Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: Діловецька сільська рада Рахівського району Закарпатської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області, Рахівський районний відділ управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення дії, яка порушує право, та зобов"язання перебудови об"єкта нерухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №964818, виданого 14 січня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 40 від 06 липня 2007 року, їй [PERSON] на праві приватної власності в цілій частині належить житловий будинок № 30, що розташований по вулиці Кожедуба в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. В даному житловому будинку вона проживає на постійній основі, використовує його за цільовим призначенням, є зареєстрованою в ньому у відповідності до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22 листопада 2012 року за № 1077, що підтверджується, в тому числі, і будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у зазначеному житловому будинку, витяги із якої додаються до матеріалів позовної заяви. Дане нерухоме майно розташовується на земельній ділянці загальною площею 0,1664 га, яка була відведена їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та відносно якої 35 сесією 6 скликання Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області 17 вересня 2015 року було прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в приватну власність», згідно якого громадянці [PERSON], мешканці села Ділове, вулиця Кожедуба, будинок 30, надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1664 га в приватну власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по вулиці Кожедуба, будинок № 30 в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. На момент оформлення нею права власності на обєкт нерухомого майна - житловий будинок № 30 із надвірними спорудами та господарськими будівлями, згідно вимог Державних будівельних норм України «Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», розташовувався по вулиці Кожедуба в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, та являв собою капітальну одноповерхову будівлю з надвірними спорудами. Разом з тим, всупереч чинному законодавству, в тому числі, правовим нормам, які захищають права власності особи від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, відповідачем, [PERSON], мешканцем села Ділове, вул. Кожедуба, будинок 31, Рахівського району, Закарпатської області, було розпочато самочинне будівництво, яке продовжується і на даний час, капітальної двоповерхової добудови (на бетонному фундаменті) до його житлового будинку, який розташований на суміжній земельній ділянці. Відстань даної добудови, яка провадиться відповідачем, [PERSON], до належного їй на праві приватної власності житлового будинку становить з одного боку новобудови 1,30 (один метр тридцять сантиметрів), з іншого боку - 40 (сорок сантиметрів). Будь-які дозвільні документи на проведення добудови у відповідача, [PERSON] відсутні, а внаслідок проведення ним цієї добудови унеможливлюється вільне, повне та безперешкодне володіння, користування та розпорядження нею своїм нерухомим майном. Призначення добудови за її цільовим призначенням, яка провадиться на даний відповідачем, [PERSON], для неї є невідомою, невизначеною, в звязку із чим унеможливлюється ідентифікувати даний обєкт нерухомого майна у відповідності до положень пункту 3.25а* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», згідно якого відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. Крім того, відповідачем на самочинно збудованому обєкті нерухомого майна встановлено димар на відстані приблизно 2,7 (два цілих сім десятих)метра, що є порушенням правил пожежної безпеки, тобто, наявності в даному випадку неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі та повязаної з ними можливості завдання шкоди, як живим істотам, так і матеріальним цінностям чи довкіллю. Таким чином, правовий статус добудови, що провадиться відповідачем, як самочинне будівництво, підтверджується: листом правління державної архітектурно-будівльної інспекції в Закарпатській області від 24 листопада 2015 року за № 1007-1.14/1884-Д; листом Рахівського районного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області від 23 жовтня 2015 року за № 868; листом Рахівського РВП Тячівського ВП України в Закарпатській області від 17.12.2015 р. за № 528; листом Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області від 18 вересня 2015 року за № 172; комісійним актом від 26 червня 2015 року; схемою топографо-геодезичної основи земельної ділянки. Аналізуючи дані правові норми, застосовуючи їх до обєктивних обставин справи, вважаю, що діями відповідача, [PERSON], порушуються ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджені 17 квітня 1992 року Наказом Держкоммістобудування №44, а як наслідок, порушуються як Державні інтереси в сфері будівництва, так і її цивільне право та інтерес при користуванні нею своєю приватною власністю. Усунути ці порушення добровільно відповідач, [PERSON], категорично не погоджується, будь-якого реагування, в тому числі, щодо усунення порушень шляхом приведення обєкту самочинного будівництва в відповідності до Державно-будівельних норм України, з боку останнього, не має. Способом усунення перешкод, у даному конкретному випадку, слід визначиті перебудову в відповідності до ДБН 360-92** відповідачем, [PERSON], обєкту нерухомого майна, яка ним здійснюється, оскільки, за відсутності в останнього документа, який надає йому право виконувати відповідні будівельні роботи, чи відсутності належно затвердженого проекту, або наявності істотних порушень будівельних норм і правил з боку Відповідача, дані обставині врегульовуються положеннями статті 376 Цивільного кодексу України, за якими житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважають «самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На підставі викладеного просила винести судове рішення, за яким зобовязати громадянина [PERSON], припинити будівництво обєкту нерухомого майна, яким являється добудова надвірної споруди до існуючого житлового будинку по вул. Кожедуба, № 31 в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, та провести його перебудову у відповідності до положень пункту 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», за якими, з метою догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі земельної ділянки громадянки [PERSON] від найбільш конструкції стіни добудови, що провадиться [PERSON], повинна становити не менше 1 (одного) метра, та зобовязати [PERSON] провести перебудову наявного димаря, вбудованого в дану добудову - надвірну споруду, у відповідності до вимог ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та нормативно-правових актів з пожежної безпеки. Вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши із відповідача на її користь грошову суму в розмірі 551,20 грн. судового збору та 2.500 грн. - витрат за надання правової допомоги. Ухвалою суду від 15 березня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON]. В ході розгляду справи, представником позивачки [PERSON], [PERSON], подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив збільшити позовні вимоги, виклавши їх у наступній редакції: винести судове рішення, за яким зобовязати громадянина [PERSON] та [PERSON] припинити будівництво обєкту нерухомого майна, яким являється добудова надвірної споруди до існуючого житлового будинку по вул. Кожедуба, № 31 в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, та провести його перебудову у відповідності до положень пункту 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», за якими, з метою догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі земельної ділянки громадянки [PERSON] від найбільш конструкції стіни добудови, що провадиться [PERSON] та [PERSON], повинна становити не менше 1 (одного) метра, та зобовязати [PERSON] та [PERSON] провести перебудову наявного димаря, вбудованого в дану добудову - надвірну споруду, у відповідності до вимог ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та нормативно-правових актів з пожежної безпеки. Вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувшисолідарно із відповідачів на користь позивачки грошову суму в розмірі 551,20 грн. судового збору та 2.500 грн. - витрат за надання правової допомоги. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак її представник [PERSON] надіслав електронною поштою клопотання про розгляд справи без його участі. Збільшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить задовольнити їх з підстав та доводів, зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. В своїх показах зазначили не порушують жодним чином жодні права позивачки, поскільки їх споруди знаходяться на відстані більше одного метра від межі, а споруди позивачки менше одного метра, крім того позивачки надала усний дозвіл на реконструкцію, однак підписати відмовилася. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Рахівського районного відділу управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Закарпатській області в судове засідання не з"явився, однак начальник Рахівського РВ УДСНС України в Закарпатській області, [PERSON], надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, виконавчого комітету Діловецької сільської ради, [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги сільська рада не визнає, поскільки позивачка була повідомлена про реконструкцію з боку відповідачів, надала усну згоду, однак підписати не погодилася. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області, в судове засідання не, з"явився. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~\~ч.1\~ст.11\~\~ЦПК України\~\~суд\~\~розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~\~\~ Згідно\~ст.60 ЦПК України\~\~кожна сторона\~\~зобовязана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються\~\~сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №62292176 від 29.06.2016 року, позивачка [PERSON], являється власником земельної ділянки площею 0,1664 га, що розташована у Закарпатській області Рахівського району, с. Ділове, вул. Кожедуба, №124, цільове призначення, якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер: 2123682500:10:002:0017. На даній земельній ділянці розташований житловий будинок №30, який належить на праві приватної власності в цілій частині позивачці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №964818 виданого 14 січня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 40 від 06 липня 2007 року. Судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], являються суміжними землекористувачами земельної ділянки загальною площею 0,07 га, з кадастровим номером 212368500:10:002:0015. Згідно договору дарування домоволодіння від 15 лютого 2016 року, посвідченого нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-45, відповідач [PERSON] подарував, а відповідачка [PERSON] прийняла в дар домоволодіння за №31 що розташоване по вул. Кожедуба в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, на земельній ділянці площею 0,07 га. Дане домоволодіння належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Діловецької сільської ради 24 липня 2008 року на підставі рішення виконкому від 22 липня 2008 року за № 30; право власності стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради 15 квітня 2010 року, реєстраційний номер: 24106458, номер: 346, в книзі: 3. Згідно технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради 29 березня 2010 року за № 346 домоволодіння, що є предметом цього договору, має такі додаткові характеристики: житловий будинок, зазначений на плані номер, літера 1. А. загальною площею 60,69 кв.м., житловою площею 33,25 (тридцять три цілі і двадцять п'ять сотих) кв.м., господарська споруда, зазначена на плані номер, літера 2. Б, навіс, зазначений на плані номер, літера 3. В., вбиральня, зазначена на плані номер, літера 4. Г. Земельна ділянка, на якій розташований об"єкт дарування, має кадастровий номер 212368500:10:002:0015. Позивачка, [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом посилається на порушення її прав та законних інтересів, які полягають у тому, що відповідачем [PERSON] було розпочато самочинне будівництво, яке продовжується і на даний час, капітальної двохповерхової будови до його житлового будинку, який розташований на суміжній земельній ділянці. Крім того, відповідачем на самочинно збудованому об"єкті нерухомого майна встановлено димар на відстані приблизно 2,7 метра, що є порушенням правил пожежної безпеки, тобто наявні в даному випадку неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі та пов"язаної з ними можливості завдання шкоди як живим істотам, так і матеріальним цінностям чи довкіллю. На підтвердження даних обставин, позивачка надала лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області та лист Рахівського районного відділу управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Закарпатській області. Зі\~статті 39 Земельного кодексу України\~вбачається, що використання земель житлової та громадської\~\~забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої\~\~містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Відповідно до п. (ґ) ч. 1\~ст. 95 Земельного кодексу України\~землекористувачі, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, а п. (г) ч. 1\~ст. 96 Земельного кодексу України\~встановлено обовязок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Крім того, ч. 1\~ст. 103 Земельного кодексу України\~передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається\~\~найменше незручностей. Статтею 377 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.\~\~Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України\~(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 р. №6 у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Відповідно до положень\~статті 38 Закону № 3038-VI\~право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно з п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями\~391,\~396 ЦК,\~статтею 103\~\~ЗК. Водночас згідно з п. 22-24 зазначеної постанови знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома\~статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами\~статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома\~статті 376\~\~ЦК, частина перша\~статті 60\~\~ЦПК). Судова будівельно-технічна експертиза судом не призначалась, оскільки сторонами не заявлялись клопотання про призначення такої. Відповідно до п.п. 3.25* ДБН 360-92** (Державні будівельні норми «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень») встановлено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. З схеми топографо-геодезичної основи слідує, що найменша відстань між спорудою побудованою відповідачем [PERSON] та будівлями позивачки [PERSON] становить 1,25 м. Суд дійшов висновку, що позивачкою [PERSON] та її представником не надано доказів дійсного порушення її прав самовільно побудованою відповідачем [PERSON] спорудою, оскільки ця споруда побудована на земельній ділянці виділеній в користування [PERSON], та немає жодних відомостей про будь-яке істотне порушення будівельних норм та правил при її будівництві, а сама по собі відсутність узгодження з боку Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області (здійснення будівельних робіт з добудови до існуючого житлового будинку без будівельного паспорту та права на виконання будівельних робіт) не може бути єдиною підставою для проведення його перебудови. Більше того, як уже зазначалося вище, по даній справі не призначалася судова будівельно-технічна експертиза, тому суд не має можливості встановити, яким чином слід провести перебудову добудови надвірної споруди до існуючого житлового будинку по вул. Кожедуба №31 в с. Ділове та наявного димаря вбудованого в дану надвірну споруду. З показів сторін, судом достовірно встановлено, що відповідачем на даний час у повному обсязі завершено будівництво добудови надвірної споруди до існуючого житлового будинку по вул. Кожедуба №31 в с. Ділове, як внаслідок відпали підстави для припинення будівництва об"єкту нерухомого майна. Таким чином, суд, враховуючи відсутність даних про технічну можливість перебудови самочинного будівництва відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, той факт, що позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не доказали факт порушення будь-яких прав останньої у звязку з самочинним будівництвом [PERSON], вважає за необхідне відмовити у задоволенні збільшених позовних вимог [PERSON] про зобовязання відповідачів припинити будівництво об"єкту нерухомого майна, проведення його перебудови та перебудови нявного димаря через необґрунтованість. У зв"язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed