Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму 23 074,72 грн., до якої входить: 15954,53 грн. страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, 3 797,86 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 100,96 грн. - 3% річних та 5 000,00 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 15.12.2014 року по вул. Харківське шосе, 19 в м.Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху України і допустив зіткнення із автомобілем позивача «Opel», д.н.з. [NUMBER], який від заткнення здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року [PERSON], визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) При цьому, позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] затсрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхвання цивільно-правової відповідальності АІ/3430301, то він звернувся до страхової компанії із заявою спочатку про настання страхового випадку, а в подальшому і про виплату страхового відшкодування. Зокрема сам відповідач направив позивачу повідомлення від 08.05.2015 року, вихідний № 4288, в якому зазначається, що прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в розмірі : 15 548 грн. 89 коп. Франшиза по даному полісу АІ/3430301 становить 1 000 грн. 00 коп. Проте, до теперішнього часу сума страхового відшкодування позивачу відповідачем не виплачена. Позивач стверджує, що за невиконання своїх зобов`язань відповідач має сплатити і пеню в сумі 3 797,86 грн. з 12.05.2015, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Окрім того, позивач посилається на ч.2 ст.625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення боргу та 3% річних. Також порушено питання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди, спричиненої, на думку останнього, йому через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по виплаті йомц суми страхового відкшодування (а.с.3-6) В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених судом вище. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, надіслав на адресу суду письмові заперечення щодо заявлених позовних вимог по стягненню з нього інфляційного збільшення боргу та 3% річних, суми моральної шкоди, як тких, що не грунтуються на положеннях діючого законодавства. В решті - стягненні суми страхового відкшодування та пені - визнав позов (а.с.35-36) Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прихдить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, а саме в тому, що 15.12.2014 о 19 годині 35 хвилин в м. Києві по Харківському шосе, 19 в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не впевнився в безпеці дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER], який від зіткнення здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків, та порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. (а.с.15) В свою чергу, автомобіль «Opel», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності позивачу (а.с.14) На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська охоронно-страхова компанія" (далі - ПАТ «УОСК») згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/343031. При цьому, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну особи складає 50 000,00 грн. Умовами ж зазначеного полісу передбачена і франшиза в сумі 1000,00 грн. (а.с.17) Обставини того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та про необхідність виплати страхового відкшодування не заперечуються обома сторонами. 08.05.2015 ПАТ "УОСК" повідомило письмово відповідача про прийняте рішення по події, яка мала місце 15.12.2014, а саме про те, що сума страхового відшкодування 15 548,89 грн. за вирахуванням франшизи 1000,00 грн. (а.с.17) Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що свої зобов`язання відповідач перед позивачем за викладених обставин виконав. Це не заперечує і сам відповідач. На підставі ст. 22, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 14 548,89 грн. є законними та обгрунтованими. Також, суд погоджується зі сторонами в частині законності стягнення з відповідача пені за порушення строків виплати страхового відкшодування. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Щодо стягнення пені. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що само по собі не звільняє боржника від виконання зобов`язання. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовам договору страхування або законом. Статтею 992 ЦК України передбачено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі сум страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня. Суд вважає такими, що знашли своє підствердження в ході розгляду справи і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі, на якому наполягає позивач - 3 797,86 грн., оскільки конррозрахунку відповідач не представив, хоча не був позбавлений такої можливості подати всі наявні докази до початку розгляду справи по суті у відповідності до положень ч.1 ст.131 ЦПК України. Натомість у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення боргу та 3% річних, слід відмовити, оскільки до спірних взаємовідносин ч.2 ст.625 ЦК України не застосовується. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК) Також суд погоджується із відповідачем щодо відсутності законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди, оскільки відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влсників наземних транспортних засобів" моральна шкода відшкодовується страховиком лише випадку, якщо потерпілий під час ДТП зазнав ушкодження здоров`я. Щодо порушення строків виплати, які призвели за твердженням позивача до його моральних страждань, то така підстава стягнення моральної шкоди не грунтується на положеннях діючого законодавства. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до задовленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial