Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В листопада 2014 року до Рівненського міського суду надійшов та 05.02.2015 року уточнений додатковою заявою позов Товариства із обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 11 987,61 грн. та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., на тих підставах, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]), власником якого є [PERSON] Отримуючи фактично теплову енергію та гаряче водопостачання в житлове приміщення, в порушення зобов'язань, які виникли між сторонами на підставі цього факту та положень чинного законодавства, зокрема ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" і ст.19 Закону України „Про теплопостачання", відповідач [PERSON] не здійснює плату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого по вині відповідача утворилась заборгованість за період із 01.03.2007 року станом на 26.01.2015 року на вказану позовом суму. Згідно наданих суду заяв відповідача, остання позовні вимоги визнала частково з тих підстав, що вона є власником квартири [ADDRESS], має тяжкий майновий стан, оскільки є непрацездатною, інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту МСЕК АВ№ 0393113 від 21.01.2015 року. Крім того, просить суд застосувати строки позовної давності відповідно до ч.3,ч.4 ст. 267 ЦКУ та ст. 27 ЦПКУ, а саме: відмовити позивачу у стягненні з неї заборгованості, яка утворилась поза строком позовної давності до 01 лютого 2011 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі із урахуванням уточнення, перерахунку із урахуванням показників лічильника та строку станом на 26.01.2015 року, дав пояснення по суті позову. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11 987,61 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник відповідача визнала частково позовні вимоги та доводи позивача. Пояснила, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" має право вимагати оплату боргу в межах строку позовної давності за користування теплопостачанням з лютого 2011 року на суму 2 707,90 грн., про що заявлено відповідачем, оскільки доказів поважних причини пропущеного строку давності не надано і не доведено. Вказала на свою згоду оплачувати за використану теплову енергію. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в межах визнаної ним суми, а в решті просить відмовити. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується даними особового рахунку позивача та визнано відповідачем та не потребує доказування в силу ч.1 ст.61 ЦПК України. Встановлено, що позивачем надаються та відповідачем отримуються послуги по опаленню і гарячому водопостачанню, за що по особовому рахунку відповідача [NUMBER] проводяться щомісячні нарахування за період опалювального сезону. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов,язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. В порушення зобов'язань що виникли між сторонами по оплаті наданих житлово-комунальні послуг за використану теплову енергію у строки, встановлені договором або законом, відповідно до положень ст. 526 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст.19 Закону України „Про теплопостачання", відповідачка тривалий час, а саме із 01.03.2007 року, таку оплату не проводить, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 26.01.2015 року в сумі 11 987,61 грн. Сума заборгованості з достовірністю підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача по особовому рахунку відповідача та частково визнана відповідачем, загальний розмір такого нарахування не спростований і не оспорений, проведений із урахуванням наданих представником відповідача доказів щодо опломбування лічильників та внесених платежів. Підстав для звільнення відповідача від вказаних платежів судом не встановлено. Оцінюючи заяву і доводи відповідача з приводу застосування щодо вимог позивача з приводу стягнення заборгованості за період із 2007 року наслідків спливу строку позовної давності, за відсутності поважних причин для їх поновлення, а саме із 01.02.2011 року, суд враховує наступне. Відповідно положень ст. 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями ст. 257 ЦК України передбачений загальний строк позовної давності, який встановлюється тривалість три роки, та який поширюється на правовідносини між сторонами. Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником позивача не наведено доводів і не підтверджено доказами поважних причин або інших підстав, які заслуговують на увагу та можуть бути законною підставою для поновлення строку позовної давності, переривання або зміни тривалості такого строку. Таким чином, суд вважає наявними підстави для відмови в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості за використану теплову енергію поза межами трирічного строку позовної давності за період до 01 лютого 2011 року на суму 9 279 грн. 71 коп. - внаслідок спливу строку позовної давності, як за заявою сторони. За наведених обставин, у відповідності до положень чинного законодавства, позовні вимоги є частково обгрунтованими, доведеними доказами в справі, підлягають до часткового задоволення за період із лютого 2011 року по 26.01.2015 року на суму 2 707,90 грн. Судові витрати, відповідно до ст. ст. 82, 88 ЦПК України, покладаються на відповідача в повному розмірі 243,60 грн., як такі, що сплачені в мінімальному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial