Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України, посилаючись на те, що 29 вересня 2018 року в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району сталася ДТП за участю автомобіля Audi номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Hyundai, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобіль Hyundai, номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 13 листопада 2018 року та звіту № 376/М/2018 від 15 листопада 2018 року виплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 7774,20 грн.. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість якого складає 800 грн. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 8574,20 грн. 6 вересня 2019 року з метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування шкоди, проте останній її добровільно не відшкодував. Моторне (транспортне) страхове бюро України просить суд стягнути з відповідача на користь МТСБУ заборгованість в сумі 8574 грн. 20 ком. та на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не прибула, подала до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без участі представника (а.с.47). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений відповідно до ч. ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України належним чином (а. с. 44, 46), причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року (а. с. 7) [PERSON] 29 вересня 2018 року, о 14 год. 30 хв., по вул. Леніна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем марки Audi, номерний знак AGO119, під час руху заднім ходом був не уважним, не забезпечив безпеки виконання маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого, вчинив зіткнення з автомобілем марки Hyudai Accent, номерний знак [NUMBER] , який стояв позаду, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. п. 2.3(б), 10.1, 10.9 ПДР України. Вказаною постановою судді відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З копії акта огляду транспортного засобу від 19 жовтня 2018 року (а. с. 16 зв. - 17) встановлено, що вищевказаний автомобіль Hyudai Accent, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 6 вказаного Закону України страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вимог ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до копій звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Hyudai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] від 7 вересня 2015 року № 376/М/2018 (а. с. 12-15) висновку/калькуляції від 19 жовтня 2018 року (а.с. 18-21) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Hyudai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 7774,20 грн. На підставі наказу МТСБУ від 30 листопада 2018 року № 11103 (а. с. 22), довідки № 1 від 21 листопада 2018 року (а. с. 23) моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало власнику вказаного транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 7774 гривні 20 копійок, що підтверджується копією платіжного доручення (а. с. 24). Таким чином, враховуючи, що відповідача, як водія автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] , визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП, і цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля не була застрахована на момент ДТП (а. с. 11), а заподіяну ним шкоду власнику транспортного засобу Hyudai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] відшкодувало моторне (транспортне) страхове бюро України, виплативши страхове відшкодування в сумі 7774 гривні 20 копійок, - відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" позивач набув право регресної вимоги до водія незабезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до п. 34.2, 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» кваліфікаційне свідоцтво оцінювача є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювачавстановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2018 року (вих. № 3.1-05/53376/вих/1) МТСБУ направило на адресу ТОВ „Незалежна експертна компанія" повідомлення про надання доручення на виконання робіт по справі № 53376, відповідно до якого, МТСБУ відповідно до умов договору № 2015/0001 від 10.12.2015 року доручає виконати в строк до 16 листопада 2018 року наступні роботи: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; скласти прокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників. ТОВ „Незалежна експертна компанія" проводить свою діяльність на підставі свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів за № 5607 від 25 червня 2007 року, виданого Фондом державного майна України, та сертифікату № 45/17 суб`єкта оціночної діяльності від 31 січня 2017 року, строк дії якого з 31 січня 2017 року по 31 січня 2020 року, зі спеціалізацією «оцінка колісних транспортних засобів» (а. с. 21). Разом з тим, позивачем МТСБУ окремо заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем за огляд та проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 800 гривень, що підтверджується копіями рахунка на оплату № 795 від 15 листопада 2018 року (а.с. 25), акту виконаних робіт (а.с. 26) та платіжного доручення від 11 січня 2019 року (а.с. 27). Чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за огляд та проведення оцінки вартості матеріального збитку, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в частині відшкодування витрат, понесених позивачем за огляд та проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 800 гривень слід відмовити. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 486/707/16-ц. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 7774 гривні 20 копійок, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial