Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вона просила визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки без погодження межі даної земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON], дозволити їй виготовити технічну документацію, що необхідна для приватизації земельної ділянки без письмової згоди на це [PERSON] та його підпису в акті встановлення і узгодження меж суміжного землекористування а також зобов'язати відповідача розібрати загорожу з шиферу, встановлену ним на межі між суміжними садибами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає з нею по-сусідству за адресою: [ADDRESS]. Свого часу відповідачем безпідставно було здійснено оформлення на своє ім'я частини належного їй майна, а саме: сарай шлаколитий „Д" з погребом „п/г" та самовільно змінено межі суміжних земельних ділянок, наслідком чого стало безпідставне набуття ним у власність землі за вказаними адресами. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.08.2010р. вищевказане майно було повернуто в її власність, а державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка межує поряд з її, що був виготовлений та виданий у 2007 році на ім'я відповідача було визнано недійсним. Фактично вказаним рішенням земельні ділянки було повернуто у початковий стан (до виникнення спірних відносин), що визначені відповідно до Генеральних планів (схем) присадибних ділянок. З метою подальшого впорядкування та оформлення майна нею було замовлено та виготовлено технічну документацію на житловий будинок з будівлями та спорудами, а 08.06.2012 року подано письмову заяву до виконкому Білокуракинської селищної ради з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Рішенням сесії Білокуракинської селищної ради № 31/15 від 05.07.2012р. було надано дозвіл на виготовлення вказаної технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка передається у її власність, загальною площею 0,1200 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. 01.11.2012р. узгоджувальною комісією було проведено обстеження присадибних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS]. 28.12.2012р. при повторному обстеженні вказаних ділянок для визначення та узгодження межі між суміжними землекористувачами та встановлення межових знаків, відповідач з висновками комісії не погодився та протокол комісії оскаржив. Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області вищевказаний протокол узгоджувальної комісії було скасовано. 21.06.2013р. вона письмово звернулася до Білокуракинської селищної ради із проханням повторно направити узгоджувальну комісію для встановлення та узгодження межі між суміжними землекористувачами. 19.07.2013р. відповідачу було направлено рекомендований лист з зазначенням дати і часу проведення роботи узгоджувальної комісії з питання щодо узгодження межі між садибами та встановлення межових знаків. В зазначений день, 30.07.2013р., відповідач не з'явився, комісією був складений акт про неможливість встановлення межі у зв'язку з неявкою одного із землекористувачів та призначено комісію вдруге на 09.08.2013р.. Проте, і вдруге відповідач не з'явився, про що комісією був складений відповідний акт. Таким чином, позивач до теперішнього часу не може реалізувати своє законне конституційне право на приватизацію закріпленої за належним їй на праві власності, в порядку спадкування, житловим будинком із господарчими спорудами, присадибної земельної ділянки, оскільки для виготовлення даної документації необхідно згоду всіх суміжних землекористувачів, одним з яких є відповідач. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки без погодження межі даної земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON], дозволити їй виготовити технічну документацію, що необхідна для приватизації земельної ділянки без письмової згоди на це [PERSON] та його підпису в акті встановлення і узгодження меж суміжного землекористування а також зобов'язати відповідача розібрати загорожу з шиферу, самовільно встановлену ним на межі між суміжними садибами. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що одним із умов передання земельної ділянки є вилучення її у власника чи користувача. Після визнання судом державного акту на право приватної власності [PERSON] виконавчий комітет постановив скасувати державний акт, але ж земельна ділянка не вилучалась і своїм актом орган місцевого самоврядування не має такого права зробити. Статею 141 ЗК України передбачено підстави для зупинення права користування земельною ділянкою, проте жадний пункт в даному випадку не підпадає, також не підпадає жоден пункт вилучення земельної ділянки. Право на приватизацію [PERSON] земельної ділянки [PERSON] ніяким чином не порушується і він ніяким чином не перешкоджає їй в цьому. [PERSON] не заперечує про вилучення земельної ділянки від сараєм, на який визнано право власності за [PERSON], оскільки до власника будівлі переходить і право власності на земельну ділянку. Він заперечує проти схеми розташування земельної ділянки, яку визначила комісія, а саме: вилучити у [PERSON] земельну ділянку з фасаду 5 метрів і з огороду 2,5 метрів. Відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача (позивача( для останнього може мати негативні наслідки, однак не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами та як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Крім того, погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача відбувається у формі відмови, і таке „погодження" повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку. Щоб приватизувати земельну ділянку необхідно здійснити комплекс робіт. Для визначення та відновлення меж земельних ділянок проводиться кадастрова зйомка землі, яка включає, зокрема, і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Якщо при розгляді земельного спору буде доведено, що відмова сусіда щодо узгодження меж є безпідставною або дійсно неможливе підписання Акту по причині відсутності суміжних власників чи землекористувачів, то Комісією приймається рішення про необхідність підписання Акту сусідом або відповідно про погодження меж земельної ділянки без підписів суміжних власників чи землекористувачів. Протокол Комісії додається до Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки і далі документи оформлюються в загальному порядку. Таким чином вважає, що позовні вимоги позивача до суду є безпідставними. Окрім того, Селищна рада, визнаючи право за [PERSON] на отримання у власність 0,12 га, вийшла за межі своїх повноважень, так як таке рішення можливо бути прийняте тільки судом. Земельна ділянка в користуванні [PERSON] не була і в інструкції в п.4.4. зазначається, що у разі неможливості встановити дійсні межі, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки, а тому вимоги позивачки про знесення забору частини хати є незаконним, у зв'язку з чим він просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та суду пояснила, що за заявою [PERSON] узгоджувальна комісія декілька разів виходила за місцезнаходженням земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] для встановлення меж між садибами сторін. Жодного разу [PERSON] на комісію не з'являвся, чим перешкоджав роботі комісії з приводу встановлення межових знаків між земельними ділянками його та [PERSON]. Розмір земельної ділянки, яка передається у власність позивачу, є орієнтованою - 0,1200га, оскільки точно можливо зазначити тільки після проведення кадастрової зйомки, а для цього необхідно встановити межі, а, оскільки [PERSON] цьому перешкоджає, зробити це неможливо. Щодо зобов'язання відповідача розібрати огорожу, то, можливо, її і не потрібно буде розбирати, на даний час це неможливо вирішити, оскільки відповідач не допускає їх до своєї території. У зв'язку з чим просила позовні вимоги позивача задовольнити частково, відмовивши їй тільки у знесенні огорожі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши доказі по справі кожний окремо та в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.08.2010р., яке набрало законної сили 20.07.2011р. на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.04.2007р. державною нотаріальною конторою Білокуракинського району Луганської області на ім'я [PERSON], в частині належності відповідачу [PERSON] сараю шлаколитого „Г" з погребом - п/г шлаколитим (літери вказані згідно свідоцтва про право на спадщину за законом). Визнано недійсним державний акт на право приватної вланості на земельну ліоянку серії ЯГ № 266924, видане [PERSON] 23.08.2007р. Визнано за [PERSON] право власності на сарай шлаколитий „Д" з погребом „Г" (літери вказано згідно генерального плану присадибної ділянки по [ADDRESS] від 15.09.1965 року зі змінами від 15.07.1989 року відповідно до інвентаризаційної справи № 391) (а.с.7-11, 41-44,45-49). 08.06.2012р. [PERSON] звернулася до Голови Білокуракинської селищної ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку щодо передачі у власність по [ADDRESS], загальною площею 0,1200 га в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.22). Рішенням сесії Білокуракинської селищної ради від 05.07.2012р. було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка передається у власність [PERSON] загальною площею 0.1200 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с.23). 01.11.2012р. узгоджувальною комісією при виконавчому комітеті Білокураикнської селищної ради було вирішено затвердити встановлені межі земельної ділянки, на якій розташований сарай шлаколитий з погребом гр. [PERSON] (а.с.24). 28.12.2012р. узгоджувальною комісією було встановлено чотири межових знака по спільній межі. На схемі (додаток до протоколу) зазначені погреб, сарай шлаколитий, земельна ділянка у користуванні [PERSON], земельна ділянка у користуванні [PERSON], існуюча огорожа з шиферу та встановлені межові знаки (а.с.26). Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 16.04.2013р. дії узгоджувальної комісії від 28.12.2012р. щодо встановлення межі та межових знаків між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] визнано незаконними, а складений при цьому протокол було скасовано (а.с.50-51). 21.06.2013р. [PERSON] звернулася з заявою до Голови Білокуракинської селищної ради про направлення повторно узгоджувальної комісії для встановлення меж між земельними ділянками її та [PERSON] (а.с.30). 30.07.2013р. узгоджувальною комісією було складено акт про неможливість встановлення меж, оскільки [PERSON] відмовився від участі в роботі комісії. Про роботу комісії йому було направлено рекомендований лист, однак в призначений час він не з'явився, у зв'язку з чим комісію призначено вдруге на 09.08.2013р. на 09.00 год. (а.с.32-33). Про направлення комісії відповідача було повідомлено як особисто, так і направлено листа керівнику підприємства, де працює відповідач, щодо забезпечення явки [PERSON] для роботи узгоджувальної комісії (а.с.34). Проте, в призначений день та час [PERSON] вдруге не з'явився, у зв'язку з чим узгоджувальною комісією було складено акт про неможливість встановлення меж земельних ділянок (а.с.35). Таким чином, суд вважає таку поведінку відповідача як перешкоджання роботі узгоджувальній комісії щодо встановлення межових знаків між суміжними земельними ділянками. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі є правомірними землекористувачами суміжних земельних ділянок. Ст.96 ЗК України містить обов'язки землекористувачів, серед яких зазначено не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Зміст добросусідства викладений в ст.103 ЗК України, частиною третьою якої зобов'язує як власників, так і землекористувачів співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Зміст ч.3 ст.103 ЗК України дозволяє зробити висновок про те, що власники і користувачі земельних ділянок не мають права відмовити у наданні сусідам допомоги щодо оформлення прав на земельну ділянку. Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відносини пов'язані з приватизацією земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян, регулюються ст.116, ст.118, ст.121 ЗК України, Законом України "Про землеустрій", Постановами КМУ від 21.10.2009 року № 844 "Про деякі питання реалізації права власності на землю громадян України" та від 05.08.2009 року № 1112 "Про додаткові заходи щодо безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки". Крім того, Наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року затверджена "Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі". Зокрема, даними нормативними актами визначена процедура передачі громадянам у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться в їх користуванні та визначено перелік документів, які необхідно надати громадянину для приватизації землі. Згідно ст. 121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах - не більше 0,15 гектара. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Білокуракинська селищна рада надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка передається у власність [PERSON] загальною площею 0.1200 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Технічні документи, що підтверджують розмір ділянки, виготовляються на підставі кадастрових зйомок. Як зазначено у ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, та інші роботи, без виконання яких громадянин не може реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано право власності за [PERSON] на сарай шлаколитий з погребом, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На дане нерухоме майно позивачем виготовлено технічний паспорт (а.с.15-19). Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення та на земельну ділянку, яка необхідна для їх обслуговування. Узгоджувальною комісією було встановлено факт встановлення [PERSON] загорожі з шиферу між земельними ділянками його та [PERSON] без встановлення меж земельних ділянок, тобто, на свій власний розсуд згідно якихось своїх розмірів. Це суперечить земельному законодавству, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача розібрати самовільно встановлену ним загорожу. Таким чином, перешкоджаючи роботі узгоджувальної комісії, [PERSON] порушує здійснення позивачкою права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки в порядку та розмірах згідно чинного законодавства шляхом приватизації земельної ділянки, у зв'язку з чим суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки без погодження межі із суміжним землекористувачем [PERSON] та надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації, яка необхідна для приватизації земельної ділянки, без письмової згоди на це відповідача та його підпису в акті встановлення і узгодження меж суміжного землекористування. На підставі викладеного та

Outcome: approved