Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Кредитна спілка «Хортиця» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.12.2011 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 90-11, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 18 місяців, тобто з 23 грудня 2011 року до 23.06.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між КС «Хортиця» та [PERSON] був укладений договір поруки від 23.12.2011 р., відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався відповідати перед КС «Хортиця» по зобовязанням [PERSON] за кредитним договором № 90-11, як солідарний боржник. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не виконали свої зобовязання по кредитному договору належним чином, у звязку з чим, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2012 року по справі № 2/0808/1754/2012 з [PERSON], [PERSON] на користь КС «Хортиця» стягнуто заборгованість у розмірі 11\~306,52 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 19.10.2012 року, відповідачі ні в добровільному, ні в примусовому порядку обовязки по сплаті грошової суми, покладені на них рішенням суду не виконали. Посилаючись на зазначені обставини, КС «Хортиця» просить суд стягнути з відповідачів проценти за договором кредиту за період з 13.07.2012 року по 11.08.2015 року у розмірі 13\~488, 00 грн., інфляційні втрати складають 4\~597, 32 грн., а всього 18085, 32 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. За клопотанням представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі у судове засідання не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень суду не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що статутом КС «Хортиця», який міститься в матеріалах справи, передбачено здійснення діяльності з надання фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Статутом КС "Хортиця" передбачено право кредитної спілки надавати кредити своїм членам на умовах їх зворотності, платності, строковості за рахунок власного капіталу Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 21 Закону встановлено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. \~\~ Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки" кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 , ч. 2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" \~фінансовий кредит це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Як встановлено судом, 23.12.2011 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 90-11, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн., що підтверджується касовим ордером № 430 від 23.12.2011 року. Згідно з п. 2.1. зазначеного кредитного договору [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати встановлені договором проценти за користування кредитом і частку суми кредиту та остаточно розрахуватися до 23.06.2013 року. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2012 року по справі № 2/0808/1754/2012, [PERSON] та [PERSON] зобовязання за договором кредиту не виконали, тому вказаним рішенням суду позов КС «Хортиця» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнено з відповідачів на користь КС «Хортиця» заборгованість у розмірі 11\~306, 52 грн. та судові витрати. Зазначене рішення набрало законної сили 19.10.2012 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням \~у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь \~ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~Відповідно до п. 5.3. договору кредиту № 90-11 від 23.12.2011 року у випадку несвоєчасної виплати передбачених договором сум кредитор має право отримати від позичальника додаткові проценти у розмірі 0,2 % від загальної суми заборгованості по кредиту та несплаченим в строк процентам за кожен день прострочення. Згідно з п. 7.7. договору кредиту № 90-11 від 23.12.2011 року, кредитний договір діє до моменту повного виконання своїх зобовязань позичальником по цьому договору. Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити \~проценти. Як встановлено судом, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не виконали взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а також, не виконали рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2012 року по справі № 2/0808/1754/2012 в повному обсязі, у звязку з чим згідно з п 5.3. договору кредиту за період з 13.07.2012 року по 11.08.2015 року нараховані проценти у розмірі 13\~488, 00 грн., інфляційні витрати складають 4\~597, 32 грн., загальна сума 18\~085, 32 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконали свої зобовязання, внаслідок чого у них виникла заборгованість по процентам, відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved