва та прибудинковій території, перелік обладнання, яке беде встановлене на об`єкті будівництва і передане експлуатуючим організаціям чи обладнанню співвласників будинку, технічної характеристики на об`єкт будівництва, яка містить відомості про технічні характеристики об`єкта будівництва та об`єктів інвестування в об`єкті будівництва. Як передбачено п.п.7 п.7 Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом Управитель зобов`язаний включити за умови виконання Довірителем своїх зобов`язань за цим Договором такого Довірителя до переліку Довірителів, яким Забудовник у подальшому зобов`язаний передати у власність закріплені за ними об`єкти інвестування. П. 18 Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом передбачено, що після 100% інвестування Довірителем закріпленого за ним об`єкта інвестування Управитель передає Довірителеві майнові права на цей об`єкт інвестування за договормо про уступку майнових прав. Квитанцією № 33 від 07 липня 2015 року він сплатив на рахунок ПАТ АКБ «Аркада» суму коштів в загальному розмірі 828 132 грн. 19 коп., з яких 98,1%, тобто 812 397 грн. 68 коп. спрямовані на зарахування до Фонду на інвестування будівництва закріпленого за Довірителем об`єкта інвестування, а 1,9%, тобто 15 734 грн. 51 коп. - оплата винагороди Управителю за надання послуг з управління активами. У зв`язку з повним виконання позивачем зобов`язань по Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом 07.07.2015 року між ПАТ АКБ «Аркада» та позивачем укладено Договір № 70955 про уступку майнових прав, згідно з яким Банк уступив Довірителю, а Довіритель прийняв від Банку майнові права на об`єкт інвестування, який визначений п.1 Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом. Звертає увагу, окрім іншого, на такі пункти Договору № 70955 про уступку майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідно до п.2 Банк підтверджує, що майнові права на об`єкт інвестування були набуті ним відповідно до умов Генерального договору від 19.05.2014 року, який укладений між Банком та ТОВ «Будеволюція» за програмою якого Банк створює і є управителем фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» в рамках Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Згідно п.7 Довіритель згоден з тим, що відповідно до законодавства України та умов Генерального договору після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, за умови 100% інвестування об`єкта інвестування Забудовник передає об`єкт інвестування Довірителю у власність на умова Договору про участь у ФФБ. Підтвердженням 100% інвестування об`єкта інвестування є оформлення Банком на умовах Договору про участь у ФФБ Довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. На виконання п.7 Договору про уступку майнових прав на об`єкт інвестування 19.05.2017 року ПАТ АКБ «Аркада» будо видано Довідку № 50781 згідно якої позивач має право на набуття у власність об`єкта інвестування, будівництво якого було проінвестовано у повному обсязі на 100% згідно Договору № 50781 від 07.07.2015 року про участь у ФФБ, до Фонду фінансування будівництвом виду А «Патріотика» за програмою «Будеволюція». У довідці зазначено, що вона надана для державної реєстрації за Довірителем права власності на об`єкт інвестування. Банк підтвердив право позивача на набуття у власність об`єкта інвестування шляхом видачі довідки № 50781, яку позивач надав забудовнику для проведення державної реєстрації за позивачем права власності на закріплений за ним об`єкт інвестування, що кореспондується зі ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Надалі, 26.08.2016 року складено Акт готовності об`єкта до експлуатації на підставі якого того ж дня складено сертифікат серії ІУ № 1651622872364, яким Державна архітектурно-будвельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] » проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації. 19.05.2017 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири), в якому зазначено, що на підставі Договору про участь у ФФБ № 50781 від 07.07.2015 року Забудовник передав, а Довіритель прийняв наступний об`єкт інвестування за поштовою адресою: [ADDRESS] , будівельна адреса якого є: буд.3, що є складовою частиною об`єкта будівництва «Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] . Реквізити квартири наступні: [ADDRESS] , три кімнати, двадцять п`ятий поверх, загальна площа 81,40 кв м. У вказаному акті зазначено передік робіт, які Забудовник провів на об`єкті інвестування, перелік обладнання, яке встановлено на об`єкті інвестування та передається позивачу, стислий перелік робіт, які Забудовник виконав на об`єкті будівництва та прибудинковій території, а також перелік обладнання, що встановлено на об`єкті будівництва для подальшої передачі його експлуатуючій організації чи об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку. Незважаючи на те, що він поставив у акті прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) підпис, він зазначив про таке «Акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) підписано із зауваженнями, які будуть викладені ним в порядку, передбаченому статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Тобто, ставлячи підпис у акті прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири), він зазначив, що у нього є зауваження стосовно стану квартири, та щодо виконання Забудовником своїх обов`язків в частині здачі позивачу квартири у стані, що відповідає вимогам чинного законодавства, домовленностям та державним будівельним нормам. Й 29.05.2017 року він надіслав на адресу Забудовника та Управителя претензію, яку було отримано Забудовнитком 01.06.2017 року, а Управителем 30.05.2017 року. У претензії ним було описано всі недоліки, які він виявив під час прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири), зокрема: неналежне оздоблення квартири, наявність цвілі та слідів підтоплення (зазначене свідчить про проблеми технічного поверху та горища будинку), сміття, бруду та робочої протипожежної системи, що є загрозою життя власника, пошкоджені та/або недороблені стіни, плитка та підлозі та елементи оздоблення у місцях загального користування, що свідчить про використання неякісних будівельних матеріалів, місця загального користування не укомплектовані протипожежними системами, а саме відсутні пожежні рокави, протипожежне освітлення, шланги, робочі гідрант та опломбування пожежних шаф з зазначенням відповідальної особи за протипожежну безпеку, відсутнє протипожежне освітлення (фізична відсутність елементів освітлення) у кількості 150 шт, що є грубим порушенням протипожежних норм - Наказу МВС України № 1416 від 30.12.2014 року, що зареєстрований в МЮ України 05.03.2015 року за № 252/26697 «Про затвердження правил пожежної безпеки в Україні», згідно з додатком до Договору, у переліку обладнання будинку у групі обладнання «Пожежогасіння» вказано 25 ППК у місцях загального користування, але по будинку таких ППК передбачено у кількості 150 шт, у технічній характеристиці будинку та квартир зазначені металопластикові вікта з двокамерними склопакетами, однак по будинку та безпосередньо у вікнах та балконах квартир вставлені металопластикові вікна з однокамерними склопакетами, відсутність в будинку сміттєпровода, що є