Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

В вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі 05.10.2012 року актовим записом № 423 у Центральному відділі ДРАЦС ММУЮ шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2014 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] ., батьком якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] проживає разом з позивачкою та її батьками. [PERSON] життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, постійно та безперервно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не надає ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги дитині. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим 03.02.2015 олку на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.12.2014 року має заборгованість у розмірі 22 588 грн. Дитина батька не пам`ятає та не має до нього ніяких почуттів. [PERSON] особисто дійшов висновку про свою неспроможність виконувати батьківські обов`язки і 25 травня 2018 року особисто оформив заяву про свою згоду на позбавлення батьківських прав по відношенню до [PERSON] , що підтверджується його письмовою заявою, посвідченою 25.05.2018 року за реєстровим № 3231 ПН ММНО Денисовою О.О. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою від 15.09.2020 відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання у справі на 03.12.2020 року . Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщення № 23071-000356297-037-08 від 04 серпня 2020 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за данною адресою проживають та зареєстровані: мати - [PERSON] , бабуся - [PERSON] , дідусь - [PERSON] . Відповідно до розрахку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим 03.02.2015 року на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.12.2014 року по цивільній справі № 490/13769/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] за період з червня 2018 року - по червень 2020 року включно аліменти у розмірі 610 грн сплачував нерегулярно, має заборгованість у розмірі 22 588 грн. 00 коп. Згідно заяви від 25 травня 2018 року зареєстрованої в реєстрі за № 3231 та посвідченої ПН ММНО [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки - [PERSON] [INFO] та дав згоду на всиновлення (удочеріння) його доньки [PERSON] . Одночасно надав згоду на зміну прізвища доньки з " [PERSON] " на " [PERSON] " та на зміну по-батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно його малолітньої дитни [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно його малолітньої дитни [PERSON] [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, суд, оцінивши надані докази, враховуючи наведені положення законодавства, що регулює дані правовідносини, також враховуючи визнання позову відповідачем, вважає доведеним той факт, що відповідач не піклується про свою доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved