Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 28 липня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON] банк" (далі - [PERSON]) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00056650, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 тис. грн. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання в обумовлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками (15 % річних), комісією, та інші витрати. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм ЦК України, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості яка, згідно із розрахунком, станом на 15 серпня 2015 р. становить 67 тис. 522 грн. 99 коп., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлено вчасно та належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Подав письмові заперечення проти позову, із яких вбачається, що із грудня 2014 року він не здійснював платежі за вказаним кредитним договором, оскільки відділенням Банку в м. Рівне припинено роботу, а про можливість проведення розрахунків іншим способом ніж як через касу такого відділення він (відповідач) не знав. Вважає, що неповернення кредиту сталося не з його вини, а з вини Банку, який не сповістив його про зміну порядку розрахунків. Вказав також щодо пропуску Банком строку позовної давності в частині стягнення пені, покликаючись на ст. 258 ЦК України, оскільки строк дії договору визначено до 28.07.2014 року, а позов [PERSON] подав пізніше ніж 28.07.2015 року. Вказував також і про отримання ним в листопаді 2015 року повідомлення від ТзОВ "Прімоколект" про необхідність сплатити борг за вказаним кредитним договором в сумі 15 774 грн. 55 коп. Просив визначити суму заборгованості, що підлягає стягненню із нього на користь Банку в розмірі 14 633 грн. 36 коп., що складається із 8 225 грн. 42 коп. тіла кредиту, 1 157 грн. 94 коп. процентів за користування кредитом, 5 250 грн. комісі, та реструктуризувати таку суму, вказуючи крім іншого й на своє скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей. В задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 51 902 грн. просив відмовити. Дослідивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] отримав у ПАТ "Всеукраїнський [PERSON] банк" кредит у розмірі 15 тис. грн., уклавши договір № BLaЖГА00056650 від 28 липня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно п. 2.5.2 зазначеного договору [PERSON] зобов'язався в обумовлені договором строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та обєктивно підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-17). Згідно розрахунку (а.с. 18-19), станом на 15 серпня 2015 р. заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить становить 67 тис. 522 грн. 99 коп., яка складається з тіла кредиту - 8 225 грн. 42 коп., відсотків - 2 144 грн. 93 коп., комісії - 5 250 грн., плата за пропуск платежів (пені) - 51 902 грн. 64 коп. Правильність такого розрахунку узгоджується із положеннями Договору та відповідачем належними доказами не спростовано. Повідомлене відповідачем про отримання ним звернення від іншої особи (ТзОВ "Прімоколект", а не від Банку) із зазначенням іншої суми заборгованості не вказує на неправильність зазначеного розрахунку. Із наведеного, а також із урахуванням повідомленого [PERSON] про визнання ним частини заборгованості, вбачається неналежне виконання останнім зобов'язань по вказаному кредиту. Суд вважає помилковими доводи відповідача про закриття відділення Банку, в якому він здійснював платежі як обставину, що унеможливлювала виконання ним обов'язків по договору, оскільки п. 6 частини І та п.п. 2.5.2, Договору визначено порядок повернення сум шляхом поповнення відповідного рахунку, в т.ч. й через інші баківські установи. Крім того, недостатньо обгрунтованим є доводи відповідача про закінчення строку дії договору 28.07.2014 року, оскільки така дата є терміном повернення кредиту, згідно п. 2 частини І Договору, та відповідно до п. 6.4 Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. Тому, із урахуванням в т.ч. й наведеного щодо виконання відповідачем свої зобов'язань за Договором, суд вважає необгрунтованими доводи останнього про порушення строку визначеного ст. 258 ЦК України при зверненні Банку до суду в серпні 2015 року. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов'язанні строк. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму. Відповідно до ч. 1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, беручи до уваги повідомлене відповідачем щодо його матеріального стану, із урахуванням положень ст. 258 ЦК України, враховуючи також й те, що визначений згідно згаданого розрахунку розмір неустойки є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту та значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити суму пені до 7 тис. 810 грн. 18 коп. (як 50 % розміру заборгованості по кредиту без урахування пені). Також відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення - передбачити стягнення рівними частинами на строк шість місяців. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: partial