Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS], який після її смерті залишився як належне їй спадкове майно. Належність цього житлового будинку [PERSON] підтверджується довідкою, виданою Великобичківською селищною радою Рахівського району Закарпатської області від 20 січня 2015 року №229. Єдиним спадкоємцем на спадкове майно після смерті матері є він, [PERSON], інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. При цьому, звертає увагу, що він змінив своє прізвище та ім'я з "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено свідоцтвом про зміну імені від 25 липня 2006 року. До дня смерті матері він постійно проживав із спадкодавцем за адресою [ADDRESS]. З метою отримання спадкового майна, він звернувся до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно за спадкодавцем. Як наслідок, 27 січня 2015 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі чого просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву, якою просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Селищний голова Зеленко О.Д. направила суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника ради, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. В силу ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 28 січня 1971 року, а отже є, в силу ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги спадкування за законом. При цьому судом встановлено, що [PERSON] змінив своє прізвище та ім'я з "[PERSON]" на "[PERSON]", про що в книзі реєстрації зміни імені, 25 липня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за №15, підтвердженням чого є свідоцтво про зміну імені, виданого 25 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS] Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спадковий будинок побудований у 1947 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області № 229 від 20 січня 2015 року, житловий будинок [ADDRESS] дійсно, належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, вступив в управління та володіння спадковим майном. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком [ADDRESS], що стверджено копією паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] від 1 серпня 2006 року, в якому міститься відмітка про зареєстроване місце проживання позивача по [ADDRESS] з 10 лютого 1990 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №39542789 від 5 лютого 2015 року заповітів та спадкових договорів нині померла [PERSON] не оформляла та, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 39543760 від 5 лютого 2015 року спадкової справи після смерті [PERSON] на заводилося. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України позивачем не ставилось.

Outcome: approved