Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Дегтяренко О.О., звернулася до суду з позовом до [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ), третьої особи - відділу "Служба у справах дітей" Личаківського району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 05 липня 2007 року по 30 жовтня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. З 2018 року відповідач з сином не спілкується, не бере участі у вихованні дитини, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. 25 вересня 2018 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків відповідача. На даний час матеріальне становище позивачки погіршилося, оскільки вона проживає на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , самостійно створює необхідні умови для проживання та навчання сина [PERSON] , який, крім загальносвітньої школи, навчається на платній основі у приватній школі програмування ІТ-Еліт. Крім того, дитина хворіє, що зумовлює матеріальні витрати на діагностику, лікування. Розмір аліментів, який був визначений судовим наказом, на даний час не забезпечує потреб дитини. З часу призначення аліментів, збільшено мінімальну заробітну плату та прожитковий мінімум. Просить збільшити розмір аліментів, визначивши їх у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи без його участі, не подав відзиву на позов, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат Дегтяренко О.О. позов підтримали повністю з підстав наведених у позовній заяві. Пояснили, що відповідач з 2018 року не бере участі у вихованні сини, не спілкується з ним, не надає коштів на утримання сина. Така поведінка відповідача свідчить про свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, у зв`язку з погіршенням матеріального становища позивачки, просили збільшити розмір аліментів на сина. Визначити його в 1/3 частці від усіх видів заробітків відповідача. Позивачка на даний час не працює, проживає з малолітнім сином на орендованій квартирі, дитина відвідує платну школу. Крім того, син за станом здоров`я потребує постійного спостереження у лікаря, періодичного лікування. Представник відділу "Служба у справах дітей" Личаківського району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Андрес Л.П. в судове засідання не з`явилася. На адресу суду направила клопотання у якому просила справу слухати у її відсутності. Просила ухвалити рішення на підставі досліджених у судовому засіданні доказів. Процесуальні дії по справі. На підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2020 року справу передано за підсудністю до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області. Згідно ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. 09 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Зобов`язано орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання вказаного спору. Заслухавши вступне слово позивачки, представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Чернівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. З 05 липня 2007 року по 30 жовтня 2018 року [PERSON] і [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 жовтня 2018 року розірвано на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області. 25 вересня 2018 року Богородчанським районним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліментів на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] навчається у 8-А класі ( 2020-2021 н.р. ) у середній загальноосвітній школі №63 м.Львова. Батько учня не брав участі у навчально-виховному процесі, не цікавився навчанням сина, жодного разу не відвідував батьківські збори, що підтверджується довідкою №64, виданою 23 вересня 2020 року середньою загальноосвітньою школою №63. [PERSON] навчається на платній основі у школі програмування ІТ-ЕЛІТ. сума навчання становить 580 грн. За договором оренди від 25 липня 2020 року, складеним у м.Львові [PERSON] орендує квартиру в [ADDRESS] . Розмір місячної орендної плати становить 400 доларів США. 23 вересня 2020 року укладено декларацію №0001-1А42-2400 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу між пацієнтом [PERSON] , [INFO] та лікарем Федів І.С. у КНП "!-ша міська поліклініка м.Львова" Законним представником пацієнта зазначена [PERSON] . [PERSON] систематично проходить платні медичні обстеження, дослідження біоматеріалу, консультації у дитячого гастроентеролога, що підтверджується рахунками ПП "Медичний центр"ІНТЕРСОНО", лабораторії "СІНЕВО". Згідно розрахунку по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №338/1109/18 від 25 вересня 2018 року, виданого Богородчанським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів по 1/4 частині, виданого головним державним виконавцем Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) станом на 01 серпня 2019 року становила 24066,00 грн. Станом на 01 травня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів на [PERSON] складає 33 590, 50 грн. За висновком органу опіки і піклування Личаківської районної державної адміністрації від 27 травня 2021 року № 260001-вих-44148 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ) відносно малолітнього сина [PERSON] Підставою позбавлення батьківських прав за висновком органу опіки і піклування є те, що батько тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Батько дитини на засідання комісії викликався три рази - 25 березня 2021 року, 08 квітня 2021 року, 20 травня 2021 року, однак жодного разу не прибув. На засіданні комісії було заслухано думку малолітнього [PERSON] , який повідомив, що не спілкується з батьком. Останній раз бачив його на свій день народження у 2018 році, родичі батька теж не підтримують з ним стосунків. Дитина не має заперечень щодо позбавлення батьківських прав щодо нього батька [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині другій статті 141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також в частині другій статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ), як батько свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , а саме: не піклується про духовний і фізичний розвиток сина; не спілкується з дитиною; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Крім того, не прибуття відповідача у судове засідання, суд розцінює, як ще один фактор свідомого нехтуванням ним своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав відносно сина [PERSON] , оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Станом на час розгляду справи, відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених позивачем доказів, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи у позивачки, проживання на орендованій квартирі, навчання сина у школі на платній основі, потребі дитини у лікуванні, матеріальне становище позивачки погіршилося. З урахуванням інтересів малолітнього [PERSON] , який перебуває на вихованні матері, потребує витрат на утримання (навчання, лікування), врахувавши вимоги статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, з урахуванням інтересів та потреб дитини та повноцінного розвитку її здібностей, з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, суд прийшов до висновку про те, що аліменти на дитину необхідно стягувати в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. Згідно частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, згідно закону позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви в частині збільшення розміру аліментів, а тому на підставі частин першої, шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн .

Outcome: approved