Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У січні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за укладеним між ними договором позики від 26.12.2016 р. № 112129 у розмірі 49 506,95 грн., посилаючись на невиконання [PERSON] зобов`язань за зазначеним договором. [PERSON] своєї позиції щодо позову не повідомив. Судом з`ясовано, що між Товариством (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) в електронній формі підписано договір позики від 26.12.2016 р. № 192236 (а. с. 15 - 19). Згідно з пунктами 1.1 та 1.4 договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику у сумі 1 201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою, зазначені у пункті 1.5 цього договору, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником. Абзацом другим частини першої статі 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, зважаючи на положення абзацу другого частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.4 договору позики від 26.12.2016 р. № 192236, останній є укладеним з моменту перерахування Товариством на банківський рахунок, вказаний [PERSON] , грошових коштів у розмірі 1 201,00 грн. Між тим, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази щодо реквізитів банківського рахунку [PERSON] , на які Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 мало перерахувати грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн. У якості доказів перерахування цих коштів Товариство посилається на лист від 03.01.2020 р. № 5609-ВП Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей" (а. с. 21), зі змісту якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей" на виконання угоди на переказ коштів від 18.05.2016 р., укладеної з Товариством, за дорученням останнього здійснило успішний переказ коштів на картку: 26.12.2016 р. на суму 1 201,00 грн., маска картки [NUMBER] (а. с. 21). Однак, з цього листа не можливо встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей"26.12.2016 р. здійснило переказ грошових коштів саме на банківський рахунок [PERSON] , оскільки таких відомостей у листі не наведено. Зокрема, у листі відсутня будь-яка інформація про те, що картка з маскою [NUMBER] випущена на рахунок, відкритий саме на ім`я [PERSON] . З урахуванням того, що, як вказувалось вище, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази щодо реквізитів банківського рахунку [PERSON] , на які Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 мало перерахувати грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн., Суд вважає недоведеним ту обставину, що Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 перерахувало грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн. на банківський рахунок, вказаний [PERSON] . За такої обставини договір позики від 26.12.2016 р. № 192236 в силу положень абзацу другого частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.4, які наводились вище, не може вважатись укладеним. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновків, що Товариство не довело обставин, на які посилається в обґрунтування позову, а саме - що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, зобов`язань за яким [PERSON] не виконував. Частиною ж третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином у задоволенні позову Товариства необхідно відмовити.

Outcome: dismissed