Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

у січні 2018 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 31.07.012 року у розмірі 412 467,03 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що 31.07.2012 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HL 15726, відповідно до умов якого банк зобов?язувався надати позичальнику кредит у розмірі 380 100 грн., а позичальник зобов?язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,95 % річних. Позивач виконав свої зобов?язання у повному обсязі, однак, відповідач неналежним чином виконував свої зобов?язання, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 412 467,03 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 1 882,18 грн.; заборгованість за тілом кредиту - 365 352,60 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 38 170,96 грн.; заборгованість по пені - 7 121,30 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 16.01.2019 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 412 467,03 грн., уточнивши прізвище відповідача - « [PERSON] ». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року у справі призначено судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2020 року у справі призначено судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. 03.08.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 9711/20-71 від 29.07.2020 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2020 року провадження у справі поновлено. 22.02.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Представник відповідача зазначає про дискримінаційність умов кредитного договору від 31.07.2012 року та невідповідність договору ст.ст. 55,56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та п. «д» ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також вказує на недоведеність нарахування зобов?язань із сплати 38 170,96 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, та 7 121,30 грн. заборгованості по пені. Також, представник відповідача зазначає, що кредитний договір від 31.07.2012 року був достроково припинений позивачем 03.06.2016 року. Однак, в подальшому позивач, після звернення до суду з позовом, продовжив нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, а також приймав від нього щомісячні платежі, що включали такі проценти, на загальну суму 254 472 грн. 10.08.2021 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких представник відповідача зазначає, що 03.06.2016 року банком направлено позичальнику вимогу про дострокове погашення боргу. Відтак, з 03.06.2016 року банк в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, у зв?язку із пред?явленням вимоги про дострокове погашення боргу. Представник відповідача вказує, що судово-економічною експертизою встановлено, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, складений станом на 17.07.2017 року, не відповідає умова кредитного договору від 31.07.2012 року, оскільки розміри нарахованих до сплати тіла кредиту та відсотків за період з 10.08.2012 року по 10.07.2013 року не відповідають розмірам ануїтетних платежів. Після 10.07.2013 року (дати першого перегляду відсоткової ставки) розміри платежів за розрахунковий період не підпадають під визначення ануїтетних платежів. За вказаних обставин, представник відповідача зазначає про безпідставність стягнення заборгованості по відсотках та пені. Також, представник відповідача зазначає, що після звернення до суду з позовом, відповідач продовжував виплачувати кредитні платежі, загальна сума виконаних зобов?язань становить 292 272 грн. Представник відповідача наводить розрахунок заборгованості на спростування розрахунку, наданого позивачем, відповідно до якого: вимоги позивача про сплату заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 38 170,96 грн. та заборгованості по пені у розмірі 7 121,30 грн. не підлягають задоволенню; сплачені відповідачем грошові кошти в розмірі 292 272 грн. зараховуються в рахунок виконання зобов?язання з дострокового погашення кредиту в розмірі 370 255,73 грн., що складається з суми грошових зобов?язань в розмірі 1 822,18 грн. та основного тіла кредиту в розмірі 368 433,55 грн.; не виконані грошові зобов?язання з дострокового погашення кредиту в розмірі 77 983,73 грн. підлягають стягненню з відповідача. 17.09.2021 року до суду надійшли пояснення представника відповідача, в яких останній зазначає про отримання банком з моменту подання позову по серпень 2021 року грошові кошти у розмірі 325 571 грн., про що надано відповідні квитанції. Представник позивача підтримала позовні вимоги повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача просив частково задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HL 15726, за умовами п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у сумі 380 100 грн., а позичальник зобов?язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (т. 1 а.с. 7-20). Строк кредитування за договором становить період з дати надання кредиту по 10 липня 2032 року включно. Сторони погодили, що тип процентної ставки за цим договором визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка. Процентна ставка = Індекс плюс Маржа (п.п. 1.1.1 кредитного договору). Розмір індексу складає 11,43 % річних; розмір процентної ставки складає 14,95% річних. Сторони погодили, що протягом строку дії договору діють наступні умови: з дати укладення цього договору до настання першої дати перегляду ставки діють розміри індексу та процентної ставки, визначені цим пунктом Договору; розмір процентної ставки за користування кредитом автоматично встановлюється у новому розмірі станом на кожну дату перегляду ставки. Сторони погодили, що перша дата перегляду ставки за цим договором застосовується починаючи з 10 липня 2013 року і тільки з цієї дати застосовуються умови даного договору щодо автоматичного перегляду/встановлення нового розміру процентної ставки станом на кожну дату перегляду ставки. За умовами п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов?язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно умов договору. Розмір щомісячного платежу встановлений у графіку погашення кредиту (п.п. 2.5 кредитного договору). Відповідно до п.п. 5.2.4 сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України, у випадку настання будь-якої із нижчевказаних обставин, вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов?язання (всіх грошових зобов?язань) позичальника за цим договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора (щодо встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов?язання позичальника). Позичальник зобов?язаний виконати вимогу кредитора протягом 60 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобов?язання (всіх грошових зобов?язань) позичальника з цим договором. Повідомлення/вимогу кредитор направляє позичальнику поштою за адресою позичальника. Обставинами, настання яких (або будь-якої з них) є істотним порушенням умов договору та/або є підставою для встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов?язання (всіх грошових зобов?язань) позичальника за цим договором, сторони вважають, зокрема, прострочення сплати чергового платежу та/або інших грошових зобов?язань позичальника за цим договором. Згідно п. 6.2 кредитного договору, у випадку несвоєчасного виконання будь-якого грошового зобов?язання позичальника за цим договором, кредитор має право стягнути з позичальника пеню, а позичальник при цьому зобов?язується сплатити таку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно виписки по особовому рахунку за 31.07.2012 року та заяви на видачу готівки, [PERSON] 31.07.2012 року отримав кредитні кошти у розмірі 380 099,50 грн. (т. 1 а.с. 31,32). 03.06.2016 року на адреси позичальника [PERSON] банком направлено вимогу від 01.06.2016 року № 1886/16 ГО, якою повідомлено позичальника про існування боргу за кредитним договором станом на 01.06.2016 року у розмірі 385 741,74 грн., з яких: 313,59 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 368 265,15 грн. - строкова сума заборгованості за кредитом; 17 160,59 грн. - відсотки, нараховані за користування кредитом; 2,41 грн. - підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов?язань за кредитом. У зв?язку із викладеним банк вимагав від позичальника з моменту отримання вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитом, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку (т. 1 а.с. 33). Невиконання відповідачем [PERSON] вказаної вище вимоги позивачавизнається та не оспорюється жодною із сторін спору. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у зв?язку із невиконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов?язань за кредитним договором, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 17.07.2017 року становить 412 467,03 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 1 882,18 грн.; заборгованість за тілом кредиту - 365 352,60 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 38 170,96 грн.; заборгованість по пені - 7 121,30 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 203/4947/15-ц (провадження № 61-19344ск18) зазначив, що: "Визначення правової природи письмової вимоги кредитора до боржника, та відповідно правових наслідків її надіслання залежить від змісту такої вимоги. Якщо вимога за своїм змістом є нагадуванням чи інформуванням про існування заборгованості, а також містить прохання про погашення поточної заборгованості, то така вимога є досудовою претензією. Якщо письмове звернення кредитора до боржника містить вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної, то таке звернення є вимогою про дострокове повернення кредиту, наслідком надіслання якої є зміна строку виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) зазначила, що: "Аналіз змісту статей 1054, 1050 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, то відповідний строк для пред`явлення вимоги до боржника обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення. Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яке направляється позичальнику є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України), недотримання якого може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд". Матеріалами справи стверджується та сторонами не оспорюється, що вимога про дострокове повернення кредиту від 01.06.2016 року № 1886/16 ГО направлена банком на адресу позичальника [PERSON] 03.06.2016 року. У відповідності до умов п.п. 5.2.4 кредитного договору, банком змінено строк виконання основного зобов?язання й пов`язаних із ним платежів, а відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 38 170,96 грн. Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 9711/20-71 від 29.07.2020 року, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, що є додатком до позовної заяви про стягнення заборгованості станом на 17.07.2017 року, не відповідає умовам договору № HL15726 від 31.07.2012 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту позичальнику [PERSON] , оскільки, розміри розрахованих до сплати тіла кредиту та відсотків за період з 10.08.2012 року по 10.07.2013 року не відповідають розмірам ануїтетних платежів, передбачених узгодженим графіком погашення платежів (ануїтет). Після 10.07.2013 року (дата першого перегляду відсоткової ставки) розміри платежів за розрахунковий період не підпадають під визначення ануїтетних платежів. А також в частині нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, оскільки розрахунок пені здійснено не на кожен день прострочення та розрахований банком однією сумою без розмежувань (окремо заборгованість по пені за кредитом та заборгованість по пені за відсотками). Отже, визначення банком у розрахунку заборгованості за кредитним договором розміру пені за порушення строків погашення кредиту та сплати процентів станом на 17.07.2017 року є необґрунтованим, не відповідає умовам кредитного договору та нормам чинного законодавства. Відтак, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 7 121,30 грн. слід відмовити. Крім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що за період з травня 2018 року по жовтень 2021 року відповідачем [PERSON] було сплачено в рахунок виконання зобов?язань за кредитним договором грошові кошти у розмірі 331 871 грн., про що в розпорядження суду відповідачем подано відповідні письмові докази. Відтак, сума заборгованості за кредитом у розмірі 367 174,78 грн., з яких: 1 822,18 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 365 352,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту, повинна бути зменшена на суму сплачених [PERSON] коштів за період з травня 2018 року по жовтень 2021 року, а саме - 331 871 грн., та становитиме після зменшення - 35 303,78 грн., що і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Універсал Банк». Враховуючи викладене вище, суд надходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Універсал Банк» заборгованості по кредиту у розмірі 35 303,78 грн. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial