Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди, третя особа відділ виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Красноармійськ Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його батько, [PERSON] працював в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»» на посаді електрослюсар. 26 липня 2007 року його батько [PERSON], під час виконання своїх трудових обов'язків у шахті, а саме під час виконання наряду на виконання планового переходу з вентиляторної установки №2 па №1, та перевірки реверсивних пристроїв, які перемикають та герметизують, ревізії вентилятора №2, потрапив під дію електричного струму, а саме дугового короткого замикання, в результаті чого на ньому загорівся спецодяг і він отримав опіки тіла. 30.07.20,07 року батько помер від наслідків вищевказаної травми. Вищевказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження, актом форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, актом розслідування нещасного випадку форми Н-5, протоколом засідання комісії з розслідування нещасного випадку від 02.08.2007 року, в якому позивач вказаний як син загиблого, який потребує допомоги, свідоцтвом про смерть. В результаті загибелі батька позивач зазнав моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що він тяжко переживав втрату своєї рідної людини. Порушились його звичні життєві зв'язки, нормальний перебіг життя. Батько позивача пішов з життя у віці 42 років, тобто ще достатньо молодою людиною, яка могла ще довгий час жити і в наслідок його смерті він втратив батьківську підтримку, та радість від спілкування з ним. Весь час з жалем згадує про свого батька, він часто йому сниться, що викликає у нього пригнічений стан, від усвідомлення безповоротності втрати. Моральні страждання позивача носять тривалий характер та ніколи не закінчаться. Моральну шкоду позивач оцінює у 400000 гривень та просить стягнути цю суму з відповідача на його користь. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд їх задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Надала суду заперечення в яких зазначила, що в якості підстав для стягнення моральної шкоди Позивачем зазначено той факт, що внаслідок нещасного випадку на виробництві 26.07.2007 р. року його батько [PERSON] був травмований і внаслідок чого [INFO] року він помер, що підтверджується відповідними актами за формою Н-1, Н-5 від 03.09.2007 року, а також Протоколом засідання комісії з розслідування нещасного випадку від 02.08.2007 року. Позивач у позовній заяві посилається на норми ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Смерть [PERSON] настала в результаті нещасного випадку на виробництві. Оскільки моральна шкода, завдана смертю фізичної особі відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, як зазначено у ст. 1168 ЦК України, то така шкода завдана Позивачу і вона має бути відшкодована ДП «ВК «Краснолиманська». Дійсно, [PERSON] працював на ДП ВК «Краснолиманська» на посаді електрослюсаря та внаслідок отриманої травми [INFO] року - помер. На час загибелі батька [INFO] року , Позивачу було 20 років, він був повнолітньою та працездатною особою, у зв'язку з чим шкода, завдана смертю батька йому не відшкодовувалася згідно норм п. 1 ст.1200 ЦК України. Протоколом засідання комісії з розслідування нещасного випадку, що відбувся 29.07.2007 р. на ДП «ВК «Краснолиманська» по прийому родини загиблого [PERSON] від 02.08.2007 р. (далі в тексті - Протокол від 02.08.2007 р.) визначені наступні рішення комісії: узяти до відома, що членам родини загиблого Фондом соціального страхування від нещасних випадів на виробництві призначені наступні страхові виплати: одноразова допомога сім'ї потерпілого у розмірі п'ятирічного заробітку [PERSON]; щомісячні виплати матері потерпілого [PERSON]; щомісячні виплати батьку потерпілого [PERSON]. Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві провести страхові виплати членам родини загиблого, згідно наданих документів, передбачених законодавство. Акти розслідування нещасного випадку за формами Н -5, Н-1 додати до особистої справи після проведення розслідування. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» здійснити виплату розрахункової суми дружині загиблого [PERSON] у розмірі 65 888,66 грн. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» здійснити виплату матері загиблого [PERSON] в розмірі тримісячного заробітку згідно Галузевої Угоди. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» здійснити виплату батьку загиблого [PERSON] в розмірі тримісячного заробітку згідно Галузевої угоди. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» вирішити питання працевлаштування сина загиблого [PERSON] на роботу у підземних умовах згідно професії. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» вирішити питання навчання сина загиблого [PERSON] у ВНЗ за гірничим фахом за рахунок підприємства. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» вирішити питання навчання сина загиблого [PERSON] у ВНЗ за гірничим фахом за рахунок підприємства. Адміністрації ДП «ВК «Краснолиманська» до річниці придбати і встановити пам'ятник на могилі загиблого, а ФСС НВВтаПЗУ у м. Красноармійську компенсувати шахті 1 000,00 грн. Відповідачем всі обов'язки, взяті на себе відповідно до Протоколу від 02.08.2007 р., виконано у повному обсязі. Позивач працевлаштований на роботу в підземних умовах згідно професії, що підтверджується довідкою від 06.05.2016 року № 66/к, згідно якої Позивач працює з 10.07.2007 року електрослюсарем (слюсарем) черговим з ремонту устаткування по теперішній час і має достатній заробіток. Відповідачем також пропонувалося Позивачу пройти навчання у ВНЗ за гірничим фахом за рахунок підприємства, але Позивач цим правом не скористався. Згідно норм п.2) ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно норм ч.1 ст.9 ЗУ „Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з роботодавця на страховика. Підприємство не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку на виробництві з працівником ні перед ким, тому що ці правовідносини регулюються нормами соціального забезпечення, зокрема главою 67 ЦК України, ЗУ „Про страхування", ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Таким чином, у даному випадку повинні бути застосовані правові норми, що регулюють зобов'язання, які базуються на договорі страхування. Нормами ч.2 ст.60 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В обґрунтування моральної шкоди, позивач в пред'явленому ним позові посилається на те, що «..я втратив батьківську підтримку, та радість спілкування з ним, він часто мені сниться, що викликає у мене пригнічений стан..». В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» зазначено що в позовній заяві повинно бути вказано якими доказами Позивач підтверджує моральну шкоду, (належність медичних довідок, які б підтверджували перенесення Позивачем стресових та інших негативних проявів стану його здоров'я , глибину та тяжкість моральних страждань). Позивач не надав доказів, які б надали змогу встановити глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення власних здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, порушення внаслідок завдання моральної шкоди нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми тощо. Відсутні також докази звернення Позивача до медичних установ з метою коригування свого психічного або психологічного стану внаслідок спричинення моральної шкоди Позивач в пред'явленому ним позові посилається на те, що його моральні страждання носять тривалий характер і ніколи не закінчаться, та визначає заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 400 000,00 грн. Як передбачено ч.З ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку Відповідача Позивачем не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували зазначений Позивачем розмір від шкодування моральної шкоди у сумі 400 000,00 грн. Позивачем до позову не додано будь-яких доказів погіршення його психічного, психологічного або фізичного стану у вигляді довідок, виписок з медичної картки, епікризів та інш., відповідних записів про звернення Позивача до фахівців з метою діагностування або лікування наслідків перенесеної ним психологічної травми внаслідок загибелі батька. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази придбання Позивачем лікарських або інших засобів, медикаментів або проходження ним курсів лікування або реабілітації внаслідок перенесеної ним психологічної травми внаслідок загибелі батька. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перенесених Позивачем моральних страждань та спричинення у зв'язку з цим йому моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню Позивачем не обґрунтовано жодним чином, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську до судового засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглянути та закінчити справу без участі представника відділення та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.2). [PERSON] помер [INFO] року (а.с.3). Згідно акту (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) від 3.09.2007 року проведено розслідування нещасного випадку, що стався 26 липня 2007р. о 9 годині 3 хвилини з [PERSON]. Наслідки нещасного випадку для померлого: опік полум'ям 2-3 ст. обличчя, шиї, тулубу, ук, ніг S=45 (30)% п.т.Легкий ОДШ. Токсико-димова інгаляція. Вкрай тяжкий опіковий шок. Помер в інституті невідкладної та відновної хірургії ім.. Гусака 30.07.07р. о 21 годині 00 хвилин. Обставини, за яких стався нещасний випадок, викладено у актах Н-1 та Н-5. Комісія з розслідування оглянула місце нещасного випадку, провела опит осіб, причетних до даного нещасного випадку, ознайомилась з поясненнями свідків нещасного випадку, вивчила нормативно-технічну та організаційно-розпоряджувальну документацію, ознайомилась з медичним висновком про характер травми потерпілого та прийшла до висновку, що у відповідності до п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженому постановою КМУ № 1112 від 25.08.2004р., даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві та по ньому необхідно скласти акт за формою Н-1 (а.с.6-7). Складено акт №4 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.8-9). Комісією з розслідування нещасного випадку, що відбувся 29.07.2007р. на ДП «ВК «Краснолиманська» по прийому родини загиблого [PERSON] від 02.08.2007р. прийнято ряд рішень, щодо виплаті родині матеріальної компенсації (а.с.10-12). Позивач є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. Періодично перебуває на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, вважає, що саме смерть батька ускладнила перебіг його захворювання. Відповідно до ст.ст.1, 3 ст.43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. З ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Таким чином, смертю батька позивачу моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач достатньо аргументував у позовній заяві та в судовому засіданні свої моральні страждання, які йому спричинила смерть батька. Встановити ціну людського життя, повернути батька неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 150000 гривень на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від його сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial