Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що працює на підприємстві відповідача з лютого 2011 року на посаді сепараторника. За період роботи з лютого 2011 року по час звернення до суду відповідач безпідставно знімав йому частину заробітної плати від 10 до 50 відсотків щомісяця та недовиплатив 3346 грн. заробітної плати. Заборгованість невиплачена, добровільно виплатити її відповідач відмовляється. Невиплатою заробітної плати йому спричинено моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3346 грн., 30000 грн. моральної шкоди, судові витрати. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що працює на підприємстві відповідача з лютого 2011 року. Мав отримувати заробітну плату в повному обсязі, однак за певні місяці йому було знижено коефіцієнт трудової участі (КТУ) на 10-50%, тому він недоотримав 3346 грн. заробітної плати. Так, в липні 2011 року, січні, травні, червні 2012 року, жовтні 2013 року КТУ було знижено на 10%, у лютому,березні 2013 року - на 20%, вересні 2013 року на 50%. Йому невідомо ким, яким чином, на якій підставі та в якому розмірі визначався КТУ, про його зменшення він не повідомлявся, до адміністрації за роз'ясненнями не звертався, скарги на неправомірне зменшення заробітної плати не подавав. Позов подав після того, як на підприємстві отримав травму. Моральна шкода спричинена тим, що він належним чином виконував свою роботу, а нерідко і роботу інших осіб, однак недоотримав заробітну плату. Про колективно-бригадну форму оплати своєї праці знав. Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення. Представник відповідача Литвинчук Наталія Петрівна пояснила, що на підприємстві відповідача позивач працює з лютого 2011 року на посаді сепараторника, при прийомі на роботу був ознайомлений з основними нормативними документами, що регламентують діяльність працівника вказаної посади. На підприємстві діє бригадна форма праці та її оплати. Колектив бригади на підставі трудового внеску кожного її члену визначає коефіцієнт його трудової участі, з врахування якого проводиться оплата праці працівника. КТУ кожного члена бригади визначається рішенням ради бригади, яке оформлюється протоколом. Рішення доводиться до відома кожного члена бригади. Зниження КТУ допускається за порушення трудової дисципліни, яке фіксується доповідною запискою майстра, що передавалась начальнику виробництва. В подальшому службова записка майстра начальником виробництва передається раді бригади, в якій працює порушник, а рада приймає рішення про встановлення такому працівнику коефіцієнту його трудової участі за певний період роботи. Заробітна плата позивача не була сталою, її розмір визначався щомісячно з врахуванням визначеного радою бригади його КТУ. На розмір КТУ членів бригади впливали такі фактори як виконання бригадою доведених показників роботи, простої в роботі, якість випущеної продукції. Враховуючи, що оплата праці на підприємстві є колективно-бригадною, то позивачеві виплачувалось те, що йому було нараховано відповідно до такої форми оплати його праці. Заборгованість перед позивачем відсутня. Вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною. Вислухавши пояснення сторін, свідків, та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиплати заробітної плати, який регулюється положеннями ст.ст.94,96,97,115 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР. Порядок розподілу колективного заробітку у бригаді передбачений ст.252-7 КЗпП України. Питання відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з трудовими правовідносинами, врегульовано ст.237-1 КЗпП України. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача невиплаченої йому заробітної плати та пов'язаної з цим моральної шкоди. Відповідно до положень ст.ст.94,96,97,115 КЗпП України, ст.ст.1,2,5,6,15,21,24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. В структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Організація оплати праці може здійснюватись на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. Основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вищевказаних вимог. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 252-7 КЗпП України передбачає можливість розподілу колективом бригади колективного заробітку із застосуванням коефіцієнта трудової участі. Коефіцієнти членам бригади затверджуються колективом бригади за поданням бригадира (ради бригади). При застосуванні коефіцієнта трудової участі заробітна плата працівника не може бути нижчою від встановленого державою мінімального розміру. Згідно ст.ст.252-1,252-6 КЗпП України бригада, як первинна ланка трудового колективу, утворюється з членів трудового колективу, який утворюють усі громадяни підприємства, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. В трудових відносинах з відповідачем позивач перебуває з 21.02.2011 року по даний час, працює на посаді сепараторника фабрики гірничо-збагачувального комплексу (наказ №9 від 18.02.2011 року). Відповідно до розділу 7 Колективного договору ТОВ "Валки-Ільменіт" на 2011-2012 роки, розділу 8 Колективного договору ТОВ "Валки-Ільменіт" на 2013-2014 роки основною формою організації і оплати праці працівників підприємства є бригадна форма організації з оплатою за кінцеві результати бригади. Праця працівників оплачується по почасово-преміальній системі оплати праці. Фонд оплати праці підприємства визначається, виходячи з тарифних ставок, розцінок, посадових окладів і розміру доплат, надбавок, премій і планової чисельності персоналу. Умови підвищення фонду оплати праці - збільшення обсягу виробництва і його реалізації. Відповідачем розроблено методичні рекомендації по встановленню і розподілу заробітку між членами бригади з застосуванням коефіцієнта трудової участі (КТУ), як індивідуального внеску кожного робітника в загальні результати бригади. Вказані рекомендації визначають підстави для визначення КТУ менше чи більше одиниці, розмір підвищення чи пониження КТУ за наявності певних факторів, передбачають їх встановлення за рішенням бригади щомісячно за результатами роботи за минулий місяць, з використанням даних обліку якості. Встановлення КТУ оформляється протоколом зборів бригади і доводиться до кожного члена бригади. Цей протокол являється підставою для нарахування заробітної плати. За таких обставин, член бригади колективу підприємства відповідача отримував заробітну плату відповідно до визначеного бригадою, до складу якої він входив, коефіцієнту його трудової участі у виконанні виробничого завдання за певний період. Адміністрація підприємства здійснювала лише виплату заробітної плати, розмір якої визначався колективом бригади. У зазначені позивачем періоди заробітна плата йому виплачувалась із застосуванням зниженого КТУ на підставі протоколів засідання ради бригади (в липні 2011 року - 0,9 (протокол від 01.08.2011 року), січні 2012 року - 0,9 (протокол від 02.02.2012 року), травні 2012 року - 0,9 (протокол від 01.06.2012 року), червні 2012 року - 0,9 (протокол від 02.07.2012 року), лютому 2013 року - 0,8 (протокол від 01.03.2013 року), березні 2013 року - 0,8 (протокол від 01.04.2013 року), вересні 2013 року - 0,5 (протокол від 01.10.2013 року), жовтні 2013 року - 0, 9 (протокол від 04.11.2013 року). Вказані протоколи засідання ради бригади, до якої входив позивач, складались за результатами розгляду службових записок майстрів змін, в які працював позивач, про допущені ним порушення порядку ведення технологічного процесу, трудової дисципліни, що призводило до невиконання планових показників роботи бригади, простоїв (службові записки від 07.07.2011 р., 26.01.2012 р., 31.05.2012 р., 25.06.2012 р., 09.02.2013 р., 04.03.2013 р., 11.09.2013 р., 12.09.2013 р., 05.10.2013 р., акти від 14.07.2011р., 30.01.2012 р., 31.05.2012 р., 27.06.2012 р., 22.02.2013 р., 06.03.2013 р., 11.09.2013 р., 09.10.2013 р.). Позивачем не подано доказів того, що зазначені в доповідних записках та актах факти були відсутні, а складання таких документів не мало місця. Правомірність вищевказаних документів (протоколів, актів) позивачем не оспорена. Свідок [PERSON] дав показання про те, що працює на посаді гірничого майстра. В липні 2011 року, червні 2012 року та лютому 2013 року він складав доповідні записки про невиконання позивачем покладених на нього обов'язків, що призводило до зупинки комплексу, невиконання зміною плану. Вимагав від позивача пояснень про причини порушень, однак надавати їх той відмовлявся, про що ним зазначалось в службовій записці. Записки передавались на розгляд ради бригади, на засідання якої запрошувались і особи, щодо яких було складено записки. Прийняте рішення доводилось до відома членів бригади. Про зменшення КТУ позивач знав, такі рішення не оскаржував. Свідок [PERSON] свідчив про те, що у гірничого майстра та інженера-технолога, які працювали в змінах з позивачем, були зауваження до виконання ним трудових обов'язків. Про допущені порушення ними складались доповідні записки. Ці записки він передавав раді бригади для вирішення питання щодо оплати праці позивача. На раду передавались щозмінні довідки про результати роботи бригади. Неналежна організація роботи сепараторника веде до збоїв в роботі, простою комплексу, що тягне за собою невиконання плану, випуск продукції неналежної якості, додаткових енергозатрат. За результатами засідання рада приймає протокол, зміст якого доводиться до відома членів бригади. Вказані рішення ради бригади про зниження КТУ позивачем не оскаржувались. Доказів того, що безпосередньо відповідач має відношення до прийняття радою бригади рішень про зниження позивачеві КТУ, з врахуванням якого йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, позивачем не подано. Наказом керівника відповідача №190-к від 10.10.2013 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позбавлено 100 % премії за вересень 2013 року. Вказаний наказ був доведений до відома позивача, ним оскаржений не був. Свою вимогу про стягнення невиплаченої заробітної плати фактично позивач обґрунтовує тим, що за певні періоди його роботи йому було не донараховано заробітну плату. Враховуючи, що судом встановлено, що нарахування та виплата заробітної плати позивачеві проводилась на підставі його індивідуальної трудової участі в бригадній трудовій діяльності, розмір якої визначався рішенням не відповідача, а уповноваженого органу бригади, до якої входив позивач, відповідно до проведених нарахувань виплата заробітної плати була здійснена в повному обсязі, вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати є безпідставною та задоволенню не підлягає. Не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed