Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] 05.03. 2015 року звернувся до суду з позовом до ТОВ " Кредитні ініціативи" про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним , укладений 28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи, в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" права за Іпотечним договором № 2621/0708/71-143-Z-1 від 01.07. 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], відповідно до Додатку № 1 до Договору про передачу прав за іпотечним договором, укладеним 28.11. 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю НАС 914743 від 16.12. 2015 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Відповідач ТОВ " Кредитні ініціативи" належним чином повідомлений про розгляд справи, не направив у судове засідання свого представника, будь-яких заяв від останнього через загальну канцелярію не надходило. Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як слідує із матеріалів справи та встановлено судом , що 01.07. 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали Кредитний договір №2621/0708/71-143 . Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позивачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 164600,00 (сто шістдесят чотири тисячі шістсот) доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 01.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON], уклали Іпотечний договір №2621/0708/71-143-Z-l , відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку майно, а саме: -житловий будинок, житловою площею 41.6 кв. м.. 1967 року побудови, якийскладається з: літера «А» - житловий будинок (цегла, житловою площею 41.60 кв. м.):літера Б - літня кухня з прибудовою: літера В - сарай: літера Г - льох: літера Д -вбиральня: літера Е - сарай: №1-5: 1 - спорудження: -земельну ділянку загальною площею 0.1000 га. цільове призначення земельноїділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель іспоруд, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 28.11. 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, сторони домовились, що відповідно до статті 24 Закону України від 05 червня 2003 року №898-IV «Про іпотеку» та умов цього Договору, Сторони домовились, що разом з відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між Сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача/іпотекодержателя за Кредитним договором від 01.07.2008 року №2621/0708/71-143 та Іпотечним договором №2621/0708/71-143-Z-l позичальником та іпотекодавцем згідно яких є [PERSON]. Про те, договір про передачу прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» є недійсним, тому що права за цим договором передала особа, яка їх не отримувала та не мала взагалі. Разом з тим, між ТОВ Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до положень статті 24 Закону України «Про іпотеку» та на підставі договору факторингу, укладеного між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до п. 12 вказаного Договору про передачу прав за іпотечним договором, Іпотекодержатель Факторингова компанія «Вектор Плюс» передала новому Іпотекодержателю ТОВ «Кредитні ініціативи» права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку №1 до договору про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб'єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладання з нею договору факторингу. Факторинг -це спосіб кредитування однієї особи іншою з умовою платежу у формі правонаступництва ("покупки", або передачі прав вимоги до третьої особи). Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога- це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року (зі змінами), іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. З ст.24 Закону України «Про іпотеку», правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як встановлено у судовому засіданні , обидва договори Факторингу укладені в один день 28.11.2012 року,але Відповідачем (ТОВ «Кредитні ініціативи») як наступним фактором за другимдоговором Факторингу не надано доказів, що перший фактор в особі Факторинговоїкомпанії «Вектор Плюс» встиг прийняти документації від клієнта ПАТ «Сведбанк»,зареєструвати свої права за переданими іпотечними договорами в Державному реєстріобтяжень, отримати згоду Банку на наступне відступлення права грошової вимоги. Таким чином, оскільки між дійсним Іпотекодержателем ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» нотаріально посвідчений договір про передачу прав за Іпотечним договором не укладався, як це обов'язково передбачено статтею 24 Закону України «Про іпотеку» та відповідним договором факторингу, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ Факторинговою компанією «Вектор Плюс», то, за таких обставин, до Факторингової компанії «Вектор Плюс» не перейшло право вимоги за Іпотечним договором та, з цієї причини, не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб. Отже, ТОВ «Кредитні Ініціативи» не є іпотекодержателем та не володіє правами, наданими ПАТ «Сведбанк» за Іпотечним договором, укладеним з Позивачем. Як встановлено частиною 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До того ж, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності шлях його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, як це встановлено статтею 217 ЦК України. В даному випадку, оспорюваний правочин не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що встановлені статтею 203 ЦК України, тому що угода була безтоварною, права, що передані за нею, були відсутні в наявності, а сам правочин,за цих підстав, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно до вимог ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку», правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленомузаконодавством порядку. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відсутність нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за Іпотечним договором, укладеного 01.07.2008 року року між Іпотекодержателем в особі Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю Факторинговою компанією «Вектор Плюс», є безумовною підставою для визнання наведеного Договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним в певній частині, як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Отже позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача і судовий збір сплачений позивачем при подачі позовних вимог у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 11, 16, 203, 215 , 236, 575, 585, 1077, 1078 ЦК України , Закону України "Про іпотеку", і

Outcome: approved