Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" про визнання недійсним кредитного договору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 липня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №1703/0708/55-026. Відповідно до п. 1.1 Договору - Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000 доларів США, на строк по 15 липня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Згідно п.1.3 того ж Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань укладено іпотечний договір. Об'єктом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 68,5 кв.м. (Об'єкт нерухомості). 15 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-1. Того ж дня між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-2. Фактично Кредитний договір №1703/0708/55-026 від 15 липня 2008 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, передбачених цим договором, а з метою приховати інший правочин, а саме Кредитного договору, укладеного між [PERSON] /Позичальник/ з однієї сторони та ПАТ "Сведбанк" /Кредитор/. Грошові кошти за Кредитним договором №1703/0708/55-026 від 15 липня 2008 року фактично отримані не [PERSON], а [PERSON]. Були використані [PERSON] для купівлі дачі на ім'я свого батька - [PERSON], погашення кредиту, відкритого на ім'я [PERSON], ремонт квартири, яка належить [PERSON] Дані обставини стверджуються наступними доказами. В 2008 році її син та його дружина [PERSON] вирішили придбати будинок. [PERSON] дізнавалася про кредитні програми в різних банках. Через деякий час вона повідомила, що є дача в хорошому стані за 37 000 доларів США. Почала їх вмовляти придбати цю дачу. Всі документи для отримання кредиту оформлялися через [PERSON] Хоча для купівлі дачі вистачало 37 000 доларів США, однак [PERSON] наполягла, щоб оформити кредит на 50 000 доларів США. Решта коштів мала йти на погашення її кредиту. Вона ж в свою чергу мала допомогти погашати кредит. Кредитний договір був підписаний лише після того, як [PERSON] надала банку довідку про свої доходи та 15 липня 2008 року з метою забезпечення виконання зазначеного вище кредитного договору було укладено договір поруки № 1703/0708/55-026-Р-2, згідно якого поручителем виступає саме [PERSON]. Вказана особа зазначена поручителем саме тому, що гроші по кредиту отримала [PERSON] ЇЇ доходи (пенсія) були незначними, їх не вистачало для отримання кредиту тому ваховувались доходи [PERSON]. Кошти в банку безпосередньо отримала [PERSON], поки вона підписувала необхідні документи. Вона навіть не тримала їх в руках. На її прохання віддати кошти [PERSON] відповіла негативно. Сказала, що все сама оформить. Про удаваність кредитного договору свідчить і та обставина, що 15 липня 2008 року з метою забезпечення виконання зазначеного вище кредитного договору було укладено договір поруки № 1703/0708/55-026-Р-2, згідно якого поручителем виступає саме [PERSON]. Просила ухвалити рішення, котрим визнати недійсними: кредитний договір №1703/0708/55-026 від 15 липня 2008 року, укладений між нею та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (Банк); визнати укладеним між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ "Сведбанк" /Кредитор/ з другої сторони Кредитний договір 1703/0707/55-026 від 15 липня 2008 року, на умовах визначених Кредитним договором № 1703/0707/55-026 від 15 липня 2006 року, укладеного між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ "Сведбанк" з другої сторони, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в межах доводів позовної заяви, та заперечила проти заміни відповідача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» як правонаступника. Просила позов задовольнити. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] з'явилася в судове засідання , призначене на 31.03.2014р., в подальші судові засідання по невідомій суду причині не з'являлася. 03.04.2014р. подала до суду письмову заяву про прийняття до рогляду у справі ухвалу Рівненського міського суду від 21.11.2013р., ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду рівненської області від 14.05.2013р. Представник відповідача ПАТ «Сведбанк» , оскільки позивачка відмовилася замінити відповідача на правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно письмової заяви від 11.04.2014р., в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмових заперечень до суду не надав, з заявою щодо розгляду справу у їх відсутність до суду не звертався. Заслухавши думку позивачки, представника позивачки, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів . Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, позивачки [PERSON] в якості свідка, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №1703/0708/55-026. Відповідно до п. 1.1 Договору - Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000 доларів США, на строк по 15 липня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. На забезпечення виконання зобов'язань укладено іпотечний договір № 1703/0708/55-026-Z-1 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Об'єктом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 68,5 кв.м. (Об'єкт нерухомості). 15 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-1. Того ж дня між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-2. Постановою Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 14.05.2011р. відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про заволодіння коштами [PERSON] шахрайським шляхом. З оглянутої судом ухвали Рівненського міського суду від 21.11.2013р. вбачається, що позов ПАТ «Сведбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду. Також судом встановлено, що [PERSON] зверталася до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ «Сведбанк» т.о. [PERSON], [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного, іпотечного договорів недійсними, визнання недійсним договорів поруки у зв'язку з порушенням прав споживача, а також укладення цих договорів під впливом тяжких для неї обставин і на вкрай невигідних умовах. Рішенням Рівненського міського суду від 05.02.2013р., залишеним в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області 14.05.2013р., [PERSON] в задоволенні позову було відмовлено. Допитана в судовому засіданні як свідок позивачка [PERSON] суду показала, що навесні 2008 року підшуковували дачу, яку знайшла її невістка [PERSON] за 37 000 доларів США. Підтвердила, що з метою придбання нерухомості укладала договір позики, так як мала намір і сама користуватися дачею. Документи в банку підписувала вона, проте отримані за договором гроші взяла [PERSON], якими розплатилася за придбання дачі , яку оформила на ім'я свого батька, і сплатила свої попередні кредити в банках. В рахунок забезпечення договору кредиту з [PERSON] було укладено договір поруки. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] його колишня дружина. В 2008р. Вирішили придбати дачу. Договір кредиту укладала [PERSON] , але отримані гроші взяла собі [PERSON] вважає, що даний договір є удаваним, оскільки за кредитні кошти нерухомість мали придбати він та його дружина і гроші отримала [PERSON] та зберігала в своїй сумочці.. Свідок [PERSON] суду показав, що він був біля банку, коли оформлявся договір кредиту за яким було отримано кошти. Показав, що [PERSON] його брат [PERSON] з дружиною мали намір придбати дачу у зв'язку з чим було формлено договір кредиту. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] стосовно того, що отримані по кредиту гроші були в сумочці [PERSON], оскільки до підказки позивачкою свідок показував, що біля машини [PERSON] поклала гроші собі в сумочку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що нею було укладено договір купівлі-продажу належної їй на праві власності дачі між нею та батьком [PERSON], який було нотаріально посвідчено. Показала, що дачу вибирали [PERSON], її чоловік і їх син з їх слів для себе. В день оформлення договору купівлі-продажу біля нотаріальної контори крім [PERSON], її батька, був іТарасюк Ю.М., який чекав біля нотаріальної контори. Відповідно до ст.. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як роз'яснено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно роз'яснень, викладених в п.6 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976р. "Про судове рішення» встановивши , що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішення зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Так, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених доказів підтверджується, що договоір кредиту було укладено між двома сторонами, якими є [PERSON] в одного боку та ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»). Судом не встановлено, що між даними сторонами мало місце волевиявлення на укладення договору іншого ніж договір позики. Оскільки розбіжностей між волею та її зовнішнім виявом судом не встановлено. Предмето спору є договір позики. Позивачка не вказала, який інший правочин між нею та банком приховується з допомогою укладеного правочину, а лише посилалася на наміри щодо розпорядженням отриманих в позику коштів. А доводи того, що позичальником за оспорюваним договором має бути [PERSON] є безпідставними, оскільки договір підписувала [PERSON], довідки про свої доходи надавала особисто [PERSON], без її підписів кошти за договором видані не могли бути, а тому те, що [PERSON] отриманий кредит поклала до своєї сумки є мовчазне погодження позичальника щодо розпорядження отриманими коштами за договором і не є підставою для визнання правочину удаваним. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом факти, докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] пропустила строк позовної давності, проте, виходячи вищевикладених роз'яснень Пленуму ВС України, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення за не доведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed