Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом до ПП «Спутник» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, посилаючись на те, що 05.08.2019 року був прийнятий на посаду касира у ПП «Спутник» та працював на даному підприємстві на складі «Нової пошти» №1 в м. Святогірську. 07.10.2019 року позивач отримав повістку про явку до військкомату для проходження строкової служби, про що він повідомив відповідача. 16.11.2019 року позивач прийняв присягу та передав відповідачу довідку про проходження строкової служби. На неодноразові звернення позивача до бухгалтера підприємства з приводу виплати заробітної плати, йому повідомляли, що вирішують це питання. На чергове звернення до відповідача у квітні 2020 року батькові позивача видали трудову книжку позивача з записом про його звільнення від 08.10.2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП України. З наказом про звільнення позивач не ознайомлений. В зв`язку з викладеним просив скасувати наказ ПП «Спутник» №05к від 08.10.2019 року про його звільнення з 08.10.2019 року з посади касира та поновити позивача з 08.10.2019 року на посаді касира ПП «Спутник». Позивач, [PERSON] , та його представник, [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 05.08.2019 року перебував в трудових відносинах з ПП «Спутник» - працював на посаді касира, що підтверджується копією трудової книжки. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відповідно до військового квитка серії [NUMBER] від 08.10.2019 року був призваний на строкову військову службу та з 08.10.2019 року звільнений з займаної посади за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України підставою для припинення дії трудового договору є закінчення строку трудового договору. При цьому, відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України, За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Таким чином, на момент припинення трудових відносин з позивачем нормами Кодексу законів про працю України передбачалася можливість збереження робочого місця за працівниками, що проходять строкову військову службу. З метою соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час дії особливого періоду, у статті 119 КЗпП України (із змінами та доповненнями), та статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (із змінами та доповненнями) визначено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом на час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 119 Кодексу Законів про працю України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", «Про альтернативну (невійськову) службу", «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, згідно чинного діючого законодавства, після оголошення Президентом України мобілізації, в Україні наступає особливий період. Враховуючи вищевикладене, позивач був призваний до військової служби саме під час дії особливого періоду, отже на нього розповсюджуються гарантії та компенсації передбачені для громадян, відповідно до статті 119 Кодексу Законів про працю України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", «Про альтернативну (невійськову) службу", «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та яким надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При зверненні до суду позивачем не заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не надано жодних довідок про отримання заробітної плати за останні два місяці перед звільненням, не надано інформації про кількість відпрацьованих днів або годин, не заявлено відповідного клопотання про витребування відповідної довідки у відповідача, що позбавляє суд можливості розрахувати суму середнього заробітку. З огляду на положення статті 235 КЗпП України суд вважає за необхідне зазначити, що особа, яка не заявила до суду вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу одночасно з вимогою щодо визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, не обмежена правом реалізувати це в майбутньому. Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі статтею 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. З наказом про звільнення позивач не ознайомлений, зворотнє відповідачем не доведено. Трудову книжку отримано в квітні 2020 року. Після звільнення (з 08.10.2019 року) позивач перебуває на військовій службі, знаходиться на казарменому положенні, тобто, обмежений у свободі пересування, а тому суд вважає, що причини пропуску строку для звернення до суду є поважними і вважає за необхідне такий строк позивачу поновити. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі наведеного,

Outcome: approved