Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

13 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Теплоенергопром» (далі - ТОВ ВТП «Теплоенергопром), товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (далі - ТОВ «Газтехбуд), в якій просить стягнути з ТОВ ВТП «Теплоенергопром» заборгованість по заробітній платі за основним місцем роботи за листопад, грудень 2008 року, січень, лютий 2009 року на загальну суму 1696,35 грн.; стягнути з ТОВ «Газтехбуд» заборгованість по заробітній платі за основним місцем роботи з 01 січня 2013 року по 03 червня 2013 року на загальну суму 3756,32 грн.; стягнути з ТОВ ВТП «Теплоенергопром» заборгованість по заробітній платі за роботу по сумісництву за період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2013 року на загальну суму 5968,91 грн; стягнути з ТОВ «Газтехбуд» заборгованість по заробітній платі за роботу по сумісництву за період з 01 червня 2013 року по 31 серпня 2013 року на загальну суму 1580,18 грн; стягнути з ТОВ ВТП «Теплоенергопром», ТОВ «Газтехбуд» по 25000 грн., з кожного підприємства в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок затримки по виплаті заробітної плати. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у трудових правовідносинах з ТОВ ВТП «Теплоенергопром» та ТОВ "Газтехбуд". За час роботи дотримувався усіх передбачених трудовим договором умов праці і сумлінно виконував покладені на нього обов'язки. До дисциплінарної відповідальності за порушення умов трудового договору або положень КЗпП України не притягувався. При звільненні з роботи відповідачі не здійснили остаточного розрахунку по заробітній платі, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Таке порушення норм трудового законодавства призвело до моральних страждань. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові. На обгрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди посилався на те, що в результаті дій відповідачів вимушений був брати грошові кошти у борг, перебував у скрутному матеріальному становищі. Представник відповідачів ТОВ «Газтехбуд», ТОВ ТВП «Теплоенергопром» Шматько Т.М., у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі вказуючи, що підприємства не мають заборгованості по заробітній платі [PERSON] У зв'язку зі скороченням робочого часу на підприємстві ТОВ ВТП "Теплоенергопром" заробітна плата йому нараховувалась відповідно до відпрацьованого часу. Відомості про отримання позивачем заробітної плати на підприємстві ТОВ "Газтехбуд" можливості надати до суду не мають, оскільки вся бухгалтерська документація знищена внаслідок непереборних обставин. Крім того, посилалась на те, що позивачем не подано до суду жодного доказу на підтвердження позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню, виходячи зі змісту ст. 60 ЦПК України. В частині вимог про стягнення заробітної плати за період 2008, 2009 років просила відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Газтехбуд» та ТОВ ТВП «Теплоенергопром». Так, з наданої позивачем копії трудової книжки серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON] у період з 02 серпня 2010 року по 03 червня 2013 року працював на посаді начальника дільниці у ТОВ "Газтехбуд"; з 19 липня 2004 року по 30 липня 2010 року та з 04 червня 2013 року по 10 грудня 2013 року працював майстром та начальником дільниці у ТОВ ВТП "Теплоенергопром". Крім того, працюючи у 2012 - 2013 роках за основним місцем роботи в ТОВ "Газтехбуд", позивач працював за сумісництвом в ТОВ ВТП "Теплоенергопром". Крім того, працюючи за основним місцем роботи у 2013 році в ТОВ ВТП "Теплоенергопром" працював за сумісництвом в ТОВ "Газтехбуд". (а.с. 5-10, 13-15) У відповідності до індивідуальних відомостей про застраховану особу, до пенсійного фонду роботодавцем надані наступні дані по заробітній платі [PERSON]: за основним місцем роботи ТОВ ВТП «Теплоенергопром» за листопад, грудень 2008 року, січень - лютий 2009 року - 1696 грн. 35 коп.; (по сумісництву) за період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2013 року - 5968 грн. 91 коп.; ТОВ «Газтехбуд» (за основним місцем роботи) за період з 01 січня 2013 року по 03 червня 2013 року - 3756 грн. 32 коп.; (за сумісництвом) за період з 01 червня 2013 року по 31 серпня 2013 року - 1580 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят) грн. 18 коп. (а.с.13-15) Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутись до суду про стягнення належної йому заробітної плати. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року, відповідно до ст. 137 ЦПК України, зобов'язано ТОВ «Газтехбуд», ТОВ ВТП «Теплоенергопром» надати до суду дані про розмір нарахованої та відомості про отримання [PERSON], заробітної плати за період роботи на підприємствах. Так, на виконання ухвали суду представником відповідачів надано довідки про нараховану заробітну плату [PERSON], копії наказів про прийняття та звільнення останнього. (а.с. 135-142, 110-130) В іншій частині ухвала суду від 08 грудня 2015 року не виконана. До суду представлені акти про знищення бухгалтерської документації внаслідок затоплення приміщень підприємства. (а.с. 130, 179) Крім того, як зазначено представником відповідачів у листі, який надійшов на адресу суд 23 грудня 2015 року, відомості на виплату заробітної плати [PERSON] у ТОВ «Газтехбуд» відсутні у зв'язку з тим, що підприємство змінило місце реєстрації, а при транспортуванні документів з'ясувалось, що деякі документи було втрачено. (а.с. 133-134) Виходячи з вищезазначеного, відповідачем не спростовані посилання позивача та не надано належних та допустимих доказів відсутності заборгованості по заробітній платі [PERSON] за спірний період. Посилання представника відповідачів на те, що [PERSON], на виконання ст. 60 ЦПК України, не доведені позовні вимоги в частині наявності заборгованості по заробітній платі, суд сприймає критично, оскільки позивачем реалізовано положення ст. 137 ЦПК України. В свою чергу, не представлення відповідачем на виконання ухвали суду доказів, які мають значення для вирішення справи, суд сприймає як недопропорядку поведінку з метою позбавлення можливості встановити істину у спорі, ухвалити законне та справедливе рішення. Власне на зловживання процесуальними правами з боку відповідача вказував і [PERSON], на думку якого, відповідач ухилився від представлення доказів у отриманні яких у нього є складнощі про що свідчать оглянуті у судовому засіданні матеріали цивільної справи №621/2986/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ ВТП "Теплоенергопром" про стягнення заборгованості по заробітній платі де міститься відомості на виплату заробітної плати, подані відповідачем до суду вже після аварії на підприємстві та знищення документації. Надаючи оцінку заяві представника відповідачів про застосування строків позовної давності за період 2008-2009 років, суд звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013р. № 8-рп/2013, яким визнано, що у разі порушення законодавства про оплату не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Враховуючи наведене, підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Виходячи зі встановлених судом обставин, суд вважає встановленим наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та порушення його права, що дає підстави для прийняття рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у повному обсязі. В свою чергу, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем будь-якого доказу на підтвердження позовних вимог в цій частині на розсуд суду не представлено. Посилання [PERSON] на скрутне матеріальне становище не є підставою для стягнення моральної шкоди в контексті ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП. Таким чином, позовні вимог підлягають частковому задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат належить вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial