Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2004 є власником 61/100 частки комплексу по [ADDRESS] , а у фактичне користування йому було виділено побутова будівля "Г", котельня "В", склад "Ж", майстерня "Д". На підставі рішення Путивльського міськвиконкому № 160 від 29.07.2004 позивачем було змінено призначення побутової будівлі "Г" та переведено її в житловий будинок, а в березні 2006 року позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В червні 2018 року шляхом затвердження мирової угоди позивачу було виділено в натурі частка комплексу, розташованого по [ADDRESS], саме: майстерню «Д», загальною площею 186,7 кв.м, гараж «В» загальною площею 65,7 кв.м, гараж «Ж1» площею 59,5 кв.м, гараж «Ж2» площею 57,7 кв.м, гараж «Ж3» площею 54,4 кв.м. Питання виділення позивачу в натурі житлового будинку як частки комплексу не стояло, оскільки він вже був виділениий і йому було присвоєно нову адресу. В той же час, вирішивши продати цей будинок, позивач звернувся з заявою про державну реєстрацію своїх прав на вказане нерухоме майно, в чому позивачу було відмовлено в зв`язку з розбіжностями в адресі цього майна, зазначеній в акті про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, а також в зв`язку з відсутністю документу про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомості. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити, а витрати по справі просив покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено те, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2004 позивач є власником 61/100 частки комплексу загальною площею 123,7 кв.м, корисною площею 97,6 кв.м, розташованому по [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності позивача на вказане майно 31.03.2004 було зареєстровано Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування за № 150 в реєстровій книзі № 3 (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району від 29.07.2004 № 160 «Про дозвіл на переведення нежитлових побутових приміщень до розряду житлових по [ADDRESS] надано дозвіл позивачу на переведення нежитлових побутових приміщень по [ADDRESS] до розряду житлових, що вбачається з копії цього рішення (а.с. 8). Рішенням вісімнадцятої сесії четвертого скликання Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 22.12.2004 «Про безкоштовну приватизацію присадибних земельних ділянок та для особистого селянського господарства на території м. Путивль» [PERSON] передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). На підставі вказаного рішення 01.03.2006 на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 10). З копії акту про закінчення будівництва й введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17.11.2006 вбачається, що приймальна комісія оглянула пред`явлену до здачі будівлю, розташовану по [ADDRESS] , після чого постановила вважати дане домоволодіння прийнятим. При цьому, було зазначено адресу домоволодіння [PERSON] як [ADDRESS] (а.с. 11). Копією рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 23.11.2006 № 215 «Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків в м. Путивль» підтверджена та обставина, що вказаним рішенням було затверджено акт державної приймальної комісії від 09.11.2006 про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] (житлова площа - 60,2 кв.м, загальна площа - 70,7 кв.м), при цьому БТІ повинно було видати [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 12). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 19.06.2018, постановленою у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області, про виділення в натурі частки комплексу із спільної часткової власності, було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, за якою [PERSON] була виділена в натурі частка комплексу, розташованого по [ADDRESS] , враховуючи встановлений між співвласниками порядок користування спорудами комплексу, а саме: майстерня літ. «Д», площею 186,7 кв.м, гараж літ. «В», площею 65,7 кв.м, гараж літ. «Ж1», площею 59,5 кв.м, гараж літ. «Ж2», площею 57,3 кв.м, гараж літ. «Ж3», площею 54,4 кв.м, без будь-якої грошової компенсації. Обов`язок по присвоєнню нової адреси та її реєстрації покладається на позивача, право на існуючу адресу залишається у відповідачів (а.с. 13). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44638807 від 17.12.2018, винесеним державним реєстратором прав на нерухоме майно Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області Шелудченко В.Ю., позивачу у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру по [ADDRESS] було відмовлено в зв`язку з розбіжностями в поданих документах щодо адреси нерухомого майна, відсутністю документа про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (а.с. 14). З копії технічного паспорту від 15.01.2019 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що загальна площа вказаного житлового будинку складає 65,7 кв.м, а житлова площа - 60,2 кв.м (а.с. 15-18). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені ним витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved