Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач пред'явив позов в суд до відповідачів , в якому просить суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок [ADDRESS] який належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МКТ0GА №0000000001 від 17 березня 2008 року, яка станом на 22 квітня 2014 року становить 251401 гривню 28 копійок та складається з- 7245, 75 доларів США заборгованості за кредитом, 1762,12 доларів США заборгованість по процентам, 43,79 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. , 12228 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 22,24 доларів США штраф, 1064 доларів США штраф (процентна складова). Шляхом продажі будь яким способом за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності / належним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідачів судовий збір. Свої вимоги мотивує тим що 17 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Приват Банк ", назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "Приват Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКТ0GА №0000000001, згідно умов якого Відповідачеві надано кредит у сумі 10000 дол. США у строк з 17 березня 2008 року до 17 березня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] , укладено Іпотечний договір житлового будинку , відповідно до якого [PERSON] передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS], загальною площею 59, 3 кв. м. та жилою площею 25, 7 кв. м., який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. Позивач стверджує, що на теперішній час відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засіданні представник позивача не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладання не заявляли. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, частково виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством " ПриватБанк", назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір МКТ0GА №0000000001 від, згідно умов якого Відповідачеві надано кредит у сумі 10000 дол. США у строк до 17 березня 2013 року. Відповідно до п. 2.2.4 Договору відповідач [PERSON] зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 2 до нього - Графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] [PERSON] укладено Іпотечний договір відповідно до якого останні передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS], загальною площею 59, 3 кв. м. та жилою площею 25, 7 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або процентів, комісій згідно з умовами Договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня) У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав, що має своє відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого станом на 22 квітня 2014 року [PERSON] має заборгованість:251401 гривню 28 копійок та складається з- 7245, 75 доларів США заборгованості за кредитом, 1762,12 доларів США заборгованість по процентам, 43,79 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. , 12228 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 22,24 доларів США штраф, 1064 доларів США штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 18.8.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодовцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. У разі порушення Іпотекодавцем Основного договору та/або умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет Іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя,. Відповідно до ст.12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору Відповідачам було направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень вимогу про добровільне виселення. Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобов'язаннями власника. Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ " ПриватБанк " було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо відповідача для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно задовольнити. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При вирішенні справи по суті суд звертає увагу на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 07червня 2014 року, яким встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Враховуючи, що доказів того, чи є спірне іпотечне майно єдиним житлом [PERSON] [PERSON] відповідачами у судовому засіданні надано не було, суд вважає за доцільне позов задовольнити, Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Зі змісту ст.ст. 79, 88, 81 ЦПК України - не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Позивач на це увагу не звернув та помилково просить покласти на боржника і поручителя такий обов'язок. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку. Тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат задоволенню не підлягають. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок . Враховуючи викладене вище, та

Outcome: partial