Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та призначити позивача опікуном [PERSON], [INFO]. Позивач та його представника в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є бабусею неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] а відповідачем по справі є батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], в графі мати зазначено - [PERSON], а в графі батько зазначено - [PERSON]. Позивач, вказала, що її донька - [PERSON], померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 24.06.2014 року), та зазначила, що з народження і по теперішній час її онука - [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], про що зазначено у довідці від 25.07.2014 року з КП «Жилкомсервіс» дільниця № 56. В своїх поясненнях позивач зазначила, що її донька перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року, проте відповідач ні під час шлюбу, ні після розлучення не приділяв уваги вихованню, утриманню чи розвитку дитини, а коли відповідач проводив час з дитиною, він перебував в стані алкогольного сп'яніння, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляє до неї батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги. Також зазначила, що 17.01.2012 року Фрунзенським районним судом постановлено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON], проте, незважаючи на рішення суду, відповідач жодного разу добровільно не перераховував аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], та, після винесення Фрунзенським районним судом рішення від 17.01.2012р. про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , та відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Друзенко Т.О., відповідно до постанови від 29.02.2012р., відповідач ухилявся від явок до державного виконавця та від повідомлень свого місяця роботи, про що є відповідні відомості в матеріалах виконавчого провадження № 31477870. Крім того зазначила, що відповідно до постанови про проведення відрахування із заробітної плати (доходів) боржника станом на 01.08.2013р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] становила 5510,30 грн, а всі витрати по матеріальному утриманню малолітньої [PERSON], несе позивач та її чоловік, також вказала, що саме вона займається вихованням дитини, після смерті матері від онкологічного захворювання, неповнолітня [PERSON], фактично позбавлена батьківського піклування, проте наразі позбавлена юридичного статусу для отримання відповідних соціальних виплат, передбачених чинним законодавством, а також відсутні підстави для надання їй державних гарантій соціального захисту. Також зазначила, що відповідно від 28.10.2014 року, служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Також, відповідно до висновку служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 15.09.2014 року, № 1256 з 15.09.2014 року, позивач перебуває на обліку в службі у справах дітей Фрунзенського району, як кандидат в опікуни дівчинки. Позивач також зазначила, що не зважаючи на те що вона є пенсіонеркою, вона продовжує працювати в товаристві "Каскад" на посаді касира та отримує заробітну плату щомісяця в розмірі 2450,00 грн., крім того її чоловік, який мешкає з ними, є пенсіонером, та також продовжує працювати, зазначила, що їхня родина має стабільний дохід та може забезпечити всім необхідним не лише себе, а й онучку. В своїх поясненнях позивач також послалась на медичні довідки, згідно до який на обліку в наркологічному, туберкульозному, психоневрологічному, дерматовенерологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями, які б перешкоджали вихованню та утриманню неповнолітньої онуки [PERSON], не має. Крім того, згідно акту обстеження житлових умов дитина має окреме спальне місце, місце для занять та відпочинку (письмовий стіл, книжкові полиці, стілець, диван-кровать). Дитина забезпечена всім необхідним, а саме: в наявності продукти харчування, предмети особистої гігієни, необхідні речі, власний ноутбук. Позивачка повністю займається фізичним та духовним вихованням онуки, а саме піклується за онукою, яка навчається в загальноосвітній школі, відвідує гуртки, в зв'язку з чим дівчинка має досягнення та відзнаки в спортивних танцях. Крім того позивач вказала, що відповідно до висновку психолога ДУ "Інституту охорони здоров'я дітей та підлітків НАМНУ" [PERSON] від 02.10.2014р. проведено психодіагностичне дослідження дитини та встановлено, що неповнолітня [PERSON], сприймає відповідача [PERSON]. вороже, та має досить високий рівень ступеню тяжкості емоційного конфлікту особистості по відношенню до відповідача. Щодо сприйняття неповнолітньої [PERSON] позивача (бабусі) зазначено, що "на малюнку "Моя сім'я" дівчинка зобразила себе з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]", "фігура бабусі несе позитивне та значуще навантаження" . Позивач також вказала, що вона є найкращим кандидатом в опікуни неповнолітньої [PERSON], оскільки з самого народження приймає участь в її вихованні та розвитку, між позивачем та неповнолітньої [PERSON], за весь час сумісного мешкання однією родиною склалися теплі, дружні стосунки, та для неповнолітньої [PERSON] вона є близькою людиною. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що за життя матері дівчинки [PERSON], а саме після розірвання шлюбу, не бажала та систематично уникала зустрічей з відповідачем [PERSON], та не давала взагалі бачитись з донькою. Після смерті матері [PERSON], позивач [PERSON] також почала постійно перешкоджати побаченням відповідача [PERSON] з донькою [PERSON], та до того ж, налаштовувала дитину проти рідного батька, що було дуже помітно при зустрічах з дитиною. Крім того, вказав, що він неодноразово намагався домовитися з матір'ю неповнолітньої доньки [PERSON], по телефону щодо побачень з донькою та надання коштів на її виховання і утримання, але в результаті розмови отримував категоричну відповідь про відсутність взагалі будь-якої потреби в його матеріальній допомозі. Відповідач в судовому засіданні підтвердив пояснення позивача, а саме зазначив, що майже з народження і до теперішнього часу, його донька малолітня [PERSON] зареєстрована та мешкає разом зі своєю бабусею [PERSON]. Також зазначив, що він раніше мав офіційне місце роботи, та з його заробітної плати щомісячно здійснювалися відрахування аліментів на дитину, та вказав що на цей час він працює з 03.02.2014 року, оплата його праці складає 2500 грн., проте за даний період він не перераховував жодного разу аліментів на утримання доньки [PERSON], також зазначив, що після смерті своєї колишньої дружини, він звернувся до управління пенсійного фонду України, щодо надання державної допомоги за втратою годувальника на утримання малолітньої [PERSON], та з грудня 20114 року він отримує дорогу від держави у розмірі 900 грн., щомісячно. Вказав, що у грудні 2014 року він, поштовим переказом направив на адресу відповідача, отриману від держави допомогу за втратою годувальника у сумі розмірі 900 грн., та зазначив даний переказ як аліменти, проте позивач [PERSON] не отримала вказаного переказу, з підстав на думку відповідача небажання отримувати будь-яку допомогу з його боку, та вказав, що за життя матері неповнолітньої [PERSON]., він неодноразово намагався допомогти матеріально, проте вказані кошти також ніхто бажав отримувати. Зазначив, вказав, що саме на 21.03.2014 року в якості аліментів [PERSON] на утримання доньки було перераховано 2 400 грн., та 23.06.2014 року, після смерті матері неповнолітній [PERSON], а саме у день поховання, він передав позивачці [PERSON] на руки надано 2 500 грн., як допомогу на похорони. Пояснив, що усвідомлював, що в повній мірі забезпечити всі витрати по утриманню доньки власними силами матері буде важко, він намагався будь-якими способами знайти спільну мову з [PERSON] щодо утримання доньки, а також приймання участі у додаткових витратах на неї, викликаних розвитком її здібностей, оздоровленням. Так, відповідач [PERSON] в судовому засіданні наполягав, що від своїх обов'язків по утриманню своєї доньки [PERSON] не ухилявся, увесь час цікавився та цікавиться її фізичним, розумовим розвитком та інтересами, а його спроби та спроби батьків [PERSON] відвідати дитину в шкільному закладі залишались завжди безрезультатними, оскільки з пояснень керівництва школи побачення з дитиною можливо було лише за згодою матері [PERSON], щоб уникати з приводу цього будь-яких непорозумінь, тому, твердження позивачки [PERSON], що він ухилявся та ухиляється від виховання та утримання доньки, а також не надає їй матеріальної допомоги, відповідач вважає такими, які не мають обґрунтованих підстав. Також зазначив, що він як батько дитини, має такі ж права щодо виховання та спілкування з донькою, у зв'язку з чим він звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова, та згідно рішення якого від 13 грудня 2012 року по справі № 2033/1157/2012 позов останнього задоволено частково, та встановлено для [PERSON]. дні побачень з донькою [PERSON], однак відповідач не скористався своїм правом, та не спілкувався з донькою. Крім того, відповідач вказав, що він працює, але без офіційного працевлаштування, що, на жаль, залежить не від нього самого, а пояснюється фінансово-економічними кризовими процесами в державі. Також, відповідач наголосив, що позивач [PERSON], є особа похилого віку, та враховуючи її не зовсім задовільний стан здоров'я не зможе в повній мірі приділити належну увагу дитині та її вихованню, та зазначив, що дівчинці необхідно відвідувати додаткові позашкільні гуртки для її всебічного розвитку, що буде потребувати додаткових зусиль та уваги з боку опікуна. Таким чином, відповідач, вказав, що не ухилявся та не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а, навпаки, весь час намагається знайти спроби спілкуватися з дитиною. Зазначив, що кошти на дитину сплачує щомісячно, про що свідчать долучені до заперечення квитанції про переказ коштів. Третя особа Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради заявою від 03.02.2015 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], 1974 р.н., пояснила суду, що вона є хрещеною матір'ю неповнолітньої [PERSON], та зазначила, що дитина з чотиримісячного віку та по теперішній час постійно проживає з позивачем. Приблизно п'ять років тому [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, після чого він залишив родину та переїхав до своїх батьків., також вказала, що відповідач зловживав спиртними напоями та не опікувався вихованням, лікуванням доньки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав та участі у вихованні дитини не приймав, у зв'язку з чим померла [PERSON] вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на доньку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є батьком відповідача, при цьому пояснив, що між ним та позивачем склалися неприязні стосунки, йому відомо, що за життя [PERSON], а саме після розірвання шлюбу, йоги сину усіляко перешкоджали у спілкуванні з донькою, так і після смерті [PERSON], позивач [PERSON] перешкоджає іхній родині у спілкуванні з неповнолітньої [PERSON], також вказав, що йому відомо, що його син [PERSON], після смерті своєї колишньої дружини [PERSON], звернувся до Управління пенсійного фонду України з питанням про призначення пенсії за втратою годувальника, та з грудня 2014 року отримує пенсію по втраті годувальника, яка призначена неповнолітній [PERSON], а дитина в свою чергу проживає з позивачем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є матір'ю відповідача, при цьому пояснила, що з онукою вона спілкувалась за ці роки лише декілька разів, тому що у їхньому спілкуванні перешкоджає позивач [PERSON], проте хотіла б бачитись з нею у майбутньому, крім того, зазначила, що на поховання [PERSON], позивачці було передано грошові кошти у розмірі 2500 грн. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, давши добутому юридичну оцінку, приходить до наступного. Так відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15., 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (N 3 від 30.03.2007 р.) - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Так, відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 22.10.2004 р. батьками [PERSON], [INFO]. є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 24.06.2014 мати дитини [PERSON] померла [INFO]. Фрунзенським районним судом постановлено рішення від 17.01.2012р. про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, від 10.12.2014 року вих. № 17004/14-29, остаточна сума заборгованості по аліментам [PERSON] станом на 23.06.2014 року складає 7718,06 грн. Крім того судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] після смерті матері, а саме з [INFO] проживає та повністю перебуває на утриманні позивача [PERSON] Станом на час розгляду справи відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на дитину, жодним іншим шляхам, допомогу на утримання малолітньої [PERSON] не здійснює, крім того з його слів оформив пенсію за втратою годувальника на свою неповнолітню доньку, в розмірі 900 гривень, та з грудня 2014 року отримує на своє ім'я, при цьому гроші на утримання малолітньої доньки [PERSON] у будь який спосіб не надає. В судовому засіданні відповідач заявив, щодо направлення ним 900 гривень в грудні 2014 року на адресу позивача, які в подальшому було йому повернуто, при цьому зазначив, що це кошти які є пенсію яка призначена його доньці, однак направив їх [PERSON] зазначивши як аліменти. Таким чином судом встановлено, що відповідач використовує грошові кошти які надає держава, як свої аліментні обов'язки на утримання дитини. Згідно до довідки з дільниці № 56 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» №2286 від 25.07.2014 року, вбачається, що з 29.10.2004 року, [PERSON] зареєстрована такою, що проживає разом з її бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно до висновку служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо можливості [PERSON] бути кандидатом в опікуни, вбачається, що [PERSON], до кримінальної відповідальності не притягувалась, у розшуку не перебуває, що підтверджено довідкою Управління інформаційно - аналітичного забезпечення при ГУМВС України в Харківський області. Таким чином, судом встановлено наявних ознак ст. 164 СК України. Крім того, з медичних довідок вбачається, що [PERSON], на обліку в наркологічному,туберкульозному,психоневрологічному,дераматовенерологічному диспансерах не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дитини, не має. Також з довідки вбачається, що з 1976 року позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], мешкає разом з чоловіком, сином [PERSON], та онукою [PERSON]. Чоловік та син позивача, надали письмову згоду на установлення [PERSON] опіки над онукою - [PERSON]. Обстеження матеріальних та житлово-побутових умов неповнолітньої згідно до висновку від 15.09.2014 року, квартира що розташована за адресою: [ADDRESS], в якій проживає неповнолітня, встановлено, що [PERSON] має все необхідне для життя і навчання. Позивач [PERSON], [INFO]., з 01.03.2010 року та по теперішній час працює у товаристві «Каскад», на посаді касира, та виконує зобов'язання по веденню кадрового діловодства, має стабільний дохід. Відповідно до характеристики з місця праці, позивач [PERSON], за місцем роботи характеризується, як доброзичлива та комунікабельна, має заслужений авторитет серед співробітників та членів товариства, за роки праці зарекомендувала себе, як дисциплінований та відповідальний працівник, є чуйною та відкритою людиною. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 11 листопада 2014 року вбачається, що вихованням, навчанням, оздоровленням малолітньої дитини - [PERSON], займається її бабуся [PERSON], та вона проживають за адресою: [ADDRESS]. Також з висновку вбачається, що згідно з довідками з дитячої поліклініки № 7, де взята на облік [PERSON] та з ХСШ № 73, де вона навчається, батько життям доньки не цікавився, питаннями її виховання та оздоровлення не займався. Крім того, у висновку зазначено, що батько дитини свої батьківські обов'язки по вихованню, оздоровленню та утриманню доньки не виконує. Посилаючись на вказані обставини Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved