Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним договір про отримання позики у розмірі 1 800 грн. (кредитний договір) № 134302 від 05.05.2018 року, укладений між ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) та [PERSON] ; застосувати наслідки недійсності договору про отримання позики у розмірі 800 грн. (кредитного договору) № 134302 від 05.05.2018 року, укладеного між ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) та [PERSON] , шляхом стягнення з ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) на користь [PERSON] переплати за договором про отримання позики у розмірі 1800 грн. (кредитним договором) № 134302 від 05.05.2018 р. в сумі 10 259,85 грн.; стягнути з ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначила, що 05.05.2018 року вона в мережі інтернет через Веб-сайт відповідача звернулась до ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) з електронною заявкою про отримання позики у розмірі 1800 грн. Станом на 20.05.2019 року згідно виписки по рахунку з особистого кабінету позивача на офіційному сайті відповідача вбачається, що позивачем здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за вказаною позикою на загальну суму 12059,85 грн. (835,20 грн. - 02.06.2018 р., 1192,75 грн. - 05.07.2018 р., 972,72 грн. - 05.08.2018 р., 1990,08 грн. - 14.09.2018 р., 1416,24 грн. - 19.10.2018 р., 864,00 грн. - 18.11.2018 р., 835,20 грн. - 17.12.2018 р., 864,00 грн. - 16.01.2019 р., 864,00 грн. - 15.02.2019 р. та 2225,66 грн. - 29.03.2019 р.), що більш ніж в шість разів перевищує суму отриманої позики. З цих підстав, позивач вважає, що заборгованість погашена у повному обсязі. Крім цього, позов мотивований тим, що при укладенні вищевказаного кредитного договору порушені її права як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних» та порушено порядок укладання електронного договору, а саме відсутність належної оферти або акцепту, що не відповідає вимогам ст.ст. 203, 205, 207, 208 ЦК України. 17 липня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву /а.с. 31-37/, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову. 31 жовтня 2019 року, за клопотання позивача, ухвалою суду витребувано у ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" завірені належним чином детальний розрахунок заборгованості та виписку по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 134302 від 05 травня 2018 року із зазначенням: сум, виданих кредитних коштів; сум, отриманих у рахунок погашення заборгованості; інформації щодо розподілення отриманих в рахунок погашення заборгованості сум (тіло, відсотки, комісія, пеня тощо); заборгованості станом на поточну дату (дату формування розрахунку та виписки). Закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 28 листопада 2019 року на адресу суду надійшов лист відповідача за вих. № 579/8/19 від 21.11.2019 року, яким направлено до суду витребувану інформацію та документи згідно ухвали суду від 31.10.2019 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового розгляду сповіщений, згідно вимог ст. 128 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що наявні законні підстави відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що 05 травня 2018 року між сторонами укладено договір про отримання грошової позики у розмірі 1800 грн. (кредитний договір) № 134302 від 05.05.2018 року (а.с. 38-40), який укладено по мережі інтернет через Веб-сайт ТОВ "Кредитна установа "Кредит Комерц" (Море гроші) за електронною заявкою [PERSON] про отримання грошової позики на суму 1800 грн. За умовами кредитного договору № 134302 від 05.05.2018 року, позивач отримала від відповідача грошові кошти в сумі 1800 грн. на строк 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,6% за кожен день користування кредитом від сум кредиту (п. 1.1, 1.4 Договору), з погодженням реальної процентної ставки по кредиту в розмірі 584,00% річних (п. 4.2) та пенею при порушенні зобов`язань в сумі 3,00% від суми кредиту за кожен день прострочення (п. 5.2). Факт укладання вказаного договору та користування позивачем грошовими коштами в сумі 1800 грн., повністю визнається сторонами у справі та підтверджується наданими позивачем додатками до позову, у тому числі фотознімком позивача з паспортом в руках та випискою по кредиту (а.с. 38-53). Згідно з п. 9.8 та п. 9.9 кредитного договору № 134302 від 05.05.2018 року, позичальник підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору інформацію вказану в ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та їй зрозумілі всі умови кредитування зазначені в договорі, про що засвідчила своїм електронним підписом у спірному договорі (а.с. 40). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомоги особистого ключа та перевіряється за допомоги відкритого ключа. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідноч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Кредит Комерц" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У відповідності до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже договір укладений між сторонами 05.05.2018 року в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, спірний кредитний договір було укладено позивачем з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позивачем електронного підпису, визначеного ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи вище викладене, суд вважає доведеним, що між сторонами укладений електронний кредитний договір, який підписаний сторонами, який відповідає нормам закону, при його укладанні були додержані вимоги ч.ч. 1-3, 5, 6 с. 203 ЦК України, та за яким кредитні кошти були перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, що останньою не заперечується. Виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині визнання кредитного договору недійсним. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині застосування наслідків не дійсності кредитного договору, суд приходить до висновків про необхідність відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним. Посилання на спричинення позивачу моральної шкоди, суд також не може вважати доведеним, оскільки як встановлено судом договір був укладений добровільно та має виконуватися належним чином згідно його умов, позивач не надала жодних допустимих та належних доказів щодо спричинення їй моральної шкоди з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини... На підставі викладеного,

Outcome: dismissed