Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 жовтня 1997 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб. 14 травня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. 15 жовтня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про зміну імені, згідно з яким було змінено його прізвище з "[INFO]" на "[INFO]". Позивач також отримала свідоцтво про зміну імені, згідно з яким було змінено її прізвище з [PERSON] Позивач стверджувала, що на даний час син навчається у вищому навчальному закладі, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення ним навчання. У судовому засіданні представник позивача позов своєї довірительки підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні та пояснив суду, що у нього на утриманні перебуває хвора непрацездатна мати, якій він регулярно надає фінансову допомогу. Крім того, [PERSON] зазначив, що йому 20 грудня 2016 року та 27 грудня 2016 року було зроблено операцію, для проведення якої та післяопераційної реабілітації ним була отримана позика у розмірі 60000,00 грн. Відповідач вказав, що на даний час з його заробітної плати проводяться відрахування на погашення позики у розмірі 1250,00 грн та стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення ним 18-річного віку. [PERSON] стверджував, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 11 жовтня 1997 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а. с. 9). 14 травня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Оболонського районного суд м. Києва від 12 травня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Це рішення набрало законної сили і 10 червня 2015 року на його виконання Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2/756/3449/15 (а. с. 12, 15). Відповідно до актового запису від 15 жовтня 2015 року №1317, виданого Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] отримав свідоцтво про зміну імені, згідно з яким було змінено його прізвище з "[INFO]" на "[INFO]" (а. с. 10). Крім того, відповідно до актового запису від 03 вересня 2016 року №107, виданого Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, позивач також отримала свідоцтво про зміну імені, згідно з яким було змінено її прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 11). [INFO] року [PERSON] досяг повноліття, а тому стягнення аліментів на його утримання за рішенням Оболонського районного суд м. Києва від 12 травня 2015 року припинилось. За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до довідки від 02 червня 2017 року №217 [PERSON] є студентом денної форми навчання 1-го курсу Інституту прикладного системного аналізу "Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського". Строк навчання - до 30 червня 2020 року (а. с. 14). Судом встановлено, що на даний час повнолітній [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, на час розгляду справи в суді [PERSON] не працює. Відповідач після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги на його утримання у добровільному порядку не надає, хоча [PERSON] її потребує. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів 1-ї категорії в приватному науково-виробничому підприємстві "СИНАПС", отримує стабільний щомісячний заробіток, розмір його якого за період з січня 2016 року по червень 2017 року становив 69945,45 грн, що підтверджується довідкою від 28 липня 2017 року №С0000000007, виданою приватним науково-виробничим підприємством "СИНАПС" (а. с. 33). Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, є працевлаштованим, суд вважає, що він взмозі надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Враховуючи розмір щомісячного доходу [PERSON], а також можливість надання матір'ю [PERSON] утримання сину, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь його повнолітнього сина [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Суд також зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б засвідчували, що на його утриманні перебувають інші діти, окрім [PERSON], чи непрацездатна дружина. Окрім цього, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) не перешкоджатиме останньому регулярно надавати фінансову допомогу своїй матері. Крім того, з огляду на графік погашення позики за договором про надання безпроцентної позики від 24 січня 2017 року, дане зобов'язання не є перешкодою для [PERSON] сплачувати на користь його повнолітнього сина [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі саме 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання.

Outcome: partial