Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

30 березня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Нікопольського районного суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 07 грудня 2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір №\~DNN0GК00000116, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит в іноземній валюті у розмірі 27\~307,50 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 07 грудня 2022 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 13 березня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 174 010,48 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 23 608,79 дол. США, заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 20 162,18 дол. США, заборгованості за комісією у розмірі 5 867,40 дол. США та заборгованості за пенею у розмірі 124 372,11 дол. США. З урахуванням того, що АТ КБ "ПриватБанк" має право вимагати від відповідача повернення будь-якої частини заборгованості, остаточно позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 708,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ від 13 березня 2020 року становить 18\~308,52\~грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту, а також судові витрати. Ухвалою Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 24\~квітня 2020 року цю цивільну справу було передано на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області (а.с. 26-27). 22 травня 2020 року ця справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 32). Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 35-36). 03 червня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с. 39). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою було зобов`язано позивача надати докази (а.с.\~43-44). 03 серпня 2020 року позивач виконав вимоги ухвали суду, надавши запитувані судом докази (а.с. 48-145). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, одночасно пояснивши, що сума, заявлена до стягнення з відповідача, є частиною заборгованості за тілом кредиту, яка становить 3 %, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с. 206). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Закрите акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", передало 07 грудня 2007\~року у власність [PERSON] 27 307,50 доларів США, на умовах укладеного ними відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитного договору №\~DNN0GК00000116, долученого до справи у засвідченій позивачем копії (а.с. 7-10). За умовами цього договору, обов`язковими для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, [PERSON] отримав кредит в особистих цілях для придбання нерухомості з його поверненням частинами у встановлені погодженим графіком строки з кінцевим терміном по 07 грудня 2022 року під проценти за користування коштами в розмірі 11,04 % річних. Відповідач згідно ст. 525 ЦК України не вправі односторонньо відмовитися від взятого на себе за п.п. 2.2.2 - 2.2.7, 7.1 договору зобов`язався повертати кредит частинами в період з 21 по 28 число кожного місяця та сплачувати проценти, та інші платежі, дотримуючись умов про розміри, строки і валюту виконання, що має виконувати згідно з ст. 526 цього Кодексу. Суд виходить з дійсності такого договору відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки в межах судового розгляду іншого не доведено. Строки виконання зобов`язання відповідачем за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 7.4 договору пенею в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, у п. 7.1 винагородою за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та у п. 6.2 договору винагородою за проведення додаткового моніторингу. Крім того, виконання позичальником вимог за договором забезпечено у п. 7.3 договору іпотекою будинку загальною площею 69,50 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7.1.2 укладеного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 7.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами\~ст. 545 ЦК України\~дійшов висновку згідно з ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 3-5), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст.\~529,\~530,\~536 ЦК України\~відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з\~ст. 612 цього Кодексу\~щодо повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з урахуванням заявлених позивачем вимог, щодо часткового стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № DNN0GК00000116 від 07\~грудня 2007\~року у розмірі 708,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ від 13 березня 2020 року становить 18 308,52 грн., яка становить 3 % заборгованості з тілом кредиту. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved