Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерне товариства "Євраз Суха Балка", Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжшахтобуд про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві. В обґрунтування позову вказавши, що працював в з 1995 по 2010 року підземним гірником, підземним прохідником в Відкритому акціонерному товариства " Суха Балка". З 06.04.2010 та по теперішній час працює прохідником в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Кривбасшахтобуд". З 2010 року почав звертатись до лікарів зі скаргами на погане самопочуття, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. 04.04.2013 було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. За висновком МСЕК від 27.05.2013 йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% - радикулопатії та 15% - ХОЗЛ, 5% -нейросенсорна приглухуватість, всього 50% з 01 червня 2014 року до 01 червня 2014 року та встановлена третя група інвалідності, встановлено протипоказання важка праця, переохолодження ,вимушена поза, довга хода, в умовах виробничого пилу. Згідно рекомендацій МСЕК необхідне: диспансерний нагляд лікарів невропатолога, терапевта, лор. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позивачу були призначені виплати щомісяця та одноразова допомога. Моральна шкода ВВД Фонду соціального страхування позивачу не відшкодувалася. З вини відповідачів, які порушили норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови праці, йому спричинена моральна шкода. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань, постійно відчуває біль та обмеження рухів, утруднення ходи, оніміння кінцівок. Оскільки отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодуватися роботодавцями, які не створили безпечних умов праці. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 50000 гривень дасть йому можливість пройти всі необхідні курси лікування та компенсує спричинену моральну шкоду. Вважає, що при ухваленні рішення по його позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер, стягнути з кожного відповідача по 25000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути на користь [PERSON] з кожного відповідача в відшкодування моральної шкоди по 25 000 гривень, 2500 гривень витрати на правову допомогу. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжшахтобуд" позов не визнав та пояснив що позивач укладаючи трудовий договір, про був повідомлений про шкідливі фактори та умови праці, на що в письмовому вигляді дав свою згоду. Згідно наданих медичних документів, проблеми із здоров'ям у [PERSON] почалися одразу після працевлаштування на підприємство відповідача, а отже і відповідати повинно підприємство на якому раніше працював позивач, і яке порушувало вимоги діючого законодавства. Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Крім того позивачем не доведено обґрунтованість розміру витрат за правову допомогу. Вважають, що ТОВ " Криворіжшахтобуд" не повинно відшкодовувати позивачеві моральну шкоду. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», представник 3-ої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі, в судове засіданні не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та особистий підпис представника Фонду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював з 13.11.1995 по 30.03.2010 підземним гірником, підземним прохідником шахтобудівельне управління РУ "Суха Балка". З 06.04.2010 по теперішній час працює прохідником в Товаристві з обмеженою відповідальністю " Криворіжшахтобуд", що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8). 15 лютого 2013 року відповідно до вимог порядку " Проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232. Український науково-дослідний інститут промислової медицини направлено повідомлення в ТОВ " Криворіжшахтобуд" про наявність у [PERSON] професійного захворювання. (а.с.23) По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 4 від 19 серпня 2008 року ( а.с.24-25). Причиною професійного захворювання є робота при наявності шкідливих умов праці аерозоль переважно фіброгенної робочої зони, виробничий шум та важкість праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми: - умови праці підземного прохідника за важкістю трудового процесу, за рівнем шуму відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 квасу 2 ступеня шкідливості. - аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) від 10% до 70% -6,4 при граничній допустимій до 2,0 - шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 112 при гранично допустимому до 80. - важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну,кг: підіймання та переміщення ( разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою ( до 2 разів на годину) - 45 при гранично допустимій до 30 - робоча поза у похилому положенні до 30о понад 30о ,% зміну -40/3 при гранично допустимій до 25/0 - нахили корпуса ( вимушені, більше 30о), кількість за зміну: 240 при гранично допустимих до 100. Згідно з п.19 Акту особі, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламент, нормативи, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 17 років в умовах впливу шкідливих факторів конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювань, встановити неможливо. Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 14.02.2013 №365 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 1992-2010 - підземний гірник, підземний прохідник, шахтобудівельне управління РУ " Суха Балка" Згідно повідомлення про професійне захворювання та п.14 Акту [PERSON] встановлено професійне захворювання: 1.радикулопатія С6,С7,С8,L5,S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ( ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з переартрозами, ліктьових ( ПФ першого -другого ст.) і колінних ( ПФ другого ст. з порушенням функції ходи) суглобів М 54.1. 2.хронічвне обструктивне захворювання легень першої -другої ст. ( пиловий бронхіт першої -другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії). ЛН першого -другого ступеня J44 3.неросеесорна приглухуватість першого ст. ( з легких зниженням слуху) Н.90.3 За висновком МСЕК від 27.05.2013 [PERSON] встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% - радикулопатії та 15% - ХОЗЛ, 5% -нейросенсорна приглухуватість, всього 50% з 01 червня 2014 року до 01 червня 2014 року та встановлена третя група інвалідності, встановлено протипоказання важка праця, переохолодження, вимушена поза, довга хода, в умовах виробничого пилу. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі [PERSON] призначені виплати щомісяця та одноразова допомога. Моральна шкода ВВД Фонду соціального страхування позивачу не відшкодувалася. З вини відповідачів, які порушили норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови праці, позивачу була спричинена моральна шкода . В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Позивач постійно відчуває біль та обмеження рухів. Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцями, які не створили безпечних умов праці. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємств він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в результаті одержання втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Фізичні страждання полягають в тому, що він відчуває постійні болі та обмеження рухів, утруднений хід, частий сухий кашель, глуховатість, та інше, що вбачається з історій хвороби. Отримане професійне захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми, він в працездатному віці став інвалідом 3-ї групи. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємств професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Приймаючи до уваги рішення Конституційного суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року - громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б» підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати) (справа № 1-32/2008), право громадян на відшкодування моральної шкоди, передбачене статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю відшкодовується за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи, що позивач [PERSON] на протязі 17 років працював на підприємствах відповідачів, на яких встановлені шкідливі фактори умов праці, суд вважає, що відповідачі повинні відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу але з врахуванням стажу роботу на кожному підприємстві ( ПАТ " Євраз Суха Балка" - 15 років, ТОВ " Криворіжшахтобуд" - 2 роки 11 місяців). Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача ТОВ "Криворіжшахтобуд" що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачі. Від професійного захворювання позивач втратив працездатність в розмірі 50 % та йому встановлено 3 групу інвалідності. Від професійного захворювання позивач переносить фізичний біль. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, виписки із історії хвороби [PERSON] повідомлення Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У зв'язку з професійним захворюванням позивача змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме з ПАТ " Євраз Суха Балка" в розмірі 17000 гривень та ТОВ "Криворіжшахтобуд" в розмірі 3000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Враховуючи що підставою, для звернення до суду стали неправомірні дії відповідача суд, вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача понесені по справі витрати на юридичну допомогу в сумі 2500 гривень, що підтверджено квитанціями №01-0410-2013 від 04.10.2013, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог на користь держави судовий збір -121 гривень 80 копійок. На підставі ст. ст. 153, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст..13 Закону України « Про охорону праці», Рішенням Конституційного Суду України, ст. 23,268,1167 ЦК України, ст.10, 11, 60, 88, 212, 213-214, 215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial