Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Племінний завод "Червоний велетень", Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, Відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) № 518 в ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» в с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею 5,6944 га., в тому числі, ріллі 5,5192 га., сіножаті 0,1752 га., яка належала померлому 27 січня 2002 року батьку [PERSON] на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування. Оскільки за життя батько не отримав сертифікат про право на земельний пай, неможливо оформити на нього свідоцтво про право на спадщину, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розгляд справи проводити без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Представник Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, відповідач у справі, в судове засідання не з'явився, 09 червня 2015 року, та повторно 19 червня 2015 року надали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень» у судове засідання не з'явився, у листі за № 227 від 17 червня 2015 року просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Представник третьої особи Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується судовою розпискою. Представник третьої особи управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 03 червня 2015 року та 18 червня 2015 року направив до суду письмові пояснення, які просив врахувати при ухваленні рішення. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права\~ щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 27 січня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 308312, виданого Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області (а.с. 11) та [PERSON], померлої 06 лютого 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 096637, зареєстрованого Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області (а.с. 12). Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯЖ № 154345, зареєстрованого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 10) 04 листопада 1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «Ковальова» на «Петрова», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 402436. (а.с. 10) З 22 листопада 1944 року до 15 вересня 1972 року [PERSON] працював у радгоспі «Червоний Велетень», який перейменований на держплемзавод «Червоний Велетень», правонаступником якого є ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень». (а.с. 55-57) Відповідно до довідки виписки з протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району від 15 січня 2002 року [PERSON] внесений до списку громадян - членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району Харківської області, які мають право на земельну частку. (а.с. 16-18, 19-34) З протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району від 06 грудня 2003 року та додатку до нього вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за [PERSON] визначено земельну ділянку № 518 загальною площею 5,6944 га, в тому числі ріллі 5,5192 га., сіножаті 0,1752 га. (а.с. 35-37, 38-54) Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину шляхом володіння, користування та розпорядження майном спадкодавця, однак за життя [PERSON] не встигла одержати державний акт на право на земельну частку (пай). Так, з копії довідки № 1518 від 06 травня 2015 року, виданої Біріквською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована з 1998 року по день смерті 06 лютого 2007 року за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] і по теперішній час за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з липня 2007 року [PERSON], [INFO]. Окрім вказаних осіб за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований і не проживає, в тому числі малолітні і неповнолітні діти. (а.с. 59) Відповідно до даних з копії довідки № 1045 від 12 лютого 2007 року, виданої виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] дійсно поховала свою матір [PERSON], померлу 06 лютого 2007 року, з якою проживала разом та доглядала до смерті. (а.с. 58) 24 жовтня 2007 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після помердлої [PERSON], яка складається з грошових вкладів, що знаходяться в ТВБВ № 2838/036 с. Бірки Зміївського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-1972. (а.с. 60) За життя [PERSON] не виготовив земельно-правову документацію та відповідно не одержав Державний акт на право власності на земельну ділянку, що стало перешкодою у видачі Свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] Вказана обставина підтверджується даними з листа Відділу Держземагентсва у Зміївському районі Харківської області від 02 червня 2015 року за № 01-15/955. (а.с. 65-66) Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України в редакції 1963 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до вимог статті 548 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою чи з застереженням. Як визначено п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори вбачається, що після померлого 27 січня 2002 року [PERSON], 01 квітня 2003 року за р. № 2-298 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири на ім'я дружини померлого [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило, документи на оформлення іншого спадкового майна не надавалися/ (а.с. 115) Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Представником третьої особи ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" надано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ХР № 001133, з якого вбачається, що рішенням Зміївської районної ради народних депутатів від 05 лютого 1998 року за № 70 ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" надано у постійне користування 4772,3 гектарів землі для ведення сільськогосподарського вирбництва. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. Позивачем [PERSON] надано докази того, що вона є спадкоємцем померлого 27 січня 2002 року батька [PERSON], прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на майно, право власності спадкодавця на яке підтверджено правовстановлюючими документами. Крім того, до складу спадщини входить майнове право на земельну частку (пай), яке також успадковане [PERSON], але враховуючи ту обставину, що на день смерті [PERSON] не було одержано сертифікат на земельну частку (пай), одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі неможливо. За таких обставин, визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання за нею у порядку спадкування права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved