Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 15.08.2011р. з позовом, вказавши, що він працював оператором посту керування летючих ножиців 4 розряду в цеху Блюмінг № 1 публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг». 18.07.2011р. за наказом № 945/л його звільнено з роботи на підставі пункту 7 ст.40 КЗпП України (далі КЗпП). Він вважає його звільнення незаконним, так як він є в.о. голови первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України, рішенням якої від 08.07.2011р. дана обгрунтована відмова про дачу згоди на його звільнення у відповідь на звернення адміністрації відповідача. Його було звільнено в строк понад місяць після, як вказано в наказі про звільнення, порушення трудової дисципліни, яке сталося14.06.2011р, а наказ про звільнення винесено 18.07.2011р. Згідно висновку ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг», складеного о 16:20 год. 14.06.2011р. у нього ознак спяніння не виявлено. Позивач просить визнати наказ про звільнення № 945/л від 18.07.2011р. незаконним, поновити його на роботі на посаді оператора посту керування летючих ножиців 4 розряду в цеху Блюмінг № 1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 18.07.2011 р. по день поновлення на роботі, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 20\~000 000 гривен. 09.02.2012 року за вказаним позовом було винесено рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу [PERSON] відхилено та рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу залишено в силі. 28.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, дана заява задоволена, справа розглядається спочатку. 07.09.2016 року [PERSON] уточнив позовні вимоги в яких просив поновити його на роботі на посаді оператора поста керування летючих ножиць 4 розряду у цеху Блюмінг № 1 Публічного Акціонерного Товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 18.07.2011 року. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2011 року до поновлення на роботі з урахуванням підвищення заробітної плати протягом 5 років. Стягнути з відповідача на користь позивач моральну шкоду в сумі 20 000000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, вказував, що його звільнено незаконно, що після обстеження в медичній частині на підприємстві, йому не було запропоновано пройти належним чином медичне обстеження, та не було надано можливості швидко добратися до медичної установи, але він пройшов в той же день 14.06.2011 року медичне обстеження та має висновок, що 14.06.2011 року ознак спяніння в нього не виявлено. А отже наказ про звільнення від 18.07.2011 року по п. 7 ст. 40 КЗоТ України за появу на роботі в нетверезому стані незаконний та підлягає скасуванню. А [PERSON] підлягає поновленню на роботі. Також просив стягнути з відповідача середній заробіток та моральну шкоду. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що 14.06.2011р. о 9:00 [PERSON] - оператора поста управління летючих ножиць цеху Блюмінг №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було виявлено на території підприємства з підозрою на знаходження у нетверезому стані. Для засвідчення даного факту було вжито наступні заходи:складено акт №120/4240 від 14.06.2011р., , складено акт від 14.06.2011, фельдшером здоровпункту доменного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] проведено медичний огляд та перевірку Позивача на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціалізованого приладу «Алконт 01 СУ» і складено відповідну доповідну записку №121. Результат проби підтвердив наявність 1,3 проміле алкоголю. За вищезазначених обставин розпорядженням по цеху Позивача було відсторонено від роботи; старшим майстром НЗС [PERSON] складено доповідну записку від 14.06.2011р. про відсторонення Позивача від роботи. 14.06.2011р. майже за 7 годин після встановлення зазначеного факту Позивач звернувся до обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, де отримав висновок №3175, складений о 16:20, відповідно до якого ознак спяніння в нього виявлено не було. 25.06.2011р. Відповідач звернувся до голови первинної профспілкової організації НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з поданням про отримання згоди виборного органу даної профспілки на звільнення Позивача, що був її членом. Протоколом №2 від 08.07.2011р. засідання виборного органу ППО НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було затверджено рішення про відмову у наданні зазначеної згоди. Відповідно до наказу по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №945/л від 18.07.2011р. Позивача було звільнено з підприємства на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України і п. 30 Правил внутрішнього трудового розпорядку. На думку Відповідача, Позивач своїми твердженнями щодо відсутності підстав для його звільнення та протиправності дій Відповідача вводить суд в оману та викривлює факти обєктивної дійсності. Відповідачем було надано обґрунтовану відмову про надання згоди на його звільнення, також не доведено позовні вимоги в частині спричинення моральної шкоди , а тому просить у задоволенні позову відмовити. Представником відповідача надані до суду письмові заперечення. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 27.06.1995р. працював у відповідача оператором посту керування летючих ножиців 4 розряду в цеху Блюмінг № 1 (а.с.50,52 копії наказів) . 18.07.2011р. за наказом № 945/л позивача звільнено з роботи на підставі пункту 7 ст.40 КЗпП за появу на роботі в нетверезому стані (а.с.4,28 копія наказу). Згідно акту про порушення № 120/4240 від 14.06.2011р., складеному оперативним черговим [PERSON], контролерами на КПП охоронниками [PERSON], [PERSON], старшим майстром НЗС Блюмінг-1 [PERSON], о 09:00 год. [PERSON], оператор посту управління Блюмінг-1, знаходився на території підприємства з ознаками спяніння запах алкоголю із рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення обличчя (а.с.29). В той же день був складений акт за участю старшого майстра основної виробничої дільниці [PERSON], слюсаря-ремонтника [PERSON] та слюсаря-ремонтника (бригадира) [PERSON], осіб, які працювали в одній бригаді з [PERSON], в якому також зазначено наявні у позивача ознаки нетверезого стану: запах алкоголю та почервоніння обличчя (а.с.31). Згідно доповідній записці при перевірці в здоровпункту доменного цеху-1 встановлено часткове алкогольне спяніння [PERSON], проба на алкоголь, що видихається становила 1,3 %о (а.с.30). Згідно відповіді заступника головного лікаря ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг» [PERSON] наявність у видихаємому повітрі 1,3 %о алкоголю умовно відповідає такий же наявності алкоголю у крові, а це є легка ступінь спяніння (а.с.64). Як на підставу задоволення позову позивач посилається на Інструкцію " Про порядок направлення громадян для огляду на стан сп"яніння в заклади охорони здоров"я та проведення огляду з використанням технічних засобів від 24 02 1995 року № 114/38/15-36-18 , яка визначає осіб , які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами. Дана інструкція стала підставою для скасування рішення Довгинцівського районного суду від 09 02 2012 року за позовом [PERSON] за нововиявленими обставинами . Однак даний документ втратив чинність 11 05 2009 року на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ ( N 81/261/712/5 ( z0387-09 ) від 21.04.2009 ) і до даних правовідносин застосований не може бути. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. В силу ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Такими доказами по справі є акт №120/4240 від 14.06.2011р., акт б/н від 14.06.2011р., доповідна записка №121 від 14.06.2011р, лист ОКЗ «ПНД м. Кривого Рогу» №220 від 03.02.2012р.. Визначення ознак стану алкогольного спяніння у Позивача проводилось кваліфікованим працівником здоровпункту доменного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в тому числі, з використанням спеціалізованого приладу. Зазначений прилад є сертифікованим, а право на такі дії надано Відповідачу ліцензією серії АГ №601412 від 05.05.2011р. на провадження медичної практики ( л.с. 169 ). Згідно з Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з медичної практики, затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 02.02.2011р. №49, термін "медична практика" у цих Ліцензійних умовах має таке значення - вид господарської діяльності у сфері охорони здоров'я, який провадиться закладами охорони здоров'я та фізичними особами - підприємцями, які відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам, з метою надання видів медичної допомоги, визначених законом, та медичного обслуговування ( л.с. 170 - 183 ). Таким чином, Позивач безпідставно зазначає, що працівник здоровпункту не мав права проводити його огляд з метою визначення ознак стану алкогольного спяніння. Позивач як на підставу тверезого стану посилається на висновок обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» №3175 від 14.06.2011р. Так, висновок Психоневрологічного диспансеру, з огляду на його типову форму, надавався за результатами огляду, порядок якого встановлений "Інструкцією по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції"; п. 2.9 цієї Інструкції передбачено, що особа повинна бути доставлена до закладу охорони здоров'я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, а висновок наданий позивачем був складений після спливу майже 7 годин ( л.с. 30 ) і тому не може вважатися об'єктивним. Крім того у даному висновку ПНД в п. 24 ( результат лабораторних тестів) зазначено про наявність у крові та сечі позивача відповідно, 0,29 проміле, 0,055 проміле алкоголю ( л.с. 67 ) . Крім того, 03.02.2012р. обласним комунальним закладом «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» на запит судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] було надано відповідь №220, що за літературними даними наявність у видихаємому повітрі 1,3% алкоголю умовно відповідає такій же наявності алкоголю в крові, це є легка ступінь спяніння і за період з часу 9:53 до 16:20 (який пройшов з моменту встановлення факту алкогольного спяніння фельдшером до звернення до ПНД) можливе повне витверезіння ( л.с. 64 ). 23.12.2014р. на звернення Позивача [PERSON] заклад «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради надав відповідь №2055, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не входить до чинного переліку закладів, затверджених наказом Головного управління охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації від 13.02.2012р. №198 «Про вдосконалення проведення медичних оглядів для встановлення фактів вживання психоактивних речовин та станів алкогольного спяніння, що знижують увагу чи швидкість реакції» ( л.с. 139 ). При цьому, в даній відповіді також зазначено, що процес повного витверезіння залежить від факту та обєму вживання їжі, типу і форми вживання алкоголю, психофізіологічних особливостей організму тощо і може тривати від кількох годин до півтори доби. Враховуючи той факт, що встановлена при медичному огляді фельдшером концентрація алкоголю в крові Позивача складала 1,3 проміле, обєктивно можна припустити, що за такий тривалий час дійсно пройшов процес повного витверезіння, й висновок №3175 від 14.06.2011р. не спростовує того факту, що Позивач перебував в нетверезому стані на момент зявлення на роботі. Крім того, наказ Головного управління охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації від 13.02.2012р. №198, про який іде мова у листі ( л.с 139 ) і яким було затверджено перелік закладів, що можуть проводити медичний огляд з метою встановлення стану спяніння, було прийнято вже після виникнення спірних правовідносин, отже немає жодних підстав для його застосування при розгляді даного спору. Суд вважає встановленим, що 14.06.2011р. позивач знаходився на роботі в нетверезому стані. Посилання позивача на те, що його не доставлено до медичної установи, а він сам до неї їхав, не виправдовують інтервалу часом в 6 годин, так як до вказаної медичної установи не така велика відстань, щоб добиратися такий тривалий час, доказів того, що у лікаря він простояв у черзі суду не надано. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Перебування позивача в нетверезому стані під час роботи було виявлено 14.06.2011р, звільнено його наказом від 18.07.2011р., але з 16 до 20 червня 2011р. він перебував на лікарняному (а.с. 34 копія лікарняного). І якщо не враховувати час звільнення позивача від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, строк застосування дисциплінарного стягнення не порушений, оскільки останнім днем застосування дисциплінарного стягнення є 19 07 2011 року, наказ про звільнення виданий 18 07 2011 року. Згідно наданої позивачем копії протоколу № 1 засідання виборного органу первинної профспілкової організації НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 05.04.2011р. він був призначений виконуючим обовязки голови первинної профспілкової організації НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.5). В той же час згідно вказаному протоколу головою первинної профспілкової організації НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є [PERSON] На звернення директора департаменту по персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про надання згоди на звільнення [PERSON] (а.с.8-9), виборного органу первинної профспілкової організації НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» рішенням від 08.07.2011р. відповів відмовою (а.с.7 копія протоколу засідання виборного органу). Відповідно до ст.43 КЗпП рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до частини 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обгрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обгрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Під мотивованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника. Відмовляючи у наданні згоди, виборний орган профспілки послався лише на медичний огляд [PERSON], наданий ПНД, але при цьому він не обґрунтував, чому приймає медичний висновок, який зроблений понад 6 годин після первинного медичного огляду, як доказ тверезого стану [PERSON] Будь-якого обґрунтування на відповідних нормах чинного трудового законодавства виборним органом не надано. Зі змісту ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" особа, щодо якої розглядається питання про надання згоди на звільнення, не може приймати участь у вирішенні цього питання. Тоді як згідно протоколу від 08.07.2011р. питання про наданні згоди чи відмови на звільнення позивача розглядалося в складі трьох членів, в тому числі і за його участю. При цьому невідомо, хто був третьою особою, яка приймала участь, так як в протоколі вказано лише два прізвища. Сам позивач в судовому засіданні відмовився назвати прізвище цієї особи. Позивач посилається на необхідність попереднього звернення Відповідача до вищестоящого органу профспілки для надання згоди на його звільнення, оскільки він є в.о. голови органу ППО НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». В силу норм ст.252 КЗпП України, ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Відповідно до п.п.3 п.6.5. Статуту ППО НПГУ, затвердженого на ІІ зїзді НПГУ 15-17.02.1995р. зі змінами, за відсутності голови, за його дорученням, один із заступників голови ППО має право виконувати обовязки голови. Тим не менш, рішення про відмову у наданні згоди на звільнення Позивача було прийняте на засіданні ППО НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за участі голови профспілки [PERSON] , тобто зрозуміло, що він особисто виконував свої обов'язки і не був відсутній на момент прийняття такого рішення. З огляду на цей факт, а також, враховуючи, що Протокол №1 від 05.04.2011р., на який посилається Позивач, не є за своїм змістом дорученням голови ППО НПГУ ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на виконання його обов'язків, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували призначення Позивача виконуючим обов'язки голови ППО НПГУ ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг. А у наданій [PERSON] довідці від 19 04 2012 року [PERSON] є його замісником профкому незалежної профспілки гірників України ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг" ( л.с. 114 ) . Таким чином, у Відповідача не виникало обов'язку звертатися з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] до вищого виборного органу профспілкової організації, членом якої він є, в порядку, передбаченому ст.252 КЗпП України, ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Положеннями ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на зміст науково-практичного коментаря до зазначеної статті (викладеного на інформаційному порталі «Ліга:закон»), компенсація моральної шкоди також здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Оскільки позивача звільнено законно, то у суду немає підстав , задовольняти вимоги щодо стягнення в відповідача моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed