Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

12.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 27.12.2013 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір №20075115395 про надання споживчого кредиту за умовами якого йому надаються в кредит грошові кошти в сумі 11581,44 грн. для придбання товарів та послуг (вікон та дверей) у продавця ФОП [PERSON], які були перераховані банком останній в рахунок оплати товару. Замовлений товар від продавця він не отримав з вини останнього, не виявив продавець і бажання повернути отримані від банка кредитні кошти, тому посилаючись на положення ст.693 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача 27190 грн. 22 коп. в тому числі: 11581 грн. 44 коп.-виплачені за кредитним договором; 1 грн.24 коп.-відсотки за користування кредитом; 3393 грн.-комісії; 3398 грн. 56 коп.- передоплати; 2918 грн. 52 коп.- вартість послуг страхування життя; 488 грн.- збитки внаслідок інфляції, 791 грн. 94 коп.- 3% річних, а також судові витрати. 18.02.2015 року позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про збільшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача 33974 грн. 54 коп. в тому числі: 11581 грн. 44 коп.-сума отриманих кредитних коштів; 2918 грн. 52 коп.- вартість послуг страхування життя; 3398 грн. 56 коп.- передоплати внесеної готівкою; 1 грн.24 коп.-відсотки за користування кредитом; 488 грн.-штрафи; 4737 грн.- збитки з урахуванням індексу інфляції, 679 грн. 38 коп.- 3% річних; 6220 грн. 50 коп. - залишок боргу по кредиту, а також судові витрати. Згодом, своєю заявою від 08.04.2015 року позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 27857 грн. 09 коп. в тому числі: 14669 грн. 30 коп.- кредитні кошти; 3398 грн. 56 коп.-передплата; 4341 грн. 25 коп.-комісія; 1 грн.45 коп.-відсотки за користування кредитом; 4733 грн. 98 коп. збитки з урахуванням індексу інфляції зпа 2014 рік; 712 грн. 55 коп.-3% річних та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені (остаточні) вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 06.03.2015 року позов не визнала і пояснила, що згідно з договором про співробітництво №ПК-Т-15191-13 від 03.04.2013 року, укладеного нею, як фізичною особою-підприємцем, з ПАТ «ОТП Банк», вона здійснює реалізацію товару та послуг в рамках програми споживчого кредитування і коли в грудні 2013 року позивач [PERSON] виявив бажання придбати у неї п'ять пластикових вікон і одні металеві двері із залученням кредитних коштів банку вона прийняла замовлення і надала останньому відповідний рахунок-фактуру найменування та вартості товару, на підставі чого позивач уклав з банком договір про надання споживчого кредиту на придбання у неї вищевказаного товару. Після перерахування банком на її рахунок грошових коштів в рахунок оплати товару та послуг її рахунок було арештовано, тому вона виконала замовлення лише через місяць і товар був готовий до передачі покупцеві, але останній відмовився його приймати, заявивши, що потреба в придбанні цього товару відпала. В реалізації згаданого товару наразі є труднощі, так як товар виготовлено за відповідними розмірами. Вона, як продавець товару, не була стороною договору про надання споживчого кредиту від 27.12.2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», і не поручалася перед банком відповідати за порушення кредитного зобов'язання позичальником [PERSON], тому його вимоги про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів, сплачених ним банку за користування споживчим кредитом, є безпідставними. Просила відмовити в задоволенні заявленого до неї позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Як передбачено ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Матеріалами справи встановлено, що договором про співробітництво №ПК-Т-15191-13 від 03.04.2013 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ФОП [PERSON], визначено порядок співробітництва сторін у сфері споживчого кредитування клієнтів-покупців, де, серед іншого, обумовлено, що банк видає покупцям споживчі кредити, якими оплачує магазину вартість товарів, які передаються покупцям. На вибраний покупцем [PERSON] товар (п'ять пластикових вікон і одні металеві двері), який він бажав придбати (із залученням кредитних коштів банку), продавцем ФОП [PERSON] було виписано відповідний рахунок, після чого [PERSON] звертається до ПАТ "ОТП Банк", з яким 27.12.2013 року укладає договір №20075115395 про надання споживчого кредиту на придбання у продавця вищезазначеного товару. На підставі цього договору ПАТ "ОТП Банк" надав покупцю [PERSON] споживчий кредит, відповідну частину якого, а саме 11581 грн. 44 коп. за дорученням покупця перерахував продавцю в рахунок оплати обраного покупцем товару та послуг, а також позичальник [PERSON] сплатив відповідачу суму першого внеску за товар в розмірі 3398 грн. 56 коп. Покупець повинен був отримати у магазині оплачений банком товар і на умовах, передбачених договором про надання споживчого кредиту, він зобов'язаний був повернути банку кредит та сплатити відповідні відсотки. Судом встановлено, що між сторонами склалися договірні правовідносини, за якими відповідач (продавець) зобовязувався в місячний термін передати п'ять пластикових вікон і одні металеві двері (товар) у власність позивачу (покупцеві), який зобовязувався прийняти товар і попередньо сплатити за нього певну суму, тобто сторони уклали договір купівлі-продажу (ст. 655 ЦК України). Позивач свої зобовязання виконав, на рахунок відповідача 27.12.2013 року ПАТ "ОТП Банк" перерахував 11581 грн. 44 коп. та позивачем перераховано 3398 грн. 56 коп. відповідно до виставленого відповідачем рахунку-фактури. Однак, до теперішнього часу відповідач зазначені в рахунку-фактурі вікна та двері позивачу не передав. За такого є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 14980 грн. попередньо сплаченої ним вартості товару. Відповідно до положень ч. 2 ст. 693 ЦК України відповідач зобов'язаний був повернути позивачу сплачені кошти у день звернення, однак вказані вимоги закону не виконав, тому відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу інфляційні витрати та три проценти річних. Враховуючи вимоги ст.625 ЦК України сума попередньо сплаченої вартості товару з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 19248 грн. 07 коп. з них: сума попередньо сплаченої вартості товару -14980 грн.; індекс інфляції за період відповідно до позовних вимог з 27.01.2014 року по 31.12.2014 рік - 3730 грн. 02 коп.(14980грн.х124.9%/100=18710.02 грн.); 3% річних за період відповідно до позовних вимог з 27.01.2014 року по 08.04.2015 рік - 538 грн. 05 коп. (14980 грн.х3%:365х437 днів=538 грн. 05 коп.) За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення суми попередньо сплаченої вартості товару з урахуванням індексу інфляції та 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 19248 грн. 07 коп. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], як продавець товару, не є стороною спірного договору від 27 грудня 2013 року про надання позичальнику [PERSON] споживчого кредиту, то вона в силу ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України не має юридичного відношення до виконання грошових зобов'язань останнього перед банком відповідно до умов кредитного договору, тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення з неї на його користь грошових коштів в сумі 7430 грн. 56 коп. з них: 3087 грн. 86 коп. - сума кредитних коштів; 1 грн. 45 коп. -відсотки за користування кредитом; 4341 грн. 25 коп. - комісії, сплачених ним банку за користування споживчим кредитом, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., належить стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: partial