Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Харкові та просила стягнути з відповідача на її користь одноразову допомогу у звязку зі смертю її чоловіка в розмірі 478900,20 грн., суму одноразової допомоги на її користь в розмір 95 780,04 грн., та на користь [PERSON] в розмірі 95 780,04 грн., та зобов'язати відповідача в подальшому сплачувати щомісячні страхові виплати в розмірі по 2660,56 грн. щомісячно на користь [PERSON] та в розмірі 2660,56 грн. щомісячно на користь [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що 03.09.2014 року, в результаті нещасного випадку на виробництві, загинув її чоловік [PERSON], який працював на виробництві ВП "Шахта "[PERSON]" ДП "Макіїввугілля". Малолітній [PERSON] є її спільним з [PERSON] сином. Після смерті [PERSON] вона звернулась до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Гірницькому районі м.Макіївки. Постановою Фонду від 10.12.2014 рок за №0541/6758/6758/3 їм було призначено суму щомісячної страхової виплати як особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого, а саме: [PERSON] в розмірі 2660,56 грн. в строк до 08.11.2028 року, та [PERSON] в розмірі 2660,56 грн. в строк до 08.11.2020 року. Крім того, постановою фонду від 10.12.2014 року за №0541/6758/6758/2 було призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї в розмірі 478900,20 грн., а також було призначено суму одноразової допомоги особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого, а саме: [PERSON] - 95780,04 грн., [PERSON] - 95780,04 грн. У зв'язку з проведенням на території Донецької обл., в тому числі м.Макіївка, активної фази антитерористичної операції, вона була змушена переселитися на постійне місце проживання до м.Харкова, після чого вона звернулась з відповідною заявою до відповідача. Щомісячні страхові виплати здійснюються у відповідному розмірі. Однак одноразова допомога виплачена так і не була. Згідно листа Управління Виконавчої дирекції Фонду в Донецькій обл. від 04.11.2015 року, їй фактично було відмовлено у виплаті страхових сум, з посиланням на те, що підприємство, на якому трапився нещасний випадок, знаходиться на окупованій території, тимчасово непідконтрольній України. Однак з даною відмовою позивачка не згодна, оскільки роботу ДП "Макіїввугілля" на державному рівні було припинено 28.11.2014 року, а нещасний випадок трапився 03.09.2014 року, тобто під час контролювання роботи ДП "Макіїввугілля" Державою. Крім того, зазначає, що під час роботи [PERSON] до дня смерті на ВП "Шахта "[PERSON]" ДП "Макіїввугілля" одночасно з виплатою заробітної плати здійснювалися перерахування ЄСВ та податку на доходи з фізичних осіб по нарахованим та утриманим внескам за відповідні періоди. \~\~В судовому засіданні 30.03.2016р. представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. В судове засідання, призначене на 05.07.2016 року, не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. \~В судовому засіданні 30.03.2016р. представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість. В судове засідання, призначене на 05.07.2016 року, представник відповідача не з'явився з невідомих суду причин. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до\~ЦПК\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Судом визнано встановлено, що з 09.09.2011 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-НО №257882. (а.с.12) Згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16.102014 року встановлено факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON], який помер 03.09.2014 року, однією сім'єю та сумісного ведення господарства. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №472015, виданого\~\~виконкомом Грузько-Зорянської селищної ради Гірницького району м.Макіївки Донецької обл. від 22.11.2012 року, 08.11.2012 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Згідно акта №22 від 23.09.2014 року, форма Н-1 та акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 03.09.2014 року о 21 год. 10 хв. у ВП "Шахта "[PERSON]" ДП "Макіїввуліггя" від 22.09.2014 року, [PERSON] загинув 03.09.204 року на виробництві - ВП "Шахта "[PERSON]" ДП "Макіїввугілля", від нещасного випадку. (а.с.16-24, 25-36) Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області у Гірницькому районі м.Макіївки від 10.12.2014 року за №0541/6758/6758/2 було призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї в розмірі 478900,20 грн., а також було призначено суму одноразової допомоги особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого, а саме: [PERSON] - 95780,04 грн., [PERSON] - 95780,04 грн., та постановою від 10.12.2014 рок за №0541/6758/6758/3 було призначено суму щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого, а саме: [PERSON] в розмірі 2660,56 грн. в строк до 08.11.2028 року, та [PERSON] в розмірі 2660,56 грн. в строк до 08.11.2020 року. (а.с.14-15) У зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції у Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області позивач [PERSON] з сином були вимушені переселитися до м.Харкова на постійне місце проживання, де на теперішній час постійно мешкають за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка від 12.12.2014 року №6327004851 про взяття на облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.9). 18.06.2015 року позивач звернулась до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Харкові із заявою про тимчасове продовження страхових виплат раніше їй та її сину призначених [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області у зв'язку зі смертю годувальника на ВП «Шахта «[PERSON]» ДП «Макіїввугілля» 03.09.2014 року (а.с.108, 109). В судовому засіданні сторонами було визнано той факт, що щомісячні страхові виплати позивачу та її сину нараховуються, а одноразові виплачені так і не були. Враховуючи вимоги ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результати або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту тимчасової окупації повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Ст.2 вказаного Закону передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених\~Конституцією\~та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захист та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання. Ст.7 ч.1 та ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатністю від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~передбачено повне та своєчасне відшкодування шкоди страховиком, яким є, згідно\~ст.6 вказаного Закону, - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань\~України. Згідно ст.25\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~передбачено, що усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених ст.ст.21,22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за рахунок коштів цього Фонду. Ч.1\~ст.55 Конституції України\~передбачено, що кожному гарантовано захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своїй власності інакше в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними правилами міжнародного права.» Європейський суд з прав людини під терміном «власність» розуміє також грошові кошти. Невиплата позивачу спірних сум прямо порушує норми\~ст.15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Що стосується доводів відповідача про несплату в повному обсязі страхових внесків роботодавцем [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно довідки від 04.09.2014р. №481 за період з березня 2014р. по серпень 2014р. [PERSON] була нарахована заробітна плата, з якої сплачено страхові внески до Фонду на суму 48\~245,91 грн.; кількість календарних днів 184, середньоденна зарплата 262,21 грн. середньомісячна 7\~981,67 грн. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області здійснило перевірку достовірності даних довідки про середню заробітну плату, за наслідками якої було складено акт перевірки від 23.09.2014р, та яким встановлено, що дані довідки про середню заробітну плату [PERSON] відповідають розрахунковим документам підприємства. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача, що дані про відрахування із заробітної плати страхових внесків було перевірено Фондом, внаслідок чого були призначені страхові виплати та одноразова допомога членам сімї загиблого. Крім того, до суду надано копії платіжних доручень роботодавця за розрахунковий період, які підтверджують факт виконання роботодавцем свого обовязку зі сплати страхових внесків з ЄСВ. Вищевказані висновки суду спростовують доводи відповідача про відсутність законних підстав для виплат позивачу належних їй та її малолітньому сину страхових сум. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харкові про стягнення одноразових страхових сум підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача в подальшому сплачувати щомісячні страхові виплати в розмірі по 2660,56 грн. щомісячно на користь [PERSON] та в розмірі 2660,56 грн. щомісячно на користь [PERSON], то на даний час таке право позивача та її малолітнього сина не є порушеним, і сторони в судовому засіданні визнали факт отримання позивачем щомісячних виплат. При цьому захист права «на майбутнє» не передбачено діючим законодавством, у звязку з чим суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в цій частині, що не позбавляє права позивача звертатися до суду за захистом у разі порушення такого права в подальшому. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, виходячи з того, що судом задоволено 2/3 частин вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial