Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним. 07 березня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги, в обґрунтування вказавши, що 14 листопада 2008 року ним був отриманий лист з ТОВ " Ультімо. Український центр грошових виплат" в якому йому було повідомлено, що він згідно договору № DNH 4KP80310088 підписаного 11 травня 2006 року, має заборгованість, яка станом на 12.11.2008 складає 9227,82 грн. 11 лютого 2013 року, ним був отриманий з ПАТ КБ " Приват Банк" лист № 20.1.0.0.0/7 -130206/1793, в якому повідомлялось, що на його ім'я укладено кредитний договір зобов'язання по якому не виконуються. 20 березня 2013 року він звернувся до ПАТ КБ "Приват Банк" з заявою вх.№03/1792, з вимогою надати інформацію стосовно кредитного договору № DNH 4KP80310088 підписаного 11 травня 2006 року. На яку отримав відповідь про необхідність виконати взяте зобов'язання, та в разі не погашення заборгованості, буде проводитись претензійно - позовна робота в судовому порядку. Вказаний договір він не оформлював і не підписував. Він працює, підприємство знаходиться на обслуговування в ПАТ КБ "Приватбанк", але отримати заробітну плату, не може, тому що видавати відповідач відмовляється в зв'язку з не виконанням зобов'язання за кредитним договором. Вказаний факт лишає його можливості забезпечити себе та свою родину необхідним, продуктами харчування, одягом, ліками. Неправдива інформація про неіснуючий кредитний договір завдає йому моральну шкоду, яка він оцінює в 100 000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що з моменту звернення до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, на мобільний телефон в різний час доби постійно поступають дзвінки з погрозами, та вимогами сплатити борг за кредитним договором, який позивач не брав та документи не підписував, що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи. Діями працівників ПАТ КБ " ПриватБанк" позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що він постійно хвилюється, що привело до погіршення стану здоров'я: безсоння, підвищення артеріального тиску. Просять визнати кредитний договір № DNH 4KP80310088 від 11 травня 2006 року недійсним. Стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача, позовні вимог не визнав в повному обсязі, вважає їх не законними та не обґрунтованими, просив застосувати термін позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності, суд приходить до висновку про те що, позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. ПАТ КБ " Приватбанк" за вимогою суду надав заяву позичальника № DNH 4KP80310088 від11.06.2006, згідно якого [PERSON] взяв в кредит товар Монітор19 "Philips 190X6FB" вартістю 2200 гривень. ( а.с.22). Відповідно до ст. 207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким що вчинений в письмовій формі якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №2852-13 від 24.01.2014 Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені [PERSON] в графі " підпис заяви Позичальника № DNH 4KP80310088 від 11.05.2006, яка є кредитним договором - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Частиною 1 статті 215 ЦК України " Недійсність правочину" зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Доводи представника відповідача про те що, саме [PERSON] підписав спірний кредитний договір, тим самим взявши на себе подальші зобов'язання, спростовується вищевказаною експертизою. Відповідачем, не було додержано жодних вимог, які зазначаються у ст.203 ЦК України, тому суд приходить до висновку, що кредитний договір № DNH 4KP80310088 від 11.05.2006, який нібито укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приват банк" є недійсним, з підстав відсутності підпису позивача [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законних підставах, та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів родини чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана неправомірними діями відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що відповідачем на протязі довгого часу пред'являлись претензії по поверненню коштів по кредитному договору, який не надавався позивачу. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідачем не надано доказів, ким саме був підписаний кредитний договір № DNH 4KP80310088 від 11.05.2006, і хто повинен нести відповідальність. Судом встановлено, що з 2008 року позивачу пред'являються претензії по виконанню зобов'язання перед банком, якого він не брав. Позивач вимушений був звернутись до суду за захистом порушених прав. Він постійно хвилюється, що спричинило негативні наслідки для його здоров'я та негативно відобразились на відносинах у родині. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 100 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань, вину відповідача, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 10000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки офіційне повідомлення від відповідача ПАТ КБ " Приват Банк" про необхідність виконання зобов'язання надійшла [PERSON] в лютому 2013 року. А в травні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про порушення його прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати, згідно рахунку № Рах-1225 від 29.11.2013, [PERSON] сплатив на проведення судової - почеркознавчої експертизи №2852-13 суму 2119,68 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача, в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial