Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

У зв'язку з тим, що між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб 25 травня 1985 року, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2010 року розірвано, а в період шлюбу рішенням Корнинської сільської ради Рівненського району № 93 від 19 серпня 1997 року було виділено відповідачу земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Корнин, Рівненського району Рівненської області, на яку відповідачу 12 травня 2011 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 834928, який рішенням Апеляційного суду Рівненської області у справі № 22ц/787/983/2013 визнано незаконним, а самою позивачкою без належних дозволів на даній земельній ділянці було побудовано об'єкт незавершеного будівництва, на який 31 липня 2014 року їй видано технічний паспорт, а так як існує Державний акт на земельну ділянку площею 0,12 га серії ЯЛ № 834928 від 12 травня 2011 року, виданий на ім'я [PERSON], а також він зазначений власником земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, вона не має змоги отримати дану земельну ділянку для продовження будівництва будинку на ній, позивачка звернулася до суду і просить визнати недійсним рішення Корнинської сільської ради Рівненського району № 93 від 19 серпня 1997 року, припинити право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, визнати недійсним та скасувати Державний акт на дану земельну ділянку та скасувати рішення державного реєстратора від 12 травня 2011 року про реєстрацію земельної ділянки на ім'я [PERSON] В ході розгляду справи, позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовної вимоги, в якій змінивши п.1 прохальної частини, просить визнати недійсним рішення Корнинської сільської ради Рівненського району № 93 від 19 серпня 1997 року, в частині земельної ділянки, що виділена [PERSON], площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Корнин, Рівненського району. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з врахуванням вказаної заяви, пославшись на обставини, наведені у позовній заяві. Вважає, що оскільки вона самочинно побудувала на вказаній земельній ділянці літню кухню і фундамент під будинок, за що сплатила адміністративний штраф, то має право на цю земельну ділянку. На даний час рішень сільської ради про виділення чи передачу у приватну власність їй цієї земельної ділянки немає. Оскільки рішенням Апеляційного суду Рівненської області Державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я відповідача визнано незаконним, то вважає, що в даний час є підстави скасувати цей Державний акт. Просить позов задоволити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку в с.Корнин на підставі рішення № 93 від 19 серпня 1997 року. Згідно цього рішення земельна ділянка йому виділялася у с.Колоденка, а рішення про виділення [PERSON] земельної ділянки в с.Корнин не існує, тому Державний акт рішенням Апеляційного суду визнано незаконним. Зазначила, що Апеляційним судом Рівненської області досліджувалося питання на підставі чого видано Державний акт і було визнано його незаконним, але проблема в тому, що вимоги про скасування Державного акту в суді тоді не ставилося. Після того, як Державний акт було визнано незаконним, [PERSON] зверталася з заявою про виділенням їй цієї ж земельної ділянки і зразу їй виділили цю земельну ділянку, але потім рішення були скасовані. Перевіркою прокуратури встановлено, що рішення є помилковим і воно не є процесуальним документом. Крім того, зазначила, що сільська рада є колегіальним органом, і в 1997 році був один склад ради, а тепер зовсім інший склад, тому один склад ради не може змінювати рішень іншого складу ради. До складу сільської ради входять села Корнин, Колоденка, Загороща, але оскільки Державний акт судом визнано незаконним, то він має бути скасованим. Зазначила, що їм невідомо чи зверталася Корнинська сільська рада до суду по питанню внесення змін у рішення. Також вказана, що по Державному акту і реєстрації в реєстрі власником земельної ділянки є [PERSON] на підставі рішення № 93 від 19.08.1997 року. Оскільки позивачка розпочала на цій земельній ділянці будівництво, тому вважає, що вказане рішення і Державний акт мають бути скасовані. З цих причин позивачка звернулася до суду з позовом і вона, як її представник, просить позов задоволити. В останні судові засідання представник позивачки перестала з'являтися з різних причин, тому за клопотанням позивачки розгляд спраи було завершено у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював в колгоспі, був членом колгоспу, у зв'язку з чим порадили написати заяву про виділення земельної ділянки. Він написав таку заяву і йому з земель колгоспу виділили земельну ділянку під забудову. Сільська рада в рішенні допустила помилку і написали, що земельна ділянка знаходиться в с.Колоденці, а не в Корнині, а фактично земельна ділянка знаходиться в с.Корнині і така проблема у багатьох людей. Зазначив, що приватизував цю земельну ділянку в 1997-1998 році. На даній земельній ділянці залив фундамент під хату і під сарай, але будівництво припинив через відсутність коштів, більше нічого там не робив, а позивачка збудувала времянку (зруб, стоять крокви), та відношення до даної времянки він ніякого не має. Крім того, повідомив що є рішення суду, яким визнано Державний акт про право власності на земельну ділянку незаконним, після чого він звернувся в сільську раду, щоб внесли зміни і виправили помилку. Така помилка була виправлена і рішенням суду відмовлено у задоволенні адміністративного позову [PERSON] про скасування рішення сільської ради про внесення змін до рішення № 93 від 19.08.1997 року. Весь цей час платив податок за цю земельну ділянку. Вважає, що отримав цю земельну ділянку у власність правомірно, на даний час помилка в рішенні Корнинської сільської ради виправлена, тому просить в позові відмовити. Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що підставою для даного позову є рішення Апеляційного суду про визнання Державного акту незаконним. Але на момент прийняття судом цього рішення у [PERSON] був Державний акт з 1997 року. Дане рішення Апеляційного суду залишено в силі. Саме помилка в рішенні сільської ради була підставою для ухвалення рішення Апеляційним судом, але це рішення не може мати преюдиційного значення. На даний час помилка в рішенні № 93 виправлена. Зазначив, що Корнинська сільська рада немає жодних претензій стосовно користування цією земельною ділянкою, так як відповідач неодноразово звертався до сільської ради, і йому надавали відповідь, що у [PERSON] є земельна ділянка в с.Корнині. Крім того, зазначив, що вони зверталися до Рівненського районного суду та постановою від 03 грудня 2014 року зобов'язано Корнинську сільську раду винести на сесію питання про внесення змін в рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19 серпня 1997 року. Рішенням сесії Корнинської сільської ради № 1170 від 22 січня 2015 року внесено зміни до рішення № 93 від 19 серпня 1997 року. В задоволенні адміністративного позову [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради № 1170 відмовлено і це рішення набрало законної сили. Житомирський апеляційний адміністративний суд встановив, що Корнинська сільська рада визнає факт передачі [PERSON] саме цієї земельної ділянки і саме в с.Корнин. [PERSON] правомірно отримав у власність спірну земельну ділянку. Позивачка у позові не навела підстав чому рішення № 93 від 19.08.1997 року має бути визнано недійсним і має бути припинене право власності на цю земельну ділянку відповідача [PERSON] Самочинне будівництво позивачкою на цій земельній ділянці якихось споруд не може бути підставою для цього. Тому вважає позов безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому в його задоволенні просить відмовити. Представник Корнинської сільської ради, адвокат [PERSON], в судове засідання з'явився один раз, потім подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, підтримав позицію відповідача та заявив, що вважає, що саме [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, оскільки приймаючи рішення № 93 від 19.08.1997 року сільська рада діяла в межах своїх повноважень відповідно до вимог законодавства та в правомочному складі. Представник третьої особи, Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього до суду не надходило клопотання про відкладення судового засідання чи про розгляд справи без його участі. Суд визнав неявку третьої сторони неповажною, і вважає, що є можливим розглянути справу за його відсутності. На момент закінчення розгляду справи такої установи вже не існує. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 1985 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду від 13 квітня 2010 року. Під час перебування у шлюбі, [PERSON], на підставі рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 93 від 19 серпня 1997 року, було виділено земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Колоденка Рівненського району. На підставі даного рішення [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 834928 від 12 травня 2011 року, площею 0,12 га, з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с.Корнин, Рівненського району Рівненської області, якій присвоєно кадастровий номер 5624685900:04:023:0558 та рішенням державного реєстратора про реєстрацію земельної ділянки від 12 травня 2011 року, дана земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] В 2012 році позивачкою [PERSON] на вищевказаній земельній ділянці, без будь-яких належних дозволів, було побудовано об'єкт незавершеного будівництва, на яке 31 липня 2014 року їй було видано технічний паспорт, у якому зазначено, що будівництво проводиться самочинно. За самочинне будівництво постановою № 575-Ф від 11.06.2012 року саме [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за таке будівництво. У зв'язку з цим вона виявила намір приватизувати на своє ім'я земельну ділянку під будівництво і обслуговування даних будівель і споруд. Для цього вона звернулася в Корнинську сільську раду і рішенням № 809 від 09.07.2013 року було визнано незаконним Державний акт, який був виданий на ім'я [PERSON] А рішенням № 810 від 09.07.2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Корнин Рівненського району (спірна земельна ділянка). Пізніше рішенням Корнинської сільської ради № 913 від 27.02.2014 року було відмінено рішення № 93 від 19.08.1997 року в частині надання земельної ділянки [PERSON], віднесено спірну земельну ділянку до земель запасу Корнинської сільської ради і підтверджено рішення сільської ради № 810 від 09.07.2013 року щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою цієї земельної ділянки. За поданням Прокуратури Рівненської області Корнинська сільська рада своїм рішенням № 1003 від 21.07.2014 року скасувала рішення Корнинської сільської ради № 913 від 27.02.2014 року "Про відміну рішення № 93 від 19.08.1997 року в частині надання земельної ділянки [PERSON]М." та відмінила рішення № 810 від 09.07.2013 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]А.". Тобто, на даний час не існує жодного правовстановлюючого документу, який би засвідчувалося право користування чи право власності на спірну земельну ділянку позивачки [PERSON] За існуючими правовстановлюючими документами право власності на цю земельну ділянку належить відповідачу [PERSON] і він зареєстрував своє право власності на цю земельну ділянку. Спори між [PERSON] стосовно вказаної земельної ділянки існують давно. Судами неодноразово слухалися різні позови [PERSON] і ухвалювалися певні рішення. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 травня 2013 року державний акт серії ЯЛ № 834928, виданий управлінням Держкомзему в Рівненській області на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га розташованої в с.Корнин Рівненського району на ім'я [PERSON] визнано незаконним. Дане рішення Апеляційного суду набрало законної сили. Підставою для ухвалення такого рішення стало те, що Корнинська сільська рада не приймала рішення про виділення [PERSON] земельної ділянки в с.Корнин Рівненського району. В зв'язку з цим [PERSON] звернувся до Рівненського районного суду з адміністративним позовом до Корнинської сільської ради про зобов'язання внести зміни до рішення і постановою Рівненського районного суду від 03.12.2014 року позов було задоволено повністю і зобов'язано Корнинську сільську раду винести на розгляд сесії питання про внесення змін до абзацу першого додатку № 11 рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19.08.1997 року шляхом зміни хибного найменування "с.Колоденка" на вірне найменування "с.Корнин". На виконання постанови Рівненського районного суду Рівненської області по справі № 570/1401/14-а від 03 грудня 2014 року, Корнинською сільською радою прийнято рішення № 1170 від 22 січня 2015 року, яким внесено зміни до рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19 серпня 1997 року, зокрема текст "передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Колоденка [PERSON]" замінено на "передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Корнин [PERSON]". Тобто, допущена в рішенні № 93 помилка уже виправлена. 15 квітня 2015 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові. Оскільки рішення Корнинської сільської ради № 1170 від 22.01.2015 року є чинним, то [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Корнинської сільської ради про визнання незаконним та скасування цього рішення. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення Корнинської сільської ради № 1170 від 22 січня 2015 року. Дану постанову, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року залишено без змін, а ухвалою Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження. Отже, на даний час є чинним рішення № 93 від 19.08.1997 року про виділення спірної земельної ділянки у власність [PERSON], в це рішення внесено виправлення в назві населеного пункту і земельна ділянка вважається виділеною в с.Корнин Рівненського району. Тобто, відповідач [PERSON] на законних підставах набув права власності на цю земельну ділянку. Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст.14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.321, ч.1 ст.386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як передбачає ст.152 ч.ч.2, 3 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За правилами статті 6 Земельного кодексу України (у редакції від 18 грудня 1990 року) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Так, статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, що діяла на момент передачі у власність відповідачеві земельної ділянки) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадилася Корнинською сільською радою, на території якої на той час і станом на сьогодні розташована земельна ділянка. Стаття 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01 липня 2004 року, із змінами і доповненнями, які діяли на момент реєстрації земельної ділянки) встановлено порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень. Із матеріалів, що є у даній цивільній справі, вбачається, що при проведенні державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, останній зареєстрував право власності на належну йому земельну ділянку, дотримався процедури реєстрації і мав усі необхідні для того документи, що давало державному реєстратору право на проведення реєстрації відповідно до діючого на той час Закону. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов є необґрунтований, безпідставний і до задоволення не підлягає. Позивачка та її представник так і не назвали, та і не надали суду жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на недійсність рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19 серпня 1997 року, не наведено доказів чому має бути припинено право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, чому має бути визнаний недійсним та скасованим Державний акт на ім'я [PERSON] і з яких підстав має бути скасоване рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Одного бажання [PERSON] любим шляхом позбавити її колишнього чоловіка [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, в даному випадку, не достатньо. Самочинне будівництво нею літньої кухні і фундаменту під будинок на цій земельній ділянці також не може бути підставою для припинення права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. На переконання суду [PERSON] правомірно отримав у власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Корнин Рівненського району. Його право власності підтверджується відповідним Державним актом і воно зареєстроване відповідно до вимог Закону. Позивачка [PERSON] на даний час не має жодного відношення до цієї земельної ділянки, немає жодної законної підстави вважати дану земельну ділянку своєю, а тому її права порушені бути не можуть. Якщо якісь права позивачки і порушені, то на переконання суду, вона вибрала невірний спосіб захисту своїх прав. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає порушення права позивачки, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає. В зв'язку з відмовою в позові, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed