Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У зв`язку з тим, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , власником іншої 1/2 частини вказаного будинковолодіння є [PERSON] - відповідач у справі, рішенням Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 12 листопада 2018 року № 1060 йому та відповідачу було передано земельну ділянку у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1378 га, кадастровий номер 5624683000:02:011:0183, право власності на яку відповідач в добровільному порядку зареєструвати відмовляється, а без згоди співвласника домоволодіння позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить поділити вищезгадане домоволодіння в натурі у відповідності до належних їм часток та визначити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування домоволодіння відповідно до поділу самого домоволодіння, судові витрати стягнути з відповідача. Після проведення у справі будівельно-технічної експертизи, від представника позивача, адвоката Орловської Я.Б., до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить поділити у натурі житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] та [PERSON] та визначити порядок користування земельною ділянкою - кадастровий номер 5624683000:02:011:0183 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно варіанту поділу, зазначеного в прохальній частині даного клопотання, стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і суду пояснив, що на підставі договору дарування, він став співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , однак при використанні даного домоволодіння, у нього виникали сварки з іншим співвласником - відповідачем по справі, в добровільному порядку домовитися щодо розподілу домоволодіння вони не змогли, що стало підставою для звернення до суду. З урахуванням вищевикладеного та поданої його представником заяви про уточнення позовних вимог, позов підтримав, просить його задоволити з врахуванням обох висновків експертів, наявних в матеріалах справи. Представник позивача [PERSON] , адвокат Орловська Я.Б., в судовому засіданні підтримала позов і пояснення свого довірителя, просить позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та висновків обох експертиз, задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, через публікацію оголошення на сайті Рівненського районного суду Рівненської області, оскільки адресовані йому судові повістки поверталися до суду з відміткою пошти про причини неможливості вручення. Від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності, а тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності відповідача і ухвалення заочного рішення, проти чого позивач і його представник не заперечували. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) підлягає до задоволення. Як встановлено судом, житловий будинок з надвірними будівлями (об`єкт незавершеного будівництва), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності розміром 1/2 частки належить [PERSON] , на підставі договору дарування від 21 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 694. Своє право власності він зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП "РОБТІ" № 24751944 від 11 грудня 2009 року. Інша частини вищезгаданого домоволодіння розміром 1/2 його частки належить [PERSON] , на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2009 року. Право власності на належні сторонам частки було зареєстроване у встановленому законом порядку і сторонами не оспорюється. Технічний паспорт, виготовлений КП "РОБТІ" Рівненської обласної ради 14 березня 2020 року, виданий на ім`я [PERSON] та [PERSON] із зазначенням належних їм часток у будинковолодінні, тобто по 1/2 частці за кожним. Дане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1378 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - 5624683000:02:011:0183, яка рішенням Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 12 листопада 2018 року № 1060 передана [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність. На даний час ця земельна ділянка перебуває у користуванні сторін у справі. Крім того, вищезгаданим рішенням сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та повідомлено [PERSON] та [PERSON] про необхідність оформлення права на вищезгадану земельну ділянку в порядку, визначеному законодавством. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А ст.16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і визначає, що способом захисту може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Як передбачено ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року "Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" на вирішення справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення. З метою встановлення технічної можливості реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, а також вартості домоволодіння, ухвалою суду була призначена комплексна судова будівельно-технічна, оціночно-будівельна та земельно-технічна експертиза. Судовим експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайком С.Л. була проведена вищевказана експертиза, за результатами якої був складений висновок експерта № 200505/1/С від 13 липня 2020 року, згідно якого було запропоновано варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями і варіант поділу земельної ділянки. Позивач, частково не погодившись з зазначеним висновком, оскільки вважає, що відповідач не зможе сплатити йому компенсацію, запропоновану експертом, так як є пенсіонером, а інших доходів немає, та вважаючи, що він не зможе користуватися воротами, які пропонується виділити йому у власність, оскільки вони розташовані на земельній ділянці, яка пропонується для виділення відповідачу, та вважаючи, що він, як співвласник 1/2 будинку, також має право на частину цокольного поверху цього будинку, звернувся до експертної установи для проведення додаткової експертизи. За заявою позивача [PERSON] , судовим експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Зібером О.В. було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за наслідками якої було складено висновок експерта № 200316/1_30 від 01 лютого 2021 року, в якому запропоновано інший варіант поділу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який є найбільш підходящим та близьким до ідеальних часток співвласників. Висновки експертів є обґрунтованими, тому суд може з ними погодитися. Що стосується встановлення порядку користування земельною ділянкою, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільні сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частина 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки земельна ділянка не приватизована, але враховуючи, що на земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який є приватною частковою власністю сторін, то до сторін має перейти право користування частиною земельної ділянки, яка відповідає їхній частці в домоволодінні, згідно варіанту поділу, зазначеного у висновку судового експерта ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайка С.Л. № 200505/1/С від 13 липня 2020 року. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачем було обрано належний спосіб захисту своїх прав, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення і поділу підлягає вказане будинковолодіння згідно варіанту зазначеного у висновку судового експерта ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Зібера О.В. № 200316/1_30 від 01 лютого 2021 року, та з визначенням порядку користування земельною ділянкою згідно варіанту запропонованому у висновку судового експерта ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайка С.Л. № 200505/1/С від 13 липня 2020 року, відповідно до належних позивачу і відповідачу часток у праві власності на будинковолодіння, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Отже, суд вважає, що в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними і допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , як власника належної йому частини майна, необхідно стягнути витрати на проведення експертизи та судовий збір, який був сплачений позивачем при поданні позову до суду, оскільки такі витрати документально підтверджені відповідними квитанціями.

Outcome: approved