Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернулася позивач [PERSON] з позовом до Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] про визнання спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В позові зазначає, що 15 березня 2002 року вона одружилася із [PERSON] . У 2008 році шлюб із [PERSON] було розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] налагодилися подружні стосунки і вони продовжили спільно проживати однією сім`єю. Проживали у тому самому домогосподарстві, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Офіційно оформити стосунки як чоловіка та жінки вони не задумувалися, так як їх влаштовувало життя і без офіційної реєстрації. Останній час свого життя [PERSON] хворів і постійно перебував у лікарнях м. Вінниці та смт. Літині. Позивачка особисто за ним здійснювала догляд, забезпечувала необхідними медикаментами, продуктами харчування. [INFO] [PERSON] помер по місцю спільного проживання в с. Івча Літинського району Вінницької області. Вона самостійно за власні кошти здійснила поховання чоловіка. Крім того зазначає, що після одруження із [PERSON] і по даний час проживає у домогосподарстві по [ADDRESS] і відповідно до виписок із погосподарської книги за 2006-2010 року, та за 2011-2017 роки, є членом двору. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку, кадастровий номер 0522483200:01:000:0339, площею 2,3983 га, яка розташована на території Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати спільне проживання однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Івча Літинського району Вінницької області, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини. 07.05.2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на подану [PERSON] позовну заяву. У відзиві зазначає, що вона заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі і заперечує щодо того, що у [PERSON] після розірвання шлюбу, налагодилися подружні стосунки з її братом [PERSON] Брат був проти, щоб підтримувати з нею будь-які відносини, оскільки між ними не було взаєморозуміння, були різні погляди на життя та ведення спільного домашнього господарства. Також зазначає, що [PERSON] під час проживання ніколи не дбала про здоров`я, не піклувалася про брата [PERSON] незважаючи на його хронічні захворювання, які не давали можливості йому повноцінно працювати. Взагалі по власній ініціативі не дбала про господарство, заставляла робити все власників будинку, била їх та знущалася над ними, забирала у них гроші, перебила ніс покійному батькові, свідомо не давала йому їсти. Вона придбавала в магазині продукти та ховала їх від брата, харчувалась окремо. За будь-яку роботу по господарству вимагала кошти у розмірі не менше 500 грн. за окрему роботу. Постійно вимагала гроші на своє утримання від батька та брата, так як ніде не працювала. Позивач залишилась жити у будинку брата з корисливих мотивів, а саме заволодіти його майном, хоча обіцяла виселитися з будинку, ще восени 2017 року. Також зазначає, що [PERSON] не платила ніяких коштів ні на поховання, ні на догляд та лікування брата. З грішми допомагали родичі, знайомі. Вона особисто також давала кошти на його лікування. Спільної сумісної власності у них не було. Майно набуте [PERSON] в порядку спадкування є його особистою власністю. Без дозволу власника [PERSON] , позивач сфальсифікувала реєстрацію в 2007 році по [ADDRESS] . За таких підстав вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову про визнання спільного проживання однією сім`єю її та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Власюк А.В. позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що його довірителька 15 березня 2002 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і до 2008 року проживала з ним в зареєстрованому шлюбі. Через те, що [PERSON] зловживав спиртними напоями у 2008 році шлюб розірвали офіційно, вона не змінювала прізвище. З того часу і по день смерті [PERSON] вони проживали разом, однак без реєстрації шлюбу. Вели спільне господарство, утримували домашнє господарство, обробляли городи, робили ремонти в будинку та підсобних приміщеннях. Коли [PERSON] захворів, позивачка здійснювала за ним догляд, купувала ліки, готувала їжу, прала одяг. Після смерті здійснила за власні кошти його поховання. Тому просить суд визнати спільне проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , який помер [INFO] в с. Івча Літинського району Вінницької області, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області Кащенко В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Суду пояснила, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сім`єю по [ADDRESS] , до дня смерті чоловіка. Вони вели спільний побут, спільне господарство. [PERSON] зловживав алкоголем. Вона неодноразово проводила з ним бесіди, щоб той не пив, мала на нього вплив. Про те, що вони були розлучені її нічого не відомо, вони постійно проживали разом. Також зазначила, що [PERSON] здійснювала догляд за батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Вкотре надіслала до суду клопотання про зупинення, відкладення провадження у справі. В клопотанні зазначає, що оскільки не прийнято рішення щодо кримінального провадження за ст.364,366 КК України відносно службової особи Івчанської сільської ради, тому просить провадження по вказаній справі зупинити та відкласти до вирішення кримінальної справи. Аналогічні клопотання надходили до суду, розгляд справи який був призначений на 10.06.2019 р. (а.с.235 т.1), на 24.07.2019 р. (а.с.1 т.2), на 25.09.2019 р. (а.с.20 т.2), на 13.11.2019 р. (а.с.37 т.2), на 13.12.2019 р. (а.с.69 т.2), на 17.01.2020 р. (а.с.97 т.2), на 06.02.2020 р. (а.с.125 т.2). По даному клопотанню було з`ясовано думку учасників судового процесу, які вважають, що відповідач [PERSON] зловживає своїми правами, надсилає до суду клопотання про зупинення, відкладення провадження до вирішення кримінальної справи, проте вважають, що результати розгляду кримінальної справи не впливають на результат вирішення вказаної справи. Тому вважають за необхідне провести розгляд цивільної справи у відсутність відповідача [PERSON] . Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона проживає по сусідству разом з [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] багато років жила в одній хаті, однією сім`єю до дня смерті [PERSON] . Вони вели спільне господарство. Також повідомила, що разом з ними жив батько [PERSON] з [PERSON] доглядали його разом. Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що позивачка є його рідною сестрою. Вони разом з [PERSON] проживали більше 16 років. Так як [PERSON] зловживав спиртним, вони розлучилися. Однак він її впросив і вони дальше жили разом однією сім`єю. Тримали господарство, обробляли город. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до наступного. Із ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 05.02.2018 р. (а.с.6) заяву [PERSON] , заінтересовані особи Івчанська сільська рада Літинського району Вінницька область, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду, оскільки із заяви вбачається спір про спадкове право, а тому заявник має право подати позов на загальних підставах. Із копії свідоцтва про одруження (а.с.7) 15.03.2002 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8) встановлено, що шлюб 04.07.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копії довідки Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за №202 від 30.03.2018 р. (а.с.9) [PERSON] з 2002 року до дня смерті [PERSON] , 1963 року народження, який помер [INFO] , проживала разом із ним і вела спільне господарство за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.10) [PERSON] помер [INFO] . Довідкою Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за №593 від 03.07.2017 р. (а.с.11) [PERSON] похоронила за власні кошти чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.12) [PERSON] отримав у спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] земельну ділянку кадастровий номер 0522483200:01:000:0339 площею 2,3983 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Івчанської сільської ради Літинського району Віннциької області. Даний факт підтверджується також копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13). Відповідно до копій виписок із погосподарської книги Івчанської сільської ради (а.с.14-15) за 2006-2010 роки та за 2011-2017 роки [PERSON] зазначений як голова домогосподарства, [PERSON] зазначений як син, а [PERSON] зазначена як невістка. Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №6425 Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" (а.с.31) підтверджується факт перебування пацієнта [PERSON] на стаціонарному лікуванні у закладі з 09.06.2017 року по 20.06.2017 року. Основний клінічний діагноз: "ГПМК по змішаному типу в стовбурі головного мозку на грунті гіпертонічної хвороби 3 ст.". Відповідно до заяви [PERSON] від 18.04.2018 р. (а.с.32) остання звернулася до Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, де зазначила, що 03.07.2017 р. головою сільської ради Кащенко В.Д. була видана довідка №593 [PERSON] про те, що вона похоронила за власні кошти [PERSON] свого співмешканця, який помер [INFO] , яка є недостовірною і містить фальшиву інформацію. Просить правоохоронні органи перевірити законність видачі дакної довідки і притягнути до кримінальної відповідальності за ст.364 КК України. Із ухвали Калинівського районного суду Вінницької обалсті від 09.01.2018 р. (а.с.34) зобов`язано прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 07.12.2017 р. про кримінальне правопорушення по факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Івча Літинського району Вінницької області. Із дослідженої в судовому засіданні спадкової справи (а.с.103-115) встановлено, що [PERSON] від 15.09.2017 р. (а.с.103 зв.) подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також міститься заява [PERSON] від 07.12.2017 р. (а.с.108) про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Нотаріальною конторою направлено листи (а.с.111 зв., 112) [PERSON] та [PERSON] , що за оформленням спадщини за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] звернулася його сестра [PERSON] та повідомлено про можливість звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В 10-денний термін від дня отримання повинні повідомити про свої наміри. Із наданих відповідачем [PERSON] та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме фотозображень (а.с.140-146) встановлено, що погріб та господарські споруди знаходяться в напіврозваленому стані, про те саме чи ці споруди розташовані за адресою [ADDRESS] встановити не можливо. Також на них зображена особа чоловічої статі і зроблені написи, що це [PERSON] . Із копії товарних чеків (а.с.147-155) суд не може встановити, що саме перелік зазначених ліків придбавався для лікування [PERSON] та ким здійснювалась їх проплата. Також відповідачем наданий листок непрацездатності її доньки [PERSON] (а.с.157), який суд не бере до уваги як доказ по даній справі, оскільки із нього не можливо встановити, що працездатність втрачена саме в зв`язку із хворобою [PERSON] або по догляду за ним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 КПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Виходячи зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому заявнику необхідно встановити даний факт для можливості оформлення спадщини. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 К України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Законодавцем встановлено, що "сім`я" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив та виклав у п. 5.2 Листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст. 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами підтверджується спільне проживання однією сім`єю позивача [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Івча Літинського району Вінницької області, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні, зокрема із пояснень представника відповідача та показань свідків, судом встановлено, що з 2008 року тобто з моменту розірвання шлюбу між сторонами і по день смерті [PERSON] [INFO] року позивачка проживала разом з останнім однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, утримували домашнє господарство, обробляли городи, робили ремонти в будинку та підсобних приміщеннях, вели спільний побут. Також встановлено, що позивачка здійснювала догляд за [PERSON] під час його хвороби, возила по лікарнях та за власні кошти здійснила його поховання. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] , які зазначені у відзиві на позовну заяву щодо того, що [PERSON] не проживала однією сім`єю разом з її братом та не вела з ним спільне господарство, оскільки такий факт спростовується наданими позивачем належними та допустимими доказами, а також поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні. Натомість нею додані до відзиву документи, а саме фотозображення господарських споруд та зображення самого [PERSON] проте надане не спростовує той факт, що [PERSON] з ним не проживала та не вела спільне господарство. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, оскільки позивач [PERSON] хоча не перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проте проживала з ним однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом та у них були взаємні права та обов`язки один до одного.

Outcome: approved