Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У жовтні 2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - ТОВ "Євро-Реконструкція") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 23400,72 грн. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою від 28.02.2017 суд залучив до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідачі зареєстровані та проживають у [ADDRESS], а ТОВ "Євро-Реконструкція" надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З липня 2014 р. відповідачі не вносять плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а жовтня 2014 р. - за послуги з централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 19984,05 грн. Відповідно до вимог ст. 11, 525, 526, 625 ЦК України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 2873,99 грн. та трьох процентів річних в сумі 542,68 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їх проживання, проте в судове засідання вони не з'явились, про причини неявки не повідомили, письмових заперечень на позов не подали. Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до відомостей Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва [PERSON], його дружина [PERSON], сини [PERSON], [PERSON], та дочки [PERSON] і [PERSON] зареєстровані і проживають у [ADDRESS] (а.с. 59). ТОВ "Євро-Реконструкція" має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії (а.с. 22), і надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для будинку [ADDRESS], що підтверджується затвердженим Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією Переліком (а.с. 13-16). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідачі користуються жилим приміщенням квартири [ADDRESS], а отже вони є споживачами комунальних послуг. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що зобов'язання по оплаті вартості комунальних послуг покладається на споживача законом, а отже відсутність оформленого письмового договору на надання комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг. З наданих позивачем розрахунків та бухгалтерських довідок вбачається, що відповідачі з вересня 2014 р. не вносять плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а жовтня 2014 р. - не за отримані послуги з централізованого опалення, в результаті чого станом на 1 липня 2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 19984,05 грн. (а.с.4, 5, 6, 7). Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачі прострочили виконання грошового зобов'язання, а отже за приписами статті 625 ЦК України вони не звільняються від відповідальності за неможливість його виконання і на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з липня 2014 по липень 2016 р. його втрати від інфляції склали 2873,99 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 542,68 грн. (а.с. 64,65). З огляду на те, що зобов'язання щодо оплати комунальних послуг добровільно не виконуються, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості з усіх дорослих мешканців квартири солідарно, оскільки солідарний обов'язок випливає із суті цього зобов'язання. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved