Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

02 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом де зазначила, що 10.09.2010 року було здійснено державну реєстрацію фермерського господарства «Чиголя» (далі ФГ «Чиголя»), створеного спільно з відповідачем [PERSON] під час шлюбу. За розпорядженням голови Казанківської РДА Миколаївської області від 11.10.2011 року для здійснення господарської діяльності ФГ кожному з них було виділено у власність земельні ділянки, їй площею 11,9359 га, а відповідачу площею 11,7506 га, які розташовані на території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. 21.02.2014 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. З часу розірвання шлюбу відповідач самостійно розпоряджається всім майном ФГ і земельними ділянками, засіває та збирає врожай і отримує прибуток, при цьому, на її звернення до останнього з приводу виділення частини прибутку, відповідає відмовою, тому протягом двох років не дійшовши згоди щодо розподілу прибутку господарства, вона вирішила припинити членство у ФГ «Чиголя». Посилаючись на те, що її право власності порушується, та посилаючись на вимоги ст.ст.359, 361, 364 ЦК України, ч.2 ст.1, ч.5 ст.7, ч.2 ст.12, ст.20 Закону України «Про фермерське господарство», п.п.5.3, 5.8, 7.1, 8.12 [PERSON] «Чиголя» позивач просила виділити їй частку майна фермерського господарства, яка складається із земельні ділянки площею 11,9359 га, розташованої на території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти як частину прибутку від діяльності ФГ за період 2014 та 2015 роки, розмір яких, згідно заяви позивача від 01.02.2016 року, складає 12500 грн. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи, у розмірі 2690 грн. (1200 грн. за консультації, складання позову та 1490 грн. зі сплати судового збору). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали і зазначили, що 21.02.2012 року позивачка [PERSON], як член ФГ «Чиголя» отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №822803, площею11,93 га ріллі, наданої з метою ведення фермерського господарства. Зазначена земельна ділянка, власником якої залишається позивач [PERSON], не є складовою частиною майна, що входить до складу ФГ, як юридичної особи, що належить йому на праві власності. Вказана земельна, що належить члену ФГ [PERSON] на праві приватної власності, входить до складу угідь (земель) ФГ, право володіння та користування якими, в силу ч.ч.1, 2 ст.12 Законом України «Про фермерське господарство» та п.6.4 [PERSON], здійснюється фермерським господарством, тому тимчасово, до часу припинення позивачем членства у ФГ, вона обмежена у здійсненні права користування земельною ділянкою. На сьогодні позивач [PERSON] в силу п.1.2 [PERSON] залишається дійсним членом ФГ, тому згідно до вимог ст.20 ЗУ «Про фермерське господарство» у неї не виникло право на отримання частки майна ФГ, яке має "нульовий" баланс за відсутності такого майна у власності фермерського господарства взагалі. Вважають, що за таких обставин вимоги позивача щодо виділення їй земельної ділянки площею 11,9359 га як частки майна фермерського господарства, не ґрунтуються на вимогах матеріального права, тому просили відмовити в їх задоволенні. Крім того, вважають, що вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів як частини прибутку господарства, є безпідставними, просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши доводи представників сторін, опитавши свідка та дослідивши письмові докази суд приходе наступного висновку. Згідно ст.1 Закону України "Про фермерське господарство" (надалі Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство діє на основі [PERSON]. У [PERSON] зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначається [PERSON] фермерського господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішується судом (ст.20 Закону). Відповідно до п.п.1.1, 1.2 [PERSON] "Чиголя" (надалі [PERSON]), зареєстрованого 10.09.2010 року Казанківською РДА Миколаївської області, вказане ФГ створене громадянином [PERSON], який є його засновником і головою. Членом цього господарства є громадянка [PERSON] (а.с.23, 24). Звертаючись до суду з позовом про виділення частки майна фермерського господарства та стягнення частини прибутку фермерського господарства, позивач [PERSON] посилається на припинення її членства в господарстві у зв'язку з чим вона має право на отримання своєї частки майна (земельної ділянки) та частини прибутку господарства в грошовому еквіваленті. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Статтею 20 Закону України "Про фермерське господарство" визначено , що член фермерського господарства має право на отримання частки майна ФГ при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Однак, порядок припинення членства у ФГ цим Законом не передбачено, тому цей порядок повинен визначатися [PERSON] З огляду на положення [PERSON] "Чиголя", якими не визначено порядок припинення членства у господарстві, він потребує внесення змін і доповнень згідно з п.п.13.1, 13.2 [PERSON]. Позивач [PERSON] як член ФГ має право вийти з господарства, звернувшись до загальних зборів членів господарства, які в силу п.10.5 [PERSON] є вищим органом управління господарством, з письмовою заявою, оформленою згідно чинного законодавства (через нотаріуса). З моменту внесення відповідних змін до [PERSON] щодо членства [PERSON] в господарстві, вона буде вважатися виключеною з господарства. Таким чином, тільки після припинення членства позивача [PERSON] у господарстві, що фіксується внесенням відповідних змін до [PERSON], остання в силу ст.20 Закону України "Про фермерське господарство" отримує право на частку майна ФГ пропорційного частці у складеному капіталі господарства у відповідності з балансом, розрахованим на кінець звітного періоду, у якому відбувся вихід, а також отримує право на одержання частки прибутку, одержаного господарством за попередній період до моменту її виходу з господарства. При цьому, майно (земельна ділянка), передана господарству в користування, повертається їй як власнику. За таких обставин, коли позивачем [PERSON] не надано доказів щодо припинення її членства у ФГ "Чиголя", суд приходе висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених нею позовних вимог. В силу приписів ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed