Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

06.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі по тексту - ТОВ) "Колекторське Агенство Фактор" звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позову вбачається, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 200514 нв від 20.05.2014 року, ПАТ "ВТБ Банк" передало, а ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № R53100225675В від 30.03.2012 року, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] Відповідно до умов вказаного договору ПАТ "ВТБ Банк" надало [PERSON] кредит в сумі 42 200,00 грн., зі сплатою 32 % річних з терміном повернення 30.03.2015 року. [PERSON] в свою чергу зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі в строк та на умовах, передбачених договором. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, в результаті чого допустив заборгованість по кредитному договору в сумі 34068,91 гривень. Позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Колекторське Агенство Фактор"заборгованість за кредитним договором № R53100225675В від 30.03.2012 року у розмірі 34068 грн. 91 коп. та судовий збір. В судове засіданні представник ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" Яковлєв С.Г.не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала частково у розмірі 23495,80 гривень, пеню просила не стягувати. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 30.03.2012 року між ПАТ 'ВТБ Банк' та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100225675В від 30.03.2012 року, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] Відповідно до умов вказаного договору ПАТ "ВТБ Банк" надало [PERSON] кредит в сумі 42 200,00 грн., зі сплатою 32 % річних з терміном повернення 30.03.2015 року. Згідно договору про відступлення права вимоги № 200514нв від 20.05.2014 року, ПАТ " ВТБ Банк" передало, а ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № R53100225675В від 30.03.2012 року, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON], отже ТОВ "Колекторське агентство Фактор" є належним позивачем по справі. Відповідно до статуту в новій редакції товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія ФК "Факторинг", змінило найменування юридичної особи в товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" (далі по тексту ТОВ "Колекторське агентство Фактор" . Ч.1 ст. 1049 ЦК України, визначено,що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Первісний кредитор свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит. Згідно п.3.4 кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно відповідно до графіка повернення кредиту здійснювати регулярні платежі, а саме повернення суми кредиту і сплати процентів. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти у розмірі зазначеному в п.3.3 цього договору або у розмірі,який змінений відповідно до п.3.3 та 5.2.7. цього договору. Відповідно до п.7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту або сплати процентів за його користування та інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0.5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, не сплачує основний борг згідно графіка погашення кредиту, тому станом на 23.03.2015 року перед банком заборгованість позичальника становить 34 068,91 гривень (23495 грн.80 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10573 грн. 11 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п.7.1 кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення пені за прострочення повернення кредитних ресурсів, заявлені на підставі розрахунку та п.7.1 кредитного договору., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ТОВ "Колекторське Агенство Фактор. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 200514нв від 20.05.2014 року укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та позивачем по справі ТОВ "Колекторське Агенство Фактор", ПАТ "ВТБ Банк" передало, а позивач,як новий кредитор набув право вимоги до боржника - відповідача по справі. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору № R53100225675В від 30.03.2012 року, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і їм не суперечить. Будь-яких заперечень щодо розрахунку відповідачем не надано і тому, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умови вищевказаних договорів, позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору, що підтверджується копією претензії та отриманим поштовим повідомлення про вручення з підписом відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 340,68 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved