Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №б/н від 26.12.2011 року в розмірі 14353 гривні 58 копійок та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким останньому відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в сумі 500,00 грн., який в подальшому збільшився до 2500,00 гривень. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 07.09.2020 року становить 14353 гривні 58 копійок та складається з наступного: - 5305,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: - 5305,87 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1141,16 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України; - 7906,55 грн. - нарахована пеня. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 07.09.2020 року; витяг з "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію заяви позичальника та довідку про умови кредитування та обслуговування кредитної карти. В судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, в якій вказав, що в разі неявки відповідача, АТ КБ "ПриватБанк" не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення у справі. ( а.с. 56) Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового розгляду судовою повісткою, не з`явився ( а.с. 63). Будь -яких заяв, відзиву на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 26.12.2011 року кредитного договору №б/н, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] впродовж строку кредитування, отримав кредитні кошти в розмірі встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за його користування. В подальшому [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується документально (а.с. 50-55). Поряд з цим, в подальшому свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 07.09.2020 року йому нараховано заборгованість в сумі 14353 гривні 58 копійок та складається з наступного: - 5305,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1141,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 7906,55 грн. - нарахована пеня. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 8-11). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку сума заборгованості за простроченими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Тарифах, а отже, нарахована заборгованість є обгрунтованою. Тому, нарахована заборгованість зі сплати простроченого тіла кредиту та прострочених процентів, є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору. Крім цього, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Однак, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один із заявлених до стягнення видів неустойки - загальна пеня за прострочене зобов`язання в сумі - 7906,55 грн., так як банком, згідно розрахунку заборгованості, нараховано два види пені: 7556,55 грн. - за прострочене зобов`язання і 350,00 грн. - за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.. А тому, є очевидним, що нарахування пені за прострочену заборгованість від 100 грн. охоплюється нарахованою пенею за прострочене зобов`язання. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково. У зв`язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 14003,58 грн., що складається з: - 5305,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1141,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 7556,55 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 549 1054 ЦК України,

Outcome: partial