порушенням санітарних норм та норм ДСТУ БВ.2.5-34:2007 «Інженерне обладнання будинків іспоруд. Сміттєпроводи житлових і громадських будинків. Загальні технічні умови, що затверджені Наказом Міністерства Регіонального розвитку та будівництва в Україні від 02.07.2007 року № 80 «Про прийняття національного стандарту», в будинку не налаштовані до експлуатації ліфти, на порушення симог ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» Забудовником не було передано позивачу сертифікати, гарантійні документи, технічні паспорти на обладнання, в тому числі: теплолічильник у кількості 1 шт, лічильник холодної води у кількості 2 шт, лічильник гарячої води у кількості 2 шт., лічильник електропостачання у кількості 1 шт., пожежний кран у квартирі у кількості 1 шт., систему та прилади вентиляції у квартирі у кількості 3 шт., електричні електросушарки у кількості 2 шт. Відповідно до вимог чинного законодавства Забудовник був зобов`язаний усунути недоліки в об`єкті інвестування протягом 15 днів, однак замість усунення недоліків Забудовник надіслав позивачу відповідь, датовану 27.06.2017 року, в якій вказав, що підписання акту прийому-передачі об`єкта інвестування (квартири) з наміром подальшого безстрокового викриття недоліків ні Законом, ні Договором, ні загальноприйнятими стандартами поведінки стрін зобов`язання, на різних стадіях його виконання, не передбачено. Також, зазначено, що з моменту реєстрації позивачем права власності на об`єкт інвестування всі паспорти, сертифікати, гарантійні документи на обладнання, встановлені на об`єкті інвестування, будуть йому надані в повному обсязі як власнику об`єкта. Ці документи зберігаються в нього і будуть передані вподальшому власнику. Факт існування недоліків об`єкту інвестування підтверджує фотографіями, які були зроблені до підписання акту-прийому передачі, та надані ним разом із позовною заявою. 02.06.2017 року ним було подано Забудовнику заяву про вчинення перешкод у доступі до квартири, оскільки він мав намір перевірити разом з експертом процес усунення недоліків у квартирі Забудовником та складання експертом висновку щодо наявних порушень в об`єкті інвестування. Відповіддю на зазначену заяву від 27 червня 2017 року підтверджується, що забудовник вирішив навмисно грубо порушити права позивача і в частині доступу до квартири, яка була в повному обсязі ним проінвестована і він набув майнові права на неї, а також повторно Забудовник відмовився надвати йому паспорти, сертифікати, гарантійні документи на обладнання, що встановлене на об`єкті інвестування, а такод ключі від квартири. Звертає увагу, що він з листопада 2016 року не мав можливості користуватися майно із-за зазначених порушень, а Забудовник та Управитель не мали наміру усувати недоліки та продовжували договірні зобов`язання. Він проживає поряд із зоною АТО в межах 10 кв, та мав німір у найкоротший термін переїхати проживати до проінвестованої (придбаної) квартири, однак Забуловник разом з Банком умисно перешкодили йому у цьому шляхом не усунення недоліків в квартирі, на які він вказував, та шляхом ненадання ключів від квартири, сертифікатів, гарантійних документів на обладнання, що встановлене на об`єкті інвестування, та шляхом ненадання доступу до квартири. Він вважає, що йому було завдано матеріальної шкоди внаслідок невиконання своїх обов`язків відповідачем як Забудовником проінвестованої ним квартири. Така шкода полягає в тому, що йому передано квартиру у стані, яка не є придатною для проживання, потребує ремонту, в тому числі ремонту на технічному поверсі, оскільки на стелі та стінах в квартирі існують патьоки, цвіль, грибок, відсутні міжкімнатні двері тощо. В квартирі існують інші недоліки, на які вказував у своїй претензії від 29.05.2017 року, однак відповідач без врахування дісного стану квартири відхилив їх наявність, що призвело до спору та подачі цього позову. Із посилання на ч.8 ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказує, що довіритель має право у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання акта прийняття-передачі об`єкта інвестування або підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування, або подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків. Незважаючи на свій підпис у акті прийому-передачі об`єкта інвестування, він в цьому ж акті вказав, що він підписаний разом із зауваженнями, які будуть надані відповідачу письмово згідно з умовами ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю, тобто він звернув увагу на наявність в об`єкті інвестування недоліків, а акт прийому-передачі квартири був підписаний з його сторони лише тому, що ПАТ АКБ «Аркада» погрожував йому розпочати процедуру відкріплення квартири у разі не підписання акту прийому-передачі квартири, оскілики він турбувався про те, що в разі відкріплення об`єкту інвестування від нього, ним буде втрачено повністю проівестовані кошти, та змусило його поставити підпис у вказаному акті. Посилаючись на ч.9 ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказує, що у разі наявності у довірителя зауважень щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва та об`єкту інвестування забудовник зобов`язаний забезпечити безоплатне усунення недоліків у п`ятнадцятиденний строк з дня подання зауважень або забезпечити безоплатне повторне виконання неналежно виконаної роботи чи виготовлення непоставленої чи пошкодженої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості. Проте Забудовник не визнавав недоліків, зазначених ним щодо об`єкта інвестування (квартири). На підставі ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), вважає, що споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Враховуючи, що на його вимогу усунути недоліки в об`єкті інвестування відповідач відмовив, він вимущений усунути недоліки за власний рахунок, й на даний час він оцінює збитки в розмірі 50 000 грн. 00 коп., який складається із таких робіт: оздоблення квартири, усунення цвілі та слідів підтоплення, прибирання сміття, бруду, проведення заміни вікон та балконів квартири з однокамерних склопакетів на двокамерні (у технічній характеристиці будинку та квартири зазначені металопластикові вікна з двокамерними склопакетами), встановлення утилізатора харчових відходів за допомогою якого харчові продукти будуть подрібнюватися та разом з водою попадати в побутову каналізацію, демонтажу шпалер, які пошкоджені внаслідок залиття, та наклеювання нових шпалер, перефарбування стелі по всім кімнатам квартири, налагодження та установлення протипожежної системи і електропроводки в квартирі. У відповідності до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, просить стягнути з відповідача пеню за кількість прострочених днів, яка станом на дату подачі позову становить 330 днів (з 16.06.2017 року по 11.05.2018 року) у розмірі 8 042 737 грн. 03 коп., яка розраховується за такою формулою: 812 379 грн. 68 коп. (вартість об`єкту інвестування) х 3% х 330 днів, а в подальшому суд при постановленні рішення має визначити кінцевий період станом на дату винесення рішення. Окрім того, на суму боргу просить нарахувати інфляційну складову відповідно до ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, яка розраховується з травня 2017 року по березень 2018 року та становить 99 112 грн. 51 коп., також три відсотки річних просить стягнути за 358 днів з 19.05.2017 року (дата підписання акта прийому - передачі квартири) по 11.05.2018 року (дата подачі позову до суду), що складає 23 904 грн. 52 коп. Вимогу про зобов`язання відповідача усунути недоліки на технічному поверсі над його квартирою обґрунтовує положенням на ч.9 ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яке передбачає, що у разі наявності у довірителя зауважень щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва та об`єкту інвестування забудовник зобов`язаний забезпечити безоплатне усунення недоліків у п`ятнадцятиденний строк з дня подання зауважень, яка узгоджується із п.1 ч.3 ст. 10 «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк. При цьому строк просить визначити конректний, а саме 2 місяці з моменту набуття рішенням суду законної сили. З - поміж іншого, незаконні дії відповідача, які виразились у необгрунованій відмові усунути недоліки в об`єкті інвестування на технічному поверсі квартири, а також ненаданні позивачу ключів від квартири, доступу до квартири, паспортів, сертифікатів та гарантійних документів на обладнання в квартирі, не проведення державної реєстрації права власності за позивачем на квартиру, йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Годня А.А. , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 14.03.2018 року (а.с. 70 том 2), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити: 1.стягнути з ТОВ «Будеволюція» на користь [PERSON] 50 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок не усунення недоліків в об`єкті інвестування (квартирі) за адресою: [ADDRESS] , будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] ), 2.стягнути з ТОВ «Будеволюція» на користь [PERSON] пеню за невиконання зобов`язання щодо усунення недоліків у квартирі за адресою: [ADDRESS] , будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] ), а також за ненадання після підписання акту приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року сертифікатів, паспортів та гарантійних документів на обладнання, що встановлене в квартирі, ненадання ключів від квартири та перешкоджання доступу до квартири, непроведення державної реєстрації права власності на квартиру в сумі 8 042 737 грн. 03 коп., 3.зобов`язати ТОВ «Будеволюція» протягом двох місяців з моменту набрання рішення суду законної сили усунути недоліки на технічному поверсі, що розташований над квартирою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] Дарницькому районі м.Києва), 4.стягнути з ТОВ «Будеволюція» на користь [PERSON] втрат від інфляції - 99 112 грн. 51 коп. та три відсотки річних - 23 904 грн. 52 коп. 5.стягнути з ТОВ «Будеволюція» на користь [PERSON] 20 000 грн. моральної шкоди, а також вирішити питання про понесені позивачем судові витрати на: судовий збір та на надання правової допомоги, які ним попередньо понесені в сумі 34 462 грн. 00 коп. Окрім того, представник позивача Годня А.А. в судовому засіданні у своїх пояснення вказав, що позивач не бажає приймати квартиру у неналежному стані до того часу допоки відповідач не усуне недоліки будівництва. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Відповідачем надано відзив на позов від 26.10.2018 року (а.с. 97 - 103 том 2), який зводиться до висновку про необгрутованість позовних вимог, й у задоволенні якого просить відмовити, зважаючи на такі аргументи. Відповідач вказує, що ТОВ «Будеволюція» як забудовник ФФБ виду А «Патріотика» за програмою «Будеволюція» забезпечило організацію спорудження житлового будинку [ADDRESS] у складі об`єкта будівництва «Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] ». Забудовником виконані в повному обсязі всі будівельно-монтажні та пуско-налагоджувальні роботи, передбачені проектною документацією. Житловий будинок [ADDRESS] завершений будівництвом та прийнятий в експлуатацію, що підтверджується Сертифікатом відповідності об`єкта, завершеного будівництвом, серії ІУ № 165162872364, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 13.10.2016 року на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 26.08.2016 року. Відповідно до положень п.2 та п.5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяли на момент прийняття об`єкта в експлуатацію, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належить до ІV та V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із вказаною нормою датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі сертифіката. Вказані норми кореспондуються з п.п.9, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, відповідно до яких дата прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, на об`єкті повинні бути використані всі передбачені проектною документацією згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами роботи, а також змонтоване і випробуване обладнання, а датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата видачі сертифіката. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме органи архітектурно-будівельного контролю уповноважені на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, держвних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації, надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулюванні (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до ч.7 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виявлення недостовірних відомостей у поданих документах або невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил є підставою для відмови у видачі органами архітектурно-будівельного контролю сертифіката. У зв`язку із чим вважає, що видача Державною архітектурно-будівельною інспекцією України сертифіката серії ІУ № 165162872364 від 13.10.2016 року є підтвердженням того, що на об`єкті будівництва всі роботи, передбачені проектною документацією виконані згідно з будівельними нормами, держаними стандартами і правилами. До того ж відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо проектної документації вказаного вище об`єкта будівництва була проведена експертиза, що підтверджується експертним звітом ДП «НДІПРОЕКТРЕКОСТРУКЦІЯ» № 165/4 від 14.01.2015 року щодо розгляду проектної документації. Згідно із вказаною нормою до проведення експертизи залучаються експерти із питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, які пройшли професійну атестацію, що проводиться із залученням представників відповідних центральних органів івиконавчої влади та отримали відповідний сертифікат. Видача сертифіката відповідності на підставі експертного звіту № 165/4 від 14.01.2015 року є підтвердженням того, що житловий будинок по [ADDRESS] відповідає всім вимогам санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної та техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, а тому позицію позивача щодо невідповідності будинку протипожежним правилам безпеки вважає необґрунтованою. Вказує, що позивач як довіритель після введення об`єкта будівництва в експлуатацію мав діяти згідно полодження ч.8 ст. 19 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яке передбачає що довіритель має право у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання акта прийняття-передачі об`єкта інвестування або підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування, або подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків. Натомість позивач як довіритель підписав акт приймання-передачі об`єкта інвестування, при цьому вказав про наявність зауважень стосовно стану квартири та щодо виконання ТОВ «Будеволюція» своїх зобов`язань в частині здачі позивачу квартири в стані, що не відповідає вимогам чинного законодавства, домовленнностям та ДБН. Тому після підписання Акта надіслав ТОВ «Будеволюція» претенцію, в якій перелічив всі недоліки, які виявлені під час прийняття квартири, що не узгоджується із полодження ч.8 ст. 19 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», адже, на думку відповідача, довіритель не може одночасно і підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування, й подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків. Так, [PERSON] підписаний Акт приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири), яким зафіксовано передачу від ТОВ «Будеволюція» та прийняття [PERSON] квартири [ADDRESS] . В підписаному [PERSON] акті приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири), зазначив, що підписує його із зауваженнями, які викладе в порядку, передбаченому ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». При цьому [PERSON] в акті не зазначив жодного обгрунтованого зауваження щодо невиконання ТОВ «Будеволюція» своїх зобов`язань та щодо виявлених ним будівельних недоліків по квартирі, яку прийняв від забудовника. Наголошує, що статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» не передбачено право довірителя на підписання акта примання-передачі об`єкта інвестування із наміром подальшого викриття будівельних недоліків. [PERSON] прийняв квартиру [ADDRESS] , право на подачу письмових зауважень в порядку ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» не скористався. Оскільки при прийнятті квартири [ADDRESS] , [PERSON] право на подачу письмових зауважень в порядку, встановленому вказаним Законом не використав, жодного обґрунтованого зауваження щодо невиконання ТОВ «Будеволюція» своїх зобов`язань та вивлених будівельних недоліків по квартирі та житловому будинку при підписанні акту ним надано не було, його посилання на будь-які відступи ТОВ «Будеволюція» від проекту і вимог ДБН, порушення технології виконання робіт та їх неякісного виконання на об`єкті інвестування та об`єкті будівництва після підписання Акту приймання-передачі, є такими, що не узгоджуються із приписами вказаного закону. Надані позивачем фотографії квартири вказують на те, що із них неможливо з`ясувати належність зафіксованої інформації до квартири [ADDRESS] , що вказує на ознаку неналежності доказів. Наявність сміттєпроводу не передбачена проектно-кошторисною документацією, вказана технічна характеристики була передбачена на етапі укладення сторонами договору про участь у ФФБ, й погоджена [PERSON] . Щодо недолікв протипожежного захисту будинку [ADDRESS] спростовує актом № 4 перевірки відповідності систем протипожежного захисту на об`єкту будівництва «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] .Житлровий будинок [ADDRESS] » від 29.03.2016 року. Щодо посилання позивача на припис № 94 ДСНС про усунення порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та протипожежної безпеки від 07.06.2017 року, то вказаний припис складений ТОВ «Промінь-С», який здійснює утримання будинку [ADDRESS] , оскаржується в судовому порядку. У зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального позовного провадження, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача, зважаючи на наданий ним відзив на позов, та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Дана справа ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 05 грудня 2018 року передана на розгляд Дарницького районного суду м. Києва (а.с. 166-167 том 2), яка надійшла до такого суду 06 травня 2019 року (а.с. 239 том 2). Дана справа розглядалась у порядку загального позовного провадження (а.с. 72 - 73 том 2), із проведеним підготовчим судовим засіданням 21.07.2021 року (а.с. 239 том 4), провадження по якій зупинялось ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 12.02.2020 року на час проведення за клопотанням позивача експертизи (а.с. 14-15 том 3). Вислухавши пояснення позивача, його представника, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відзиву відповідача на позов, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом випуску цільових облігацій. Захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Згідно з ч. 1 ст. 18 зазначеного Закону держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав та законних інтересів її суб`єктів. У разі прийняття державними або іншими органами актів, що порушують права інвесторів та учасників інвестиційної діяльності, збитки, завдані суб`єктам інвестиційної діяльності, підлягають відшкодуванню у повному обсязі цими органами. Спори про відшкодування збитків розв`язуються судом (ч. 2 зазначеної норми). Ст. 1 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам (довірителям) ФФБ у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами ФФБ та Договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Крім цього, ч.9 цієї статті визначено, що забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за Договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Отже, норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом. Судом встановлено, що 07.07.2015 року між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] було укладено договір № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом згідно умов якого Довіритель ( [PERSON] ) на підставі повного визнання ними правил фонду фінансування будівництвом «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція», що затверджені рішенням правління ПАТ АКБ «Аркада» (протокол № 36 від 26 травня 2014 року), й позивач надав свою згоду на участь у Фонді фінансування будівництвом виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція». Відповідно до п.2 вказаного договору Довіритель ( [PERSON] ) приймає на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати Управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування, визначеного в пункті 6 цього Договору, у якому визначено, що відповідно до Правил фонду та цього Договору за Довірителем закріплюється об`єкт інвестування з такими основними характеристиками: 1) вид об`єкта інвестування: квартира, 2) будівельна або поштова адреса об`єкта інвестування: між [ADDRESS] та [ADDRESS] ) номер об`єкта будівництва: складова частина об`єкта житловий будинок [ADDRESS] ) номер об`єкта інвестування: [ADDRESS], 5) поверх - 25, кількість кімнат - 3, 7) загальна площа об`єкта інвестування відповідно до проекту - 81,3 м, 8) вимірна одиниця об`єкта інвестування: 1,00 кв м П. 18 Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом передбачено, що після 100% інвестування Довірителем закріпленого за ним об`єкта інвестування Управитель передає Довірителеві майнові права на цей об`єкт інвестування за договором про уступку майнових прав. Квитанцією № 33 від 07 липня 2015 року [PERSON] сплачено на рахунок ПАТ АКБ «Аркада» суму коштів в загальному розмірі 828 132 грн. 19 коп. (а.с. 47 том 1), з яких 98,1%, тобто 812 397 грн. 68 коп., спрямовані на зарахування до Фонду на інвестування будівництва закріпленого за Довірителем об`єкта інвестування, а 1,9%, тобто 15 734 грн. 51 коп. - оплата винагороди Управителю за надання послуг з управління активами. У зв`язку з повним виконання сторонами зобов`язань по Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом 07.07.2015 року, між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] укладено Договір № 70955 про уступку майнових прав, згідно з яким Банк уступив Довірителю, а Довіритель прийняв від Банку майнові права на об`єкт інвестування, який визначений п.1 Договору № 70955 про участь у Фонді фінансування будівництвом. На виконання п.7 Договору про уступку майнових прав на об`єкт інвестування 19.05.2017 року ПАТ АКБ «Аркада» будо видано Довідку № 50781 згідно якої позивач має право на набуття у власність об`єкта інвестування, будівництво якого було проінвестовано у повному обсязі на 100% згідно Договору № 50781 від 07.07.2015 року про участь у ФФБ, до Фонду фінансування будівництвом виду А «Патріотика» за програмою «Будеволюція». У цій довідці зазначено, що вона надана для державної реєстрації за Довірителем права власності на об`єкт інвестування (а.с.48 том 1). 26.08.2016 року складено Акт готовності об`єкта до експлуатації на підставі якого 26.08.2016 року видано сертифікат серії ІУ № 1651622872364, яким Державна архітектурно-будвельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] у Дарницькому районі м.Києва» проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації (а.с. 111 том 2). Відповідно до положень п.2 та п.5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяли на момент прийняття об`єкта в експлуатацію, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належить до ІV та V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із вказаною нормою датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі сертифіката. Вказані норми кореспондуються з п.п.9, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, відповідно до яких дата прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, на об`єкті повинні бути використані всі передбачені проектною документацією згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами роботи, а також змонтоване і випробуване обладнання, а датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата видачі сертифіката. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органи архітектурно-будівельного контролю уповноважені на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, держвних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації, надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулюванні (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до ч.7 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виявлення недостовірних відомостей у поданих документах або невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил є підставою для відмови у видачі органами архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Видача Державною архітектурно-будівельною інспекцією України сертифіката серії ІУ № 165162872364 від 13.10.2016 року є підтвердженням того, що на об`єкті будівництва всі роботи, передбачені проектною документацією виконані згідно з будівельними нормами, держаними стандартами і правилами. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо проектної документації вказаного вище об`єкта будівництва була проведена експертиза, що підтверджується експертним звітом ДП «НДІПРОЕКТРЕКОСТРУКЦІЯ» № 165/4 від 14.01.2015 року щодо розгляду проектної документації (а.с. 120 том 2). Згідно із вказаною нормою до проведення експертизи залучаються експерти із питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, які пройшли професійну атестацію, що проводиться із залученням представників відповідних центральних органів івиконавчої влади та отримали відповідний сертифікат. 19.05.2017 року між позивачем та відповідачем був підписаний Акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири), в якому зазначено, що на підставі Договору про участь у ФФБ № 50781 від 07.07.2015 року Забудовник передав, а Довіритель прийняв наступний об`єкт інвестування за поштовою адресою: [ADDRESS] , будівельна адреса якого є: буд.3, що є складовою частиною об`єкта будівництва «Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] у Дарницькому районі м.Києва. Реквізити квартири наступні: [ADDRESS] , три кімнати, двадцять п`ятий поверх, загальна площа 81,40 кв м (а.с.49-50 том 1). Цей Акт містить інформацію про перелік робіт, які Забудовник провів на об`єкті інвестування (12 позицій), перелік обладнання, яке встановлене на об`єкті інвестування та передаються Довірителю (6 позицій), серед яких: лічильники гарячої, холодної води, електролічильник, теплолічильник, пожежний кран, сталеві радіатори), стислий перелік робіт, які Забудовник виконав на об`єкті інвестування (10 позицій), перелік обладння, що було встановлено на об`єкті будівництва для подальшої передачі його експлуатуючій організації або об`єднанню співвласників багатоповерхового будинку (6 позицій). П.5 підписаного позивачем Акту прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року передбачено, що всі будівельні роботи на об`єкті будівництва та об`єкті інвестування, передбачені технічною характеристикою, проектною, будівельними нормами, стандартами та привалами виконані Забудовником в повному обсязі. Також п.6 підписаного позивачем як довірителем вказаного Акту передбачає, що претензій по виконанню та якості робіт Довіритель до Забудовника не має (а.с. 50 том 1). Довіритель несе відповідальність за збереження об`єкта інвестування після отримання доступу до нього, самостійно укладає договір про відшкодування витрат експлуатаційній організації на утримання будинку, споруд та прибудинкової території і надання комунальних послуг та виконує зобов`язання за ним. Підтвердженням виникнення права власності на квартиру є проведення державної реєстрації права власності на квартиру та внесення відомостей до Державного реєстру прав в порчдку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ч.8 ст. 19 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» довіритель має право у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання акта прийняття-передачі об`єкта інвестування або підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування, або подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків. Положення ч.8 ст. 19 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» узгоджується із п.п.5 п.8 Договору про участь у ФФБ № 50781 від 07.07.2015 року. Так, позивачем [PERSON] підписаний 19.05.2017 року Акт приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири), яким зафіксовано передачу від ТОВ «Будеволюція» (забудовника) та прийняття [PERSON] (довірителем) квартири [ADDRESS] . 19.05.2017 року ПАТ «АКБ «Аркада» надано довірителю [PERSON] . Довідку № 50781 про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. Ця довідка надана для державної реєстрації за Довірителем права власності на об`єк інвестування (а.с. 48 том 1). На час розгляду справи позивач, отримавши вказану довідку, заходів для державної реєстрації права власності на об`єкт інвестування не вжив, й під час розгляд справи представник позивача вказав, що позивач не бажає вживати заходів до оформлення право власності на об`єкт інвестування до того часу, поки відповідач (забудовник) не усунене недоліків будівництва, у зв`язку із чим отримав лише право на набуття права власності на такий об`єкт. Й така позиція позивача судом враховується при розгляді справи. У постановах Верховного суду України від 02.12.2015 року у справі №6-1732цс15 від 25.05.2016 року, справі №6-503цс16 висловлено таку правову позицію. Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Ст. 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. В підписаному 19.05.2017 року Акті приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) позивач зазначив, що він підписує вказаний акт із зауваженнями, які викладе в порядку, передбаченому ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». При цьому [PERSON] в Акті приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року не зазначив жодного обгрунтованого зауваження щодо не виконання ТОВ «Будеволюція» своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та виявлених будівельних недоліків, яку прийняв від забудовника. Положенням ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» не передбачено право довірителя на підписання акта примання-передачі об`єкта інвестування із наміром подальшого виявлення будівельних недоліків, дана норма передбачає право Довірителя у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання акта прийняття-передачі об`єкта інвестування 1) або підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування, 2) або подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків. Дата отримання вказаного Акту позивачем не зазначається, він лише вказує, що за наслідком певного тиску він вимушено підписав Акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) із застереженням (у майбутньому надати зауваження), які він вважає за необхідне надати забудовнику в порядку ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», що вказує на те, що попередньо позивач був обізнаний та ознайомлений про вказаний акт та його зміст, при цьому певний період часу не погоджувався на його підписання. Оскільки позивач не вказує дату отримання вказаного акту, при цьому визнає свою обізнаність про його наявність до його підписання, такий позивач у день підписання акта мав право діяти у межах ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»: якщо мав претензії до забудовника щодо об`єкта інвестування, то подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків, й не підписувати акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири), що відповідно було б підставою для забудовника діяти в межах ч.9 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а саме у разі наявності у довірителя зауважень щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва та об`єкту інвестування, він (забудовник) зобов`язаний був би забезпечити безоплатне усунення недоліків у п`ятнадцятиденний строк з дня подання зауважень або забезпечити безоплатне повторне виконання неналежно виконаної роботи чи виготовлення непоставленої чи пошкодженої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості, проте позивач утримався від такий дій, його ж посилання на підписання акту із застереженням не узгоджується із положенням ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Спеціальним законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України від 19.06.2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». За змістом ч. 11 ст. 20 вказаного Закону для встановлення факту виконання умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем всіх зобов`язань перед управителем ФФБ; введення об`єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування, після введення об`єкта в експлуатацію. Зі спірних правовідносин судом встановлений факт виконання умов договору про участь у ФФБ та факт припинення управління майном у їх сукупному поєднанні: виконання довірителем всіх зобов`язань перед управителем ФФБ; введення об`єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування, після введення об`єкта в експлуатацію. Позивач [PERSON] згідно акту прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року прийняв квартиру [ADDRESS] , право на подачу письмових зауважень в порядку ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» не скористався, відтак вважається, що він підписав підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування. Такий висновок також узгоджується із положенням п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Натомість як встановлено в ході розгляду справи відповідач надав позивачу розрахунковий документ - Акт приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від від 19.05.2017 року після введення об`єкта в експлуатацію, що посвідчує факт виконання роботи (будівництво об`єкту інвестування (квартири)), який прийнятий й підписаний позивачем (замовником), що вказує на відсутність порушення права останнього, як споживача. Зважаючи на положення ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», підписання позивачем Акту від 19.05.2017 року про прийняття квартири [ADDRESS] , не використання передбаченого права на подачу письмових зауважень в порядку, встановленому вказаним Законом, його посилання на відступи ТОВ «Будеволюція» від проекту і вимог ДБН, порушення технології виконання робіт та їх неякісного виконання на об`єкті інвестування та об`єкті будівництва після підписання Акту приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року, є такими, що не узгоджуються із приписами вказаної норми закону. Враховуючи, що між сторонами виникли договірні правовідносини, визначені умовами договору, а також положенням ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», кожна із сторін має діяти в межах узгоджених договором правил та положень вказаного Закону, адже кожна сторона має розраховувати на добросовісність поведінки іншої строни. Так, довіритель повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору (забудовник) має право очікувати від довірителя таких же дій, й за таких підстав діє норма ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», за правилами якої довіритель має: 1. підписати акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестуванняабо 2. подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків), й за наслідками дії (поведінки, позиції) довірителя вподальшому має діяти забудовник, тобто законодавцем визначений певний алкоритм дій, зважаючи на право довірителя на стадії прийняття-передачі об`єкта інвестування (підписати акт або подати письмові зауваження). Довіритель має право у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання акта прийняття-передачі об`єкта інвестування або підписати підготовлений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування із зазначенням інформації про відсутність претензій довірителя до забудовника щодо об`єкта інвестування, або подати у письмовій формі свої обґрунтовані зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків (ч.8 ст.19 вказаного Закону). Натомість одночасне, й підписання акту прийняття-передачі об`єкта інвестування, й зазначення про намір подати зауваження щодо невиконання забудовником своїх зобов`язань по об`єкту будівництва і об`єкту інвестування та щодо виявлених будівельних недоліків до забудовника у майбутньому, вказує на недобросовісність поведінки Довірителя та ознакою зловживання правами. Правова позиція щодо добросовісності дії (поведінки) однієї сторони договірних відносин по відношенню до іншої, оскільки інша сторона договору має право очікувати від іншої строни таких же добросовісних дій, викладена у ряді постанови, наприклад у постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року, 20 січня 2016 року, 22 червня 2016 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В силу ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну бо припинення цивільних прав та обов`язків., а згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин (важається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною/сторонами). Факт підписання акту прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) позивачем не заперечується, проте він не є предметом оскарження. Доводи позивача про примусове (вимушене) підписання таким позивачем вказаного акта жодним доказом не доведено, й, зважаючи на те, що вказаний акт позивачем не оспорюється, доводи позову в частині решти вимог за наслідками неналежного виконання Договору про участь у ФФБ є необгрунованими. У зв`язку із встановленою ознакою спірних правовідносин - підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року після введення об`єкта в експлуатацію, та наданим судом висновку за встановленої обставини, суд не надає оцінку фотознімкам, наданим позивачем в обґрунтування такої вимоги (а.с. 25-64 том 2), та висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 10.08.2020 року (а.с. 19 - 64 том 3), зважаючи на необгрутованість вимоги, неналежності доказів, та як таких, що не спростовують висновки суду. Так, вказаним висновком експерта встановлена дійсна (ринкова) вартість об`єкта інвестування (квартири), натомість інформація натурного обстеження експертом місць загального користування, не може прийматися судом до уваги, зважаючи, що перед експертом не було поставлено питання про надання висновку про стан місць загального користування багатоквартирного будинку, відтак експерт вийшов за межі дослідження. Висновки експерта за відсутності у наданих на дослідження матеріалів проектної документації, із вимогами щодо витребування яких позивач у порядку витребування доказів до суду не звертався, незабезпечення можливості обстеження квартири [ADDRESS] , експертом не надано. Пропозицію позивача про застосування до відповідача за наслідками проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи 10.08.2020 року положення ст. 109 ЦПК України суд відхиляє, з огляду на те, що з - поміж незабезпечення доступу експерта до об`єкта дослідження, експерту не надані матеріали проектної документації, із вимогами щодо витребування яких позивач у порядку витребування доказів до суду не звертався, як і не звертався у порядку забезпечення доказів, необхідних для проведення такої експертизи, адже обов`язок доказування покладається сторони. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Суд вважає, що позивач процесуально наділений й жодним чином не обмежений у зверненні до суду із заявою про забезпечення доказів та витребування таких доказів, проте таким правом не скористався. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). З - поміж зазначеної основної підстави відмови у позові, суд зазначає про те, одночасні вимоги позивача, які він обґрунтовує із посиланням на положення ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав спожачів» про відшкодування матеріальної шкоди, що завдана внаслідок не усунення недоліків, та яка ним визначена в сумі 50 000 грн. 00 коп., без підтверджуючих документів про понесені витрати, безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк, задоволеними бути не можуть, також й з огляду на положення вказаної норми, яка передачає у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати не всіх визначених пунктами 1-5 ч.3 ст. 10 вказаного Закону, а одного на вибір. Так, відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав спожачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Доводи позивача про те, що він не отримав правовстановлюючих документів від забудовника, ключів від квартири, сертифікатів, паспортів, гарантійних документів на обладнання, що встановлене в вкартирі, а також чинення відповічем перешкод у користуванні житлом, судом не досліджуються та не надається їм оцінка, оскільки позивач із вказаними вимогами, як у межах цього позову, так й у іншому провадженні, не звертався, що ним визнається. Натомість вимоги позову, що є предметом цього розгляду, будуються на наслідках порушеного права - відшкодування збитків, стягнення пені та трьох відсотків річних, нарахованих на суму боргу, моральної шкоди, що, на думку суду, не відновить порушене право позивача, який вказує, що квартирою не може користуватися з листопада 2016 року, та з огляду на принцип правильності обрання позивачем способу захисту порушеного права, є неефективним способом, що може бути підставою уподальшому зловживання таким позивачем правом на подачу позову щодо застосування до відповідача фінансових санкцій за відсутності наданої оцінки та прийнятого судом рішення про відновлення порушеного права. Державна реєстрація права власності на житло здійснюється забудовником своїми силами та за свій рахунок. Органи, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводять державну реєстрацію права власності довірителя на об`єкт інвестування на підставі довідки про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування, при цьому такі органи не мають права вимагати будь-яких інших документів щодо участі довірителя у ФФБ (ч.10 ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»). Позивач вказує, що він не бажає здійснювати оформлення права власності на об`єкт інвестування (квартиру) до того часу, до поки відповідач (забудовник) не вжиє заходів до усунення недоліків по об`єкту інвестування, й позовна вимога цього позову про зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на житло згідно ч.10 ст. 19 вказаного Закону, або видати правовстановчий документ на житло, відсутня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України), й, зважаючи на спірні правовідносини, суд з`ясовував питання щодо правильності обраного способу захисту порушеного права, проте позивач погодив правильність обраного способу захисту порушеного права та відсутність підстав для зміни, збільшення позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Водночас, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Зважаючи на спірні правовідносини, їх суб`єктивний склад, зміст позовних вимог, визначений позивачем спосіб захисту порушеного права, такий позов не може бути задоволеним й із цієї процесуальної підстави. Позовна вимога про зобов`язання відповідача усунути недоліки технічного поверху приміщення, що знаходиться над квартирою позивача, не може бути задоволеною з огляду на встановолений судом факт підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири), та наданої судом оцінки його підписання позивачем із застереженням. Окрім того, така вимога не педбачає визначений спосіб, за яким позивач просить зобов`язати відповідача усунути недоліки, та не зазначає їх у прохальній частині позовної заяви (конкретні дії, які відповідач повинен вчинити), які мали покладатися в резолютивну частину рішення, адже рішення суду має бути зрозумілим для виконання. Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України, ухвалюється судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а у разі зміни судового рішення по суті - в апеляційному і в касаційному порядку. Діюче процесуальне законодавство, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК (попередньої редакції), у ній, має бути зазначено, зокрема, розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Відповідно, окрім іншого, судом встановлено, що позивачем не визначийспосіб, за яким позивач просить зобов`язати відповідача усунути такі недоліки та не зазначає їх у прохальній частині позовної заяви, які мали покладатися в резолютивну частину рішення. Оскільки позивачем ставиться така вимога в редакції, яка не допускає ухвалення рішення, яке буде зрозумілим для його виконання, а суд при постановленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні такої позовної вимоги й із цієї процесуальної підстави. Прийняття судом процесуального рішення за зверненнями сторін, третіх осіб залежить й від такого фактору як процесуальної правильності дії (поведінки) таких осіб, яка має відповідати вимогам ЦПК України, адже судочинство відбувається на засадах змагальності сторін та процесуальної рівності учасників процесу, а згідно принципу диспозитивності суд не може виходити за межі заявлених вимог. Також суд критично оцінює посилання позивача на положення ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо вимоги безоплатного усунення відповідачем недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк з відшкодування завданих йому збитків, також, зважаючи на підписаний позивачем акт прийму-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19.05.2017 року після введення об`єкта в експлуатацію, та за відсутності підтверджуючих документів про порушене право, й у тому числі висновку експерта за відсутності забезпечених та витребуваних позивачем доказів для проведення призначениї судом експертизи, оцінку якому суд надав у цьому рішенні. Вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 8 042 737 грн. 03 коп. за положенням ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, також задоволенню не підлягає з огляду й на те, що ця норма передбачає фінансові санкції до виконавця за договором, коли такий виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, проте встановлено, що договір між сторонами виконаний, між такими сторонами підписаний актприйму-передачі об`єкта інвестування, який позивачем не оскаржується та не оскаржений в судовому порядку, й ця норма не застосовується до правовідносин з виконавцем за договором, який таким виконавцем виконаний. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 ЦПК України). Інші дві вимоги позивача про стягнення інфляційної складової боргу - 99 112 грн. 51 коп. та трьої відсотків річних - 23 904 52 коп. згідно ст. 625 ЦК України, яка розрахована позивачем згідно ціни об`єкту інвестування (812 397 грн. 68 коп.), не можуть бути задоволеними, зважаючи на встановлені правовідносини, які регуються, й, у тому числі Законом України «Про захист прав споживачів», оцінку яким суд надав, підписаний сторонами актприйму-передачі об`єкта інвестування, підставу звернення до суду з цим позовом, полодження ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», Глави 51 ЦПК України про правові наслідки порушення зобов`язання та ст. 625 ЦК України, на яку позивач посилається, як на підставу таких вимог, та яка передачає що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов`язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України. Правові наслідки порушення зобов`язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов`язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-111цс13). Зважаючи на відсутність підстав для задоволення основих вимог позову, правові підстави для задоволення вимоги позивача в частині вішкодування моральної шкоди, як похідної вимоги за наслідками вимог позову про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити дії по усуненню недоліків, також задоволенню не підлягає, оскільки позивачем заявлена така вимога за наслідками не усуненення недоліків згідно акту-прийому передачі об`єкта інвестування (квартири), а також невидачі сертифікатів, паспортів та гарантійних документів на обладнання, ненадання ключів від квартири та перешкоджання доступу до квартири та не проведення державної реєстрації права власності на квартиру, оцінку яким суд надав у цьому рішенні, й з вимогами щодо яких позивач до суду не звертався, а відповідно за відсутності таких вимог суд не надавав їм оцінку, зважаючи на принцип диспозитивності, й суд вважає, що окрім іншого, підстави таких вимог та самі вимоги є частково суперечними одна одній, й пред`явлені за наслідками неусунення недоліків згідно акту-прийому передачі об`єкта інвестування (квартири), при цьому такий акт підписаний позивачем як довірителем із урахуванням положення ч.8 ст.19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» про відсутність предензій. Окрім того, вирішуючи вимогу про вішкодування моральної шкоди в межах Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає таке. Розмір завданої моральної шкоди, яка, на думку позивача, виразилась у пропиправніх діях відповідача по відношенню до такого позивача, позивач оцінюється у сумі 20 000 грн. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Оскільки під час розгляду справи не встановлено наявність обставин, з якими Закон України "Про захист прав споживачів" надає право на відшкодування моральної шкоди, а саме завдання небезпеки для життя і здоров`я позивача, у задоволенні позову у цій частимні вимог й із цієї підстави має бути відмовлено. Враховуючи наведене, за таких правових підстав, наданих позивачем доказів, а також доказів, наданих відповідачем на спростування позовних вимоги позивача, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно, з урахуванням визначених підстав, правові підстави для задоволення цього позову уцілому відсутні. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.2, ч.6 ст. 141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) в частині вимог, що не регулюються положенням Закону України «Про захист прав споживачів» (стягнення інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України, відшкодування моральної шкоди), покласти на позивача, як такі, що ним понесені (а.с. 2 том 1), а інші вимоги, які регулюються обумовленим законом, підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки при зверненні до суду позивач звільнений від їх сплати. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду в частині вимог звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів», який підлягає компенсації за рахунок держави. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23, 190, 202, 207, 611 ЦК України, ст.ст.1, 9, ч.ч.8, 9, 10 ст.19, ч.11 ст.20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.ч.3, 5 ст. 10, ст. 4, п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: dismissed