Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Балівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них протилежні погляди на подружнє життя, а відтак часто виникали конфлікти та непорозуміння. Після одруження їх відносини складались непогано, однак згодом у них виникли непорозуміння щодо розвитку сімейних відносин. Враховуючи, що вони проживала на Дніпропетровщині поблизу зони АТО позивач захотіла переїхати до батьків на Волинь. Проте цю ідею не підтримав відповідач, внаслідок чого з 8 жовтня 2014 року вони разом не проживають. На даний момент між ними відсутні будь-які взаємини, спроби примиритись жодних результатів не дали. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, судові витрати стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу залишити за нею дошлюбне прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивач не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи. Від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 24.07.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного шлюбу в них дітей немає. Відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСУ. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб між ними існує формально. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а отже заяву необхідно задовольнити. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5), у позовній заяві вона просить залишити за нею дошлюбне прізвище, а саме - "[PERSON]", тому суд, вважає, що ця вимога позивача підставна і підлягає задоволенню. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved