Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

24 листопада 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Лиманської міської ради Донецької області, який діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області з 16 квітня 2020 року знаходяться малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за категорією "проживання дитини в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини". Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , разом із дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того за зазначеною адресою також проживають мати та батько відповідачки. Будинок одноповерховий, сільського типу та складається із двох кімнат, кухні та коридору. Опалення у будинку пічне. В кімнатах брудно, повітря у будинку сперте, має неприємний запах, батьки відповідачки палять у будинку. Постільна білизна, одяг та взуття дітей брудне, має неприємний запах та потребує реонту. Діти завжди брудні та не мають навичок до самообслуговування засобами особистої гігієни. Подвір`я біля будинку занедбане. Малолітній [PERSON] , 2007 року народження, 01 вересня 2014 року був зарахований до першого класу Дробишевської ЗОШ І-ІІІ ступенів Лиманської міської ради та у 2016 році через низький рівень навчальних досягнень психолого-медико-педогогічна комісія м. Лиман рекомендувала [PERSON] подальше навчання [PERSON] в спеціальній школі або за індивідуальною формою, однак відповідачка на рекомендації комісії не відреагувала та з 19 квітня 2016 року дитина до школи не ходила, до занять [PERSON] приступив у 2017-2018 навчальному році. За результатами медичного обстеження в психіатричній лікарні м. Слов`янська, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має інвалідність. З 18 жовтня 2018 року по теперішній час малолітній [PERSON] не навчається. До сімейного лікаря за допомогою відповідачка не звертається, щеплень за календарем дітям не здійснює, рекомендації лікаря щодо лікувальних заходів не виконує. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Лиманського міського центру соціальних служб на підставі рішення комісії із захисту прав дітей виконавчого комітету Лиманської міської ради від 14 травня 2020 року № 48. Однак [PERSON] від спілкування із фахівцями з соціальної роботи категорично відмовляється, на контакт не іде, на телефонні дзвінки не відповідає. Будинок, у якому проживає відповідачка із дітьми, відключено від електропостачання за борги. Відповідачка [PERSON] свідомо, систематично, постійно нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своїх дітей, в зв`язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати дітей під опіку до виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Лиманської міської ради та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача - виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та суду пояснив, що [PERSON] на теперішній час не працює, отримує соціальну допомогу на трьох дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти не відвідують навчальні заклади, не отримують належної освіти та медичної допомоги, відстають у своєму розвитку. Враховуючи, що за дітьми з боку матері не здійснюється нагляд, перебування дітей з матір`ю створює загрозу їх життю та здоров`ю, у зв`язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити та пояснила, що піклується про своїх дітей, виплат на дітей не отримує, будинок, де проживають діти в нормальному стані. Навчальні заклади дітям не дозволяє відвідувати, бо дітей там ображають. Старшого сина [PERSON] кожного дня возить до психіатричної лікарні м.Ізюм. Під час надання пояснень в судовому засіданні відповідачка [PERSON] вживала нецензурні вислови в бік представника позивача, звинувачуючи його в припиненні соціальних виплат, була одягнена брудно та неохайно. Свідок [PERSON] , батько [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що проживає з дружиною, донькою та її дітьми за адресою: [ADDRESS] , внуків одягає та годує. Щодо необхідності навчання та лікування дітей нічого не знає, вважає, що діти ще малі, щоб відвідувати садок чи школу. Присадибну ділянку біля будинку не обробляють, двора видає сільрада. Під час надання пояснень в судовому засіданні свідок [PERSON] висловив претензії до представника позивача щодо припинення соціальних виплат на дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працюючи на посаді старости Дробишевського старостинського округу, зустрічалася з відповідачкою [PERSON] , яка приходила писати заяву щодо отримання матеріальної допомоги. На теперішній час діти [PERSON] не відвідують навчальні заклади з невідомих причин. Відповідачку попереджали щодо можливості позбавлення батьківських прав за невиконання обов`язків щодо виховання дітей, але [PERSON] сказала, що нічого не вийде, бо в неї є адвокат з м.Донецька. Свідок [PERSON] , який працює на посаді фахівця соціальної роботи Лиманського центру соціальних служб, суду повідомив, що займається наданням допомоги сім`ям, які опинилися в складних життєвих обставинах. На теперішній час [PERSON] , якому виповнилося 13 років, не відвідує школу, крім того має інвалідність та потребує корекційної програми. Відомо, що в матері [PERSON] були неодноразові конфлікти у школі. Неодноразово матері телефонували та просили, щоб син продовжив навчання, але вона на контакт не пішла. Також, 1 вересня до шкоди не пішов середній син [PERSON] , якому виповнилося 7 років. Діти завжди недоглянуті, одяг брудний, не підібраний за розміром. В будинку в дітей є спальні місця, але приміщення, де проживають діти - занедбане, город не оброблений. Свідок [PERSON] , суду повідомила, що працює на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Дробишевської ЗОШ І-ІІІ ступенів. В мікрорайоні Дробишевської ЗОШ І-ІІІ ступенів проживає багатодітна сім`я (троє дітей), матері-одиначки [PERSON] . Склад сім`ї: мати [PERSON] , 1982 р. н., син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] був зарахований в 1 клас 01.09.2014 року. За час навчання в першому класі [PERSON] показав низький рівень знань і вмінь. Не засвоїв програму першого класу. Не читав, під диктовку не писав. Копіював лише рукописні букви. Вивчив п`ять голосних букв, цифри називав в межах десяти. Рахувати не вмів. Зважаючи на низький рівень навчальних досягнень починаючи з 2014-2015 навчального року адміністрація школи пропонувала сім`ї [PERSON] представити [PERSON] на психолого-медико-педагогічну комісію для вирішення зміни програмного рівня та визначення форми його подальшого навчання. 18.04.2016 року психолого-медико-педагогічна комісія м. Лиман вивчала досягнення [PERSON] та рекомендувала його мамі, [PERSON] , змінити програмовий рівень навчання [PERSON] і продовжити навчання за індивідуальною формою або у спеціалізованій школі. [PERSON] на пропозицію комісії ніяк не відреагувала, а з 19.04.2016 року дитина взагалі перестала відвідувати школу. На спроби повернути [PERSON] до школи адміністрація навчального закладу та вчителі наражалися на грубощі з боку [PERSON] та її батьків, які мешкають в одному будинку з багатодітною сім`єю. У 2017-2018 навчальному році [PERSON] приступив до занять 05.09.2017 року, після інтенсивного спілкування з сім`єю та кропіткої роботи працівників школи, членів батьківського комітету, представників відділу освіти, селищного старости, працівників служби у справах дітей. працівників поліції, але через деякий час хлопчик знов перестав відвідувати школу. У березні-травні 2018 року [PERSON] нарешті дала згоду на проходження Андрієм психолого-медико-педагогічної комісії у м. Лиман та області. Класний керівник [PERSON] за власний кошт возила [PERSON] з матір`ю 15.05.2018 року на медичну комісію до м. Лиман., 25.06.18 року до дитячого психіатра м. Слов`янськ, який встановив діагноз та рекомендував матері звернутися до ЛКК за довідкою на індивідуальне навчання з відвідуванням школи. Але [PERSON] відмовилася відвідати цю комісію. А спроби представників школи умовити її не увінчалися успіхом. На протязі квітня-травня, серпня-вересня 2018 року сім`ю [PERSON] відвідували класний керівник [PERSON] , заступник директора з НВР [PERSON] , селищний староста [PERSON] , начальник служби у справах дітей Голєв СІ, працівники поліції. Сім`я [PERSON] категорійно у грубо-непристойній формі відмовилася представляти [PERSON] на комісію. [PERSON] з 17.09.2018 року по 17.10.2018 рік перебував у стаціонарі психіатричної лікарні м. Слов`янськ. Після його перебування в лікарні мати взагалі відмовилась спілкуватися з працівниками школи, [PERSON] до школи так і не повернувся. В тій же сім`ї виховується [PERSON] , [INFO] , якому на [INFO] виповнилося 7 років. Згідно Закону України «Про освіту» він має навчатися в 1 класі, але мати, [PERSON] , категорично відмовляється зараховувати дитину до школи, посилаючись на наміри показати [PERSON] спеціалістам психіатричного профілю. Адміністрація школи почала відвідувати родину [PERSON] з 2014 року, з 2016 року почала вже бити на сполох, надсилати повідомлення та звертатися за допомогою до відповідних органів та установ, а починаючи з листопада 2018 року щомісячно, зверталася до служби у справах дітей Лиманської міської ради, Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУШІ Донецької області, старости Дробишевського старостинського округу, управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради та навіть до Лиманської міжрайонної прокуратури з проханням вплинути на вирішення питання відповідними структурами по залученню дітей сім`ї [PERSON] до навчання. Незважаючи на зусилля школи, громадськості та відповідних установ діти школу так і не відвідують. Свідок [PERSON] , суду повідомив, що працює на посаді вчителя географії і хімії Дробишевської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Сім`ю [PERSON] , яка проживає по сусідству відвідував неодноразово, разом із селищним головою та представниками поліції, але [PERSON] до будинку нікого не пустила. [PERSON] не йде на спілкування, вислювлюється нецензурно та образливо на адресу вчителів. В селі є дитячий майданчик, але дітей [PERSON] на ньому ніколи не бачив. Діти гуляють по вулиці, в лісі, вживають при спілкуванні нецензурні вислови. Старший син гуляє сам, менші ходять разом з матір`ю. Воду беруть у скважині в кінці села, оскільки колодязь з водою чи водопостачання у домоволодінні відсутні. Діти з однолітками не спілкуються, завжди брудні, немиті, нестрижені, нерозчесані, не отримують навчання, розвиваються в обмеженому просторі - без книжок, світла, телевізора. На подвір`ї та в будинку відсутній туалет. Свідок, [PERSON] , яка працювала на посаді старости Дробишевського старостинського округу, суду пояснила, що діти відповідачки [PERSON] не відвідують навчальні заклади, голодні та брудні. Відвідувала будинок, в якому проживають діти, та бачила, що в дітей немає власних ліжок, сплять разом з дорослими. Дорослі в будинку палять та відчувається постійний сморід. Стіни та посуд в жахливому стані - брудні, з павутинням. Допомога від старостинського округу постійно надавалась - продуктами, одягом, дровами. Виділяли транспорт для обстеження дітей у лікаря - психіатра, але відповідачка відмовилася від поїздки та перестала виходити на зв`язок. Соціальна допомога на дітей оформлена, але діти не забезпечені навіть їжею, в будинку відсутній холодильник. В магазині діти просять дати їм безкоштовно хліб. Одяг та іграшки дають жителі села. Обов`язки щодо виховання та лікування дітей мати не виконує. Часто діти ходять самі по вулиці, в лісі, на кладовищі, що створоє небезпеку їх життю чи здоров`ю. Школа знаходиться навпорти будинку, де проживає сім`я [PERSON] , але старші діти її не відвідують. Молодший не відвідує садочок, який у селищі теж є. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки та свідків, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2007 року Дробишевською селищною радою міста Красний Лиман Донецької області, актовий запис № 15, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2013 року Дробишевською селищною радою Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 13, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 110, батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11, 12). Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтва про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується наданими предмтавником позивачем копіями Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00026133189, № 00026135210 та № 00026135674, сформованих 09 квітня 2020 року (а.с. 13-14, 15-16, 17-18). Відповідно до довідки від 28 травня 2020 року № 473, виданої виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, відповідачка [PERSON] разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно з медичним висновком № 4 НКП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Лиманської міської ради від 23 січня 2019 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , є інвалідом та має захворювання F 71.8 Помірна розумова відсталість, астено-неврологічний синдром; дизартрія, дислексія, дисграфія; F 80.1 (а.с. 19). Згідно інформаційного листа від 16 січня 2021 року № 09 вх 01-0173-4/1, наданого Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради, станом на 16 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як одержувач наступних видів державної соціальної допомоги: на дітей одиноким матерям; малозабезпеченим сім`ям; на дитину з інвалідністю; на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях (а.с. 82). Загальна сума отриманих [PERSON] соціальних виплат за 2020 рік склала 102654,27 гривень (а.с. 83-85). Відповідно до листа директора Дробишевської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лиманської міської ради Донецької області № 122 від 02 червня 2020 року [PERSON] [PERSON] , [INFO] , був зарахований до Дробишевської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лиманської міської ради Донецької області з 01 вересня 2014 року. За час навчання показав низький рівень знань і вмінь, не засвоїв програму першого класу. Зважаючи на низький рівень навчальних досягнень починаючи з 2014-2015 навчального року адміністрація школи пропонувала сім`ї [PERSON] передати [PERSON] на психолого-медико-педагогічну комісію для вирішення зміни програмного рівня та визначення форми його подальшого навчання. 18 квітня 2016 року психо-медико-педагогічна комісія м. Лиман рекомендувала [PERSON] змінити програмовий рівень навчання [PERSON] і продовжити навчання у спеціалізованій школі або за індивідуальною формою. [PERSON] на пропозицію комісії не відреагувала і з 19 квітня 2016 року дитина перестала відвідувати школу. У 2016-2017 навчальному році [PERSON] відвідував школу нерегулярно. У 2017-2018 навчальному році [PERSON] приступив до занять 05 вересня 2017 року після спілкування матері з працівниками школи, представниками відділу освіти, старостою, працівниками поліції та працівниками служби у справах дітей. Мати [PERSON] - [PERSON] 15 травня 2018 року возила дитину на психо-медико-педагогічну комісію до м. Лиман та 25 червня 2018 року - до дитячого психіатра м. Слов`янськ. На заключну обласну ПМПК [PERSON] з дитиною не з`явилася. З 17 вересня 2018 року по 17 жовтня 2018 року [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні психіатричної лікарні м. Слов`янськ, та з 18 жовтня 2018 року перестав відвідувати школу. Незважаючи на зусилля школи, громадськості та відповідних установ, [PERSON] на протязі 2018-2019, 2019-2020 навчальних років школу не відвідував. На всі спроби встановити порозуміння з матір`ю дитини, працівники школи та відповідних служб наражаються на грубощі та відверту неприязнь (а.с. 24). Згідно з повідомленням головного лікаря КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Лиманської міської ради Чалого Ю.М. від 14 квітня 2020 року № 355, на диспансерному обліку у лікаря психіатра перебуває дитина з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] ; захворювання, які можуть бути викликані несприятливими соціально-побутовими умовами в сім`ї, відсутні; [PERSON] за допомогою сімейного лікаря не звертається, щеплення за календарем матір`ю не здійснюються, рекомендації, які надає лікар щодо лікувальних заходів, не виконуються (а.с. 26). Згідно характеристики [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із дітьми та своїми батьками. У шлюбі не перебуває, має статус одинокої матері, офіційно не працевлаштована, її сімейний дохід складається із соціальних виплат на дітей та пенсійних виплат батьків. У будинку антисанітарні умови, запаси їжі відсутні. До Дробишевського старостинського округу періодично надходять усні скарги від суддів, що діти завжди брудні та неохайні, а також письмові звернення від директора Дробишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів на невиконання батьківських обов`язків [PERSON] (а.с.21). Староста Дробишевського старостинського округу Лиманської об`єднаної територіальної громади у письмовому зверненні до Служби у справах дітей від 24 лютого 2020 року № 26-32-51 просив вжити заходів щодо обстеження стану та умов проживання дітей з багатодітної родини [PERSON] , оскільки від жителів округу отримано усні скарги про неналежний вигляд та стан дітей (а.с. 22). На підставі звернення старости Дробишевського старостинського округу Лиманської об`єднаної територіальної громади фахівцями Лиманського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді був здійснений вихід до сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з метою встановлення причин невідвідування школи малолітнім [PERSON] та складання акту оцінки потреб. Під час відвідування [PERSON] в категоричній формі відмовилася від спілкування та складання акту оцінки потреб, при цьому висловлювалася на адресу фахівця соціальної роботи та старости грубою нецензурною лайкою. Встановлено порушення матір`ю прав дітей. Директор Лиманського міського центру ЦСССДМ листом № 102-03-07 від 19 лютого 2020 року просив начальника Служби у справах дітей Голєва С.І. сприяти вирішенню проблеми, яка склалася в родині [PERSON] та прийняти заходи відповідно до чинного законодавства (а.с.23). Відповідно до інформаційного листа Лимансього міського центру соціальних служб від 05 листопада 2020 року № 931-03-07 на підставі рішення комісії з прав захисту дітей Лиманської міської ради № 48 від 14 травня 2020 року Лиманським міським ЦСС під соіальний супровід було взято родину [PERSON] , яка опинилась у складних життєвих обставинах. На початку супроводу [PERSON] виконувала рекомендації фахівця із соціальної роботи, погоджувалася на пропозиції звернутися до дитячого обласного пихіатра для отримання рекомендацій щодо навчання малолітніх[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак з 31 липн 2020 року від запланованого виїзду до дитячого обласного психіатра відмовилася, від бесід за планом соціального супроводу, а також спілкування із фахівцями із соціальної роботи відмовляється в категоричній формі, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 27). З актів обстеження умов проживання дітей від 02 березня 2020 року та від 27 жовтня 2020 року складеного службою у справах дітей Лиманської міської ради за адресю: [ADDRESS] , вбачається, що з`ясувати умови проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не можливо, оскільки члени комісії не були допущені до помешкання. При зовнішньому огляді подвір`я було з`ясовано, що паркан завалений, подвір`я занедбане, шибки вибиті. Зі слів сусідів, старости округу, адміністрації школи, умови проживання дітей є антисанітарними та негативно впливають на стан здоров`я дітей (а.с. 29, 30). Відповідно до повідомлення старости Дробишевського старостинського округу від 02 листопада 2020 року № 26-32-184, будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому мешкає багатодітна родина [PERSON] , з 01 квітня 2020 року відключена від мережі електропостачання за значні борги (а.с. 25). Так, судом достовірно встановлено, що мати дітей - [PERSON] , свідомо систематично нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не забезпечує дітям необхідного харчування, небезпечних умов проживання, медичного догляду, не створює умов для отримання дітьми освіти, для їх соцільного розвитку, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини є підставою позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей знайшло повне відображення в поведінці відповідачки, яка не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток своїх дітей, не створює безпечні умови проживання дітей та умови для отримання освіти та соціального розвитку дітей. Згідно відомостей КНП Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" (а.с.92) з приводу надання психіатричної допомоги [PERSON] мати - [PERSON] не зверталася, що спростовує покази відповідачки про звернення до закладу з приводу медичного обстеження дитини. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачці будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно відомостей Управління соціального захисту Лиманської міської ради з січня по грудень 2020 року [PERSON] виплачена допомого на 3-х дітей, як одинокій матері в сумі 30771,04 грн; на дітей, як виховуються в багатодітних сім`ях в сумі - 10200 грн.; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям 33926,83 грн. та державна соціальна допомога дітям з інвалідністю 27756,40 грн. (а.с.84-85). Всього за 2020 рік соціальна допомога виплачена в сумі 102654,27 грн., отже забепечити дітей достатнім одягом, харчуванням та навчальним матеріалом у відповідачки була та претензії до представника позивача щодо відсутності соціальних виплат є безпідставними. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 28 від 16 листопада 2020 року, наданого Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки вона повністю відсторонилися від виконання своїх батьківських обов`язків, виховання та матеріального забезпечення дітей (а.с. 31-33). Суду надано достатньо доказів, того що відповідачка [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не забезпечує дітям необхідного харчування, небезпечних умов проживання, медичного догляду, не створює умов для отримання дітьми освіти, не піклується про підготовку дітей до самостійного життя. Таке ставлення матері до дітей негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, процес здобуття ними освіти, не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та є неприпустимим у сучасному цивілізованому суспільстві. Суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. За подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивачем, як юридичною особою, повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 4204,00 грн. (за вимогу немайнового характеру щодо позбавлення батьківських прав - 2102,00 грн., та за вимогу майнового характеру щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 2102,00 грн.). Однак позивач, згідно з приписами Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору. Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 4204,00 гривень. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved