Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. Зазначала, що 27.03.2005 року померла її тітка [PERSON], яка була рідною сестрою її матері [PERSON] На момент смерті тітки вона проживала разом з нею за адресою: Донецька область, Покровський район, с. Новосергіївка, однак зареєстрована була за іншою адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що: - після смерті тітки спадкоємців першої черги немає; - спадкоємцем другої черги була її мати [PERSON], яка померла 26.08.2005 року і спадщину після смерті [PERSON] не прийняла; - вона є єдиним спадкоємцем [PERSON] пятої черги, спадкоємців попередніх черг, які б прийняли спадщину, немає; - спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України; - до складу спадщини входить земельна частка (пай) площею 6,90 га, що належала тітці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ДН № 0237367, який був втрачений, про що у газеті «Телескоп» опубліковано оголошення; - належність [PERSON] земельної частки (паю) розміром 6,90 умовних кадастрових гектар, вартістю 32\~682 грн., підтверджується архівною випискою з розпорядження районної державної адміністрації від 06.06.2000 року № 258, а також витягом з журналу реєстрації сертифікатів; - нотаріус у заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] та у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовив у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай) просила визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,90 умовних кадастрових гектара, який перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Покровського району Донецької області (а.с. 2-3). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року у задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено (а.с. 49-52). В апеляційній скарзі позивач [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог (а.с. 58-59). Позивач [PERSON] у судове засідання апеляційного суду не з'явилася. У судове засідання зявився її представник [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17.03.2017 року (а.с. 68), доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Представник відповідача - Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області у судове засідання апеляційного суду не з'явився. Удачненська селищна рада Покровського району Донецької області про час та місце розгляду справи 18.09.2017 року повідомлена телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області 06.09.2017 року за № 3983 (а.с. 117 - 118). Селищний голова надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради (а.с. 134). Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, оскільки відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення. До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного: Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2005 року померла [PERSON], місце смерті село Новосергіївка Красноармійського району Донецької області Україна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 014543, яке видано Виконкомом Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області 28.03.2005 року (а.с. 6). Суд також встановив, що позивач[PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON], яка народилася 24.09.1953 року, матірю якої є [PERSON] (свідоцтво серії ЯЛ №\~310372, яке видане Ново-Троїцьким сільським бюро РАЦС Селидівського району 30.09.1953 року (а.с. 10); - свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON], згідно якого вона 24.01.1976 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (свідоцтво серії ІІ-НО №\~346060, яке видане Міським відділом РАЦС м. Красноармійська Донецької області 24.01.1976 року (а.с. 11). Мати позивача [PERSON] - [PERSON] 26.08.2005 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 061254, яке видано відділом РАЦС по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 26.08.2005 року (а.с. 7). Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON]є сестрами по лінії батька і відповідно [PERSON] є племінницею [PERSON], що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON], яка народилася 05.12.1918 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво серії ІІ-НО №\~321422, яке видане Красноармійським районним відділом РАЦС Донецької області 24.04.1974 року (а.с. 8); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00017788048, який виданий Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 16.03.2017 року, згідно якого батьками [PERSON], яка народилася 13.07.1939 року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00017836460, виданого 28.03.2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, згідно якого 27.07.1961 року виконкомом Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 17, [PERSON], після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки № 308 від 16.03.2017 року, яка видана Удачненською селищною радою Покровського району Донецької області, [PERSON], яка народилася 13.07.1939 року, з 1997 року по день смерті (27.03.2005 року) була зареєстрована та проживала в с. Новосергіївка Покровського (Красноармійського) району Донецької області. Разом з нею з 2001 року по день смерті проживала без реєстрації [PERSON], [INFO] (а.с. 13). 04.04.2017 року державним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON], яка 30.03.2017 року звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки: - спадкоємцем пропущено шестимісячний строк для подання заяви, який починається з часу відкриття спадщини, як того вимагає п. 3 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України, оскільки згідно довідки, виданої Удачненською селищною радою, спадкодавець на час смерті була зареєстрована в [INFO] одна; - не надано документ на право на земельну частку (пай) та його грошову оцінку, управління Держгеокадастру у Покровському районі у видачі дублікату відмовило (а.с. 14). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: - позивач із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася до нотаріуса 30.03.2017 року, тобто через 12 років після смерті спадкодавця і вимогу про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини не заявляла; - заяву про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем на час смерті також не подавала; - позивачем обрано спосіб захисту, який не передбачено законом, а саме, визнання права власності на майно, що перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства за особою, яка у встановленому законом порядку не визнана спадкоємцем члена колективного сільськогосподарського підприємства; - звернення до суду з вимогами про визнання права власності в порядку ст. 392 ЦК можливо лише власником майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; - позивач не є власником земельної ділянки площею 6,90 умовних кадастрових гектарів; - набуття права власності на земельну ділянку має відбуватися в порядку спадкування і суд не повинен підміняти відповідні нотаріальні органи (а.с. 49-52). З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, до нього суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п. 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Суд першої інстанції правильно встановив, що до спірних спадкових правовідносин підлягають застосуванню норми книги шостої ЦК України «Спадкове право». Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Тобто, право на спадкування після смерті [PERSON] виникло 27.03.2005 року. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 27.03.2005 року (а.с. 35), тобто така не відкривалася. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів справи встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була її рідна сестра по батькові [PERSON] Порядок прийняття спадщини визначений ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із [PERSON] не проживала та до спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини 26.08.2005 року також померла. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, ст. 1276 ЦК у порядку спадкової трансмісії передбачений перехід права саме на прийняття належної померлому спадкоємцю частки спадщини, до того ж таке право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо ж строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Оскільки [PERSON], рідна сестра спадкодавця [PERSON], після відкриття спадщини померла і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини переходить до її спадкоємців в порядку спадкової трансмісії. Згідно наданого позивачем до суду апеляційної інстанції свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.08.2006 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON], яка успадкувала одну цілу частку майна [PERSON], яке складається з двох грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями до них та право власності на майновий пай сільськогосподарського підприємства «Дружба» Удачнянської селищної ради Красноармійського району Донецької області (а.с. 140). Перевіряючи дотримання позивачем умов прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, апеляційний суд виходить з наступного: Згідно пояснень представника позивача [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду, позивач [PERSON] заяву про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] не подавала, спадщину після її смерті вона прийняла відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини разом з нею проживала. Згідно паспорту громадянина України серії ВЕ 338383, виданого 22 листопада 2001 року Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області, позивач [PERSON] з 14.11.1977 року по 19.03.2013 року була зареєстрована у [INFO] (а.с. 4). Проте довідкою № 308 від 16.03.2017 року, яка видана Удачненською селищною радою Покровського району Донецької області, [PERSON], яка народилася 13.07.1939 року, з 1997 року по день смерті 27.03.2005 року була зареєстрована та проживала в с. Новосергіївка Покровського (Красноармійського) району Донецької області. Разом з нею з 2001 року по день смерті проживала без реєстрації [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно довідки № 709 від 31.08.2017 року, яка видана Удачненською селищною радою Покровського району Донецької області, в селах Удачненської селищної ради, а саме, с. Новосергіївка, с. Новомиколаївка, с. Муравка та с. Молодецьке, назви вулиць та нумерація будинків відсутні; по цим селам ведуться книги погосподарського обліку (а.с. 110). Згідно довідки № 708 від 31.08.2017 року, яка видана Удачненською селищною радою Покровського району Донецької області, станом на 27.03.2005 року будинок в с. Новосергіївка Покровського (Красноармійського) району Донецької області, в якому проживала [PERSON], яка народилася 13.07.1939 року, належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі № 2 с. Новосергіївка за 2001 2005 роки. Станом на 31.08.2017 року будинок, який належав [PERSON] зруйнований, за цією адресою ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с. 112). Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Саме таку довідку органу місцевого самоврядування - Удачненської селищної ради і надала позивач на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - 27.03.2005 року. Відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця, а тому посилання в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії на те, що спадкоємцем [PERSON] пропущено шестимісячний строк для подачі заяви, який починається з часу відкриття спадщини, оскільки в довідці, виданій Удачненською селищною радою зазначено, що спадкодавець на час смерті була зареєстрована в [INFO] одна, не грунтується на законі. Оскільки [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не заявляла, довідкою органу місцевого самоврядування за місцем постійного проживання спадкодавця [PERSON] підтверджується, що на час смерті зі спадкодавцем [PERSON] мешкала з 2001 року і спадкоємець [PERSON], позивач відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Тобто, доводи апеляційної скарги позивача про те? що нею суду надані докази прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку частини 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є обґрунтованими. Суд першої інстанції в порушення вимог статей 214, 215 ЦПК не повно встановив обставини справи, не звернув уваги на положення ст. 1276 ЦК України, належно не визначився з характером спірних правовідносин, правовою нормою, що їх регулює, та дійшов помилкового висновку про те, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,9 умовних кадастрових гектара у КСП "Дружба" Покровського району Донецької області, посилаючись на те, що такий належав померлій на підставі сертифікату серії ДН № 0237367, який в теперішній час втрачений. На підтвердження належності спадкодавцю [PERSON] права на земельну частку (пай) позивачем суду надана архівна виписка з розпорядження голови районної державної адміністрації від 06.06.2000 року № 258 "Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.03.1997 року за № 91 "Про затвердження вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю) для видачі сертифікатів у КСП "Дружба" Красноармійського району", яка видана Красноармійською районною державною адміністрацією Донецької області 06.04.2017 року за вих. № 66. Згідно зазначеної архівної виписки до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.03.1997 року за № 91 "Про затвердження вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю) для видачі сертифікатів у КСП "Дружба" Красноармійського району" внесені зміни в частині кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай) на землях колективної власності КСП (п. 1); надано право на земельну частку (пай) членам КСП "Дружба", які були пропущені при складанні основних списків членів КСП, що мали право на земельну частку (пай) у кількості 110 чоловік, зокрема, [PERSON], місце проживання с. Новосергіївка (п. 7); районному відділу земельних ресурсів було доручено організувати заповнення та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) та вказати в них розмір земельної частки (паю) та її вартість згідно розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації від 13.03.1997 р. за № 91: розмір земельної частки (паю) 6,9 умовних кадастрових гектари; вартість 32\~682 гривні (п. 9) (а.с. 15). Крім того, до суду апеляційної інстанції позивачем після виконання апеляційним судом вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України надана довідка Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 05.09.2017 року № 22/145-17, згідно якої в процесі розпаювання КСП "Дружба" на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 258 від 06.06.2000 року [PERSON] отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0237367 від 06.06.2000 року розміром 6,9 умовних кадастрових гектарів, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 8842 від 06.07.2000 року (а.с. 138). Відповідно до п. 17 розділу X. Перехідні положення Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Згідно інформації, наданої позивачу [PERSON] Красноармійською райдержадміністрацією Донецької області 11.09.2017 року за вих. № 01-2065-29, [PERSON], яка була власником Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0237367 від 06.06.2000 року, отриманого в процесі розпаювання КСП "Дружба", земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялася (а.с. 139). Тобто, позивачем суду надані докази про те, що спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ДН № 0237367 від 06.06.2000 року належить право на земельну частку (пай) розміром 6,9 умовних кадастрових гектари та вартістю 32\~682 гривні. На підтвердження своїх доводів про втрату зазначеного сертифікату позивачем надано газету «Телескоп» № 13 від 30.03.2017 року, в якій надруковано оголошення про те, що сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ДН № 0237367 від 06.06.2000 року на імя [PERSON], слід вважати недійсним (а.с. 18). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2017 року [PERSON] відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки нею не надано документ на право на земельну частку (пай) та його грошову оцінку, управління Держгеокадастру у Покровському районі у видачі дублікату відмовило (а.с. 14). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та посилаючись на те, що позивачем обрано спосіб захисту, який не передбачено законом, що набуття «права власності на земельну ділянку» (прим.: саме так зазначено в рішенні суду) має відбуватися в порядку спадкування і суд не повинен підміняти відповідні нотаріальні органи, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом також не враховано, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, що підтверджується довідкою Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23.05.2017 року № С-9/0-0.2210-11/146-17, згідно якої видати дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ДН № 0237367 від 06.06.2000 року, який належав [PERSON] в процесі розпаювання КСП "Дружба", не можливо (а.с. 40). Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі втрати правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, про що обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі. Оскільки спір про визнання права на земельну частку (пай) по цій справі є спором про спадкування, належним відповідачем у цьому спорі є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради, тобто по цій справі Удачненська селищна рада. Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні апеляційного суду представником позивача доведено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла 27.03.2005 року, а також доведено, що до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування права на земельну частку пай в КСП "Дружба" підлягають задоволенню. Такий висновок апеляційного суду узгоджується зі ст. 2 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", згідно якої основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом першої інстанції рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved