Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витратах на утримання дитини-інваліда, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08.03.1997 року до 22.09.1999 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають. 22.09.1999 року з відповідача було стягнено аліменти на утримання дитини [PERSON] до повноліття в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. [PERSON] є інвалідом-дитинства та останнім часом її стан здоров»я погіршується та вона потребує постійного лікування та стаціонарного лікування у дитячому психіатричному відділенні двічі на рік, на що не вистачає аліментів, які сплачує відповідач. Крім того, дитині, крім лікування потрібне гарне харчування, вітаміни по сезону, одяг, засоби особистої гігієни, а відповідач добровільно сплачувати додаткові витрати відмовляється, у зв»язку з чим позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача кошти у вигляді додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 900 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі з викладених в позові підстав. Одночасно пояснила, що дитина потребує стаціонарного лікування двічі на рік та постійного лікування, перебуваючи вдома. Відповідач додаткових коштів на лікування дитини не надає, в зв"язку з чим, мирне врегулювання даного спору неможливе. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю. Просив в його задоволенні відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність сплати додаткових витрат. Обоє батьків мають рівні обов"язки щодо утримання дитини та несенні додаткових витрат. Одночасно наголосив, що 19.09.2015 року донька сторін досягне повноліття та стягнення додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України не можливе. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.03.1997 року по 22.09.1999 року, який було розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 1998 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с.27). На даний час сторони разом не проживаються, дитина проживає разом з матір»ю, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 25.05.2015 року № 3766, відповідно до якої [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] Згідно медичного висновку № 31 від 19.09.2011 року дитина [PERSON], [INFO] страждає на шизофренію (а.с.17). Відповідно до листа КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 04.06.2015 року №1300/30 [PERSON] знаходиться на обліку у дитячого психіатра з 2009 року, в зв»язку з важкістю психічного стану хворій двічі на рік проводилося лікування у дитячому психіатричному відділенні та у зв»язку з тяжкістю захворювання, остання потребує постійного підтримування лікування (а.с.18). Відповідно до посвідчення Серії [NUMBER] від 11.11.2009 року, виданого на [PERSON], [INFO] як на дитину-інваліда (а.с.7). Згідно із ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно із ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зі змісту п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановлено, що дитина сторін є інвалідом, потребує лікування, що суд відносить до особливих обставин. Відповідач по справі взмозі надавати допомогу, оскільки є особою працездатного віку, працює та доказів зворотньому, зокрема, з боку відповідача суду надано не було. В ході розгляду справи встановлено, що позивач по справі отримує на утримання дитини аліменти, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а також отримує соціальну допомогу на утримання дитини інвалідва від держави, що підтверджено позивачем. Позивачем надано суду докази того, що дитина інвалід двічі на рік потребує стаціонарного лікування та впродовж року підтримуючого лікування, що підтверджується довідкою Кіровоградської обласної психіатричної лікарні № 1300/30 від 04.06.2015 року (а.с.18). Відповідно до довідки "Кіровоградфармація" КОР від 28.05.2015 року, було відпущено медикаментів на загальну суму 957,80 грн. (а.с.13). Відповідно до довідки "Кіровоградфармація" КОР від 04.06.2015 року, було відпущено медикаментів на загальну суму 397,83 грн. (а.с.13). Відповідно до довідки "Кіровоградфармація" КОР від 19.08.2015 року, було відпущено медикаментів на загальну суму 923,71 грн. (а.с.44). Судом встановлено, що позивач фактично понесла додаткові витрати на утримання дитини-інваліда за період з 28.05.2015 року по 19.08.2015 рік на загальну суму 2279,34 грн., що підтверджено відповідними довідками та чеками, які містяться в матеріалах справи. Обидва батьки несуть рівний обов"язок щодо утримання дитини, а тому половина суми, яка фактично витрачена позивачкою складає 1139,67 грн. та справедливим є стягнення зазначеної суми з відповідача. Однак, позивачкою пред"явлена вимога про стягнення додаткових витрат в сумі 900 грн. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів сторін. Зважаючи на наведені вимоги закону, виходячи із засад справедливості, враховуючи рівність обов'язку щодо утримання дитини обох батьків, можливість надавання такої допомоги, отримання позивачем державної соціальної допомоги на утримання дитини-інваліда, а також те, що дитина-інвалід 19.09.2015 року досягне повноліття, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає половина суми фактично понесених та документально підтверджених позивачем додаткових витрат та, оскільки, позивачем пред"явлено позов про стягнення 900 грн., суд не вправі вийти за межі позовних вимог, та вважає за необхдіне стягнути суму в розмірі 900 грн. Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що додаткові витрати на утримання дитини в сумі 900 грн. нею витрачаються щомісячно, позовну вимогу про стягнення додаткових витрат за минулі періоди позивачем в ході розгляду справи пред"явлено не було, в зв"язку з чим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення додаткових витрат в сумі 900 грн. щомісячно є недоведеною, в зв"язку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: partial