Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В березні 2014 року ПАТ "ПриватБанк" звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що між Банком та [PERSON] 03.11.2006 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого, відповідач отримав кредит 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит на вказану суму, проте останній свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконує, в наслідок чого станом на 31.01.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 13282,79 грн., у зв'язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з викладених у них підстав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, відповідач в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між Банком та [PERSON] 03.11.2006 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого, відповідач отримав кредит 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Правила продовження дії картки, строки та порядок погашення заборгованості визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг за карткою. Зокрема, пунктом 9.3 визначається, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, передбачених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору. У цих пунктах вказано, за яких умов дія картки припиняється та з якого часу у кредитора виникає право на примусове стягнення заборгованості та в якому порядку. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом із тим, із настанням події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відтак, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, оскільки п.п. 9.6, 9.7 Умов та Правил надання банківських послуг за карткою визначають, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом 3 місяців з часу закінчення строку дії карти банк починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку карта закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на карту протягом 6 місяців та дія кредитної лінії не продовжується. Крім того, із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як вбачається з матеріалів справи остання транзакція за платіжною карткою відповідача, тобто поповнення карткового рахунку, було здійснено позичальником 05.08.2009 року. Разом з тим, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із даним позовом лише 05.03.2014 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, при цьому позивач не ставив питання про його поновлення. Виходячи з розрахунку позивача заборгованість виникла станом на 28.11.2006 року, про що позивачу було відомо саме з цієї дати, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що право Банку на отримання боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, проте таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском останнім строку позовної давності.

Outcome: dismissed