Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

06 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Протягом розгляду справи позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги. Остаточно визначилась з позовними вимогами в заяві від 18 серпня 2014 року, в якій просить поділити спільне майно подружжя. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], виділити в натурі 1/2 частку спірної квартири виділивши їй житлову кімнату площею 18.0 кв. метрів, з балконом 3.45 кв. метрів, підсобні приміщення залишити в спільному користуванні сторін. Крім того просить визнати за нею право власності на автомобіль "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д" кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Стягнути з відповідача на її користь витрати в сумі 1200 гривень і судовий збір в сумі 913.50 гривень. В свою чергу [PERSON] звернувся до [PERSON] з зустрічним позовом в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в зв'язку з тим, що спірну квартиру було придбано за кошти від продажу однокімнатної квартири яка належала йому і його матері до шлюбу з позивачкою і за кошти які йому надала мати. Крім того просить поділити кошти, що знаходяться на рахунках позивачки в "ПАТ "ПриватБанк". В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Просить про поділ майна на підставах викладених в позовній заяві від 18 серпня 2014 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Пояснила, що спірна квартира належить відповідачу і придбана була за рахунок коштів отриманих від продажу однокімнатної квартири, яка належала відповідачу і його матері до шлюбу з позивачкою і за кошти які йому надала мати відповідача. Просить визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача зазначила, що автомобіль "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д" продано іншій особі і він не може бути предметом поділу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2005 року до 30 вересня 2013 року. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, 26 грудня 2012 року, сторони придбали автомобіль "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д" кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 26.12.2012 року). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2005 року [PERSON] купив у громадянки [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Таким чином в суді встановлено, що спірну квартиру було придбано в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Стаття 60 Сімейного кодексу України містить підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 даної статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до договору купівлі-продажу від 30 січня 2006 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідачем не доведено, що всі гроші від продажу 30 січня 2006 року однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала йому і його матері - [PERSON], було витрачено саме на придбання 29 грудня 2005 року квартири [ADDRESS]. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] остаточний розрахунок за спірну квартиру проводив після продажу однокімнатної квартири, однак їм не відомо яку саме суму грошей було витрачено відповідачем на придбання спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачка визнала, що половину грошей за спірну квартиру було витрачено з коштів отриманих від продажу відповідачем квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу і його матері до реєстрації шлюбу. Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Таким чином, суд вважає, що за спільні кошти подружжя було придбано 1/2 частину квартири [ADDRESS], іншу половину квартири було придбано за кошти виручені від реалізації майна, що належало особисто відповідачу і його матері до реєстрації шлюбу з позивачкою. Відповідно до викладеного за позивачкою слід визнати право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог про виділ в натурі 1/2 частки спірної квартири у вигляді житлової кімнати площею 18.0 кв. метрів, з балконом 3.45 кв. Метрів, то ці вимоги задоволенню не підлягають. Спірна квартира є неподільним майном і її поділ в натурі не можливий, крім того запропонований варіант не відповідає долі позивачки в спірній квартирі. Крім того за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину автомобіля "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д" кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.12.2012 року, автомобіль належить відповідачу по справі, даних про його продаж суду не надано. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], вони підлягають частковому задоволенню за наведеного вище. Слід визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS]. Крім того не підлягають задоволенню позовні вимоги про поділ грошових коштів які знаходяться на рахунках позивачки в ПАТ "ПриватБанку", в зв'язку з відсутністю коштів на рахунках. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки полягають судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial