Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

06.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства ""Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради про визнання незаконними та скасувати накази, стягнути з відповідача на її користь 25 000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що наказом КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» від 30 грудня 2020 року № 647-Л [PERSON] , завідувачу центром нефрології та діалізу оголошено догану за самовільну зміну режиму робочого дня для працівників центру нефрології та діалізу без наказу головного лікаря.Наказом КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» від 30 грудня 2020 року № 648-Л [PERSON] , лікарю нефрологу центру нефрології та діалізу оголошено догану за самовільне залишення робочого місця та відсутність на робочому місці без повідомлення керівництва лікарні.З даними наказами не погодилась, так як вони винесені з порушенням чинного законодавства. Ухвалою суду від 21.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 23.03.2021 року у справі відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. 21.05.2021 року до суду надано відзив, в якому просив відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що 16.12.2020р. було складено акт перевірки відпрацювання робочого часу працівників центру нефрології та діалізу та було встановлено, що о 16:45год. на робочому місці були відсутні працівники за графіком роботи: лікарі - [PERSON] (завідуюча), [PERSON] , [PERSON] , медична сестра [PERSON] та [PERSON] , молодша медична сестра - [PERSON] , [PERSON] , інженер [PERSON] .За графіком роботи поданий центром на грудень 2020 року, робочий час працівників, 16.12.2020р. повинен був закінчитися по різному, але не раніше ніж з 18:03 по 20:06 годину.Протокольним дорученням № 9 від 17.12.2020р. [PERSON] доручено надати пояснення про причини відсутності робочого персоналу та свою відсутність 16.12.2020р. в 16:45 та до кінця робочого дня. 18.12.2020р. [PERSON] подала свої пояснення у вигляді рапорту, в якому вказала, що вона відлучилась на 1,5 години до сімейної амбулаторії, яка працює до 16:00 год. з метою виправлення помилки, яка була допущена при виписці лікарняного листа, так як її графік роботи вже як місяць поспіль не дозволяв їй цього зробити раніше, а лікарняний не приймає бухгалтерія помилками. Потім повернулася на роботу, де працювала до відключення останнього пацієнта, до 20-ї години. [PERSON] , не вказала, до якого саме сімейного лікаря вона зверталася, які помилки були допущені в лікарняному листі від якого саме числа, які було внесено виправлення до цього лікарняного листа. Поданий 22.12.2020 року лікарняний лист [PERSON] не містить виправлень чи дописок, відсутні помилки.Зі змісту пояснень, вбачається що ще до 16:00 години, [PERSON] , самовільно, без повідомлення керівництва лікарні, залишила своє робоче місце, пацієнтів та відлучилася за особистими справами. [PERSON] не вказує, о котрій годині конкретно вона повернулася до робочого місця. О 13:00 год. 30.12.2020р. [PERSON] було викликано з робочого місця до приймальної головного лікаря. Вона не повідомляла що знаходиться на лікарняному і що у зв`язку з цим не перебуває на робочому місці і не виконує свої професійні обов`язки. Згідно протоколу № 10 оперативної наради у головного лікаря КНП «МОКЛ`МОР від 30.12.2020р. о 13:00 год. [PERSON] було оголошено та вручено накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності завідуючої центром нефрології та діалізу [PERSON] № 647-Л від 30.12.2020р. та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря- нефролога центру нефрології та діалізу [PERSON] № 648-Л від 30.12.2020р. З кожним наказом [PERSON] ознайомилася особисто, розписалася на кожному про його отримання та отримала їх на руки в оригіналі. 07.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 30.09.2021 року представником відповідача надано клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Оскільки дисциплінарне стягнення, яке оскаржується в суді були скасовані наказами №493-Л від 28.09.2021 року та №495-Л від 28.09.2021 року про зняття дисциалінарного стягнення з завідуючої Центром нефрології та діалізу [PERSON] за наказом №647-Л від 30.12.2020 року та №648-Л від 30.12.2020 року. Представник позивача до початку судового засідання надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» від 30 грудня 2020 року № 647-Л [PERSON] , завідувачу центром нефрології та діалізу оголошено догану за самовільну зміну режиму робочого дня для працівників центру нефрології та діалізу без наказу головного лікаря. Наказом КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» від 30 грудня 2020 року № 648-Л [PERSON] , лікарю нефрологу центру нефрології та діалізу оголошено догану за самовільне залишення робочого місця та відсутність на робочому місці без повідомлення керівництва лікарні. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Отже, складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17). Наказом № 493-Л від 28.09.2021 року достроково знято дисциплінарне стягнення у вигляді оголошеної догани завідувачу Центром нефрології та діалізу [PERSON] , винесену наказом КНП "МОКЛ" "МОР" №647-Л від 30.12.2020 року. Наказом від 28.09.2021 року №495-Л від 28.09.2021 року достроково знято дисциплінарне стягнення у вигляді оголошеної догани лікарю нефрологу Центру нефрології та діалізу [PERSON] , винесену наказом КНП "МОКЛ" МОР №648-Л від 30.12.2020 року. Що стосується вимог позивача про скасування наказів КНП "МОКЛ" МОР №647-Л від 30.12.2020 року та №648-Л від 30.12.2020 року, то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони фактично вирішені до розгляду справи по суті в суді. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Оскільки накази КНП "МОКЛ" МОР №647-Л від 30.12.2020 року та №648-Л від 30.12.2020 року скасовані, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed