Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Агро-Цвіт-2014», мотивуючи його тим, що з 28.03.2005 року його батько [PERSON] на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯБ №222836 став власником земельної ділянки площею 3,8613 га з кадастровим номером 1825483600:11:000:0098, що розташовані на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У подальшому після смерті батька він на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2010 року набув право власності на вищевказану земельну ділянку. 01 червня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі належної йому вищевказаної земельної ділянки, який 04.10.2016 року зареєстровано в Державному земельному кадастрі за №16720301. По вказаному договору встановлювалась орендна плата в розмірі 5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2157,25 грн. на рік. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Однак, в порушення вимог договору оренди та положень законодавства України, відповідач протягом 2017-2019 років не виконав істотну умову оспорюваного договору, не сплативши йому орендну плату на загальну суму 6471,75 грн., тобто допустив систематичну несплату орендної плати. Протягом вказаного періоду він неодноразово в усному порядку звертався до представників ТОВ "Агро-Цвіт-2014" з вимогою сплатити йому орендну плату, передбачену договором оренди його земельної ділянки, однак до даного часу орендної плати він не отримав. Таким чином, протягом 2017-2019 років ТОВ «Агро-Цвіт-2012» не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та систематично не сплачує орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою, що є підставою для розірвання договору оренди землі та стягнення невиплаченої орендної плати, тому позивач просить суд розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами, б/н від 01.06.2016 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,8613 га, кадастровий номер 1825483600:11:000:0098, який зареєстровано 04.10.2016 року в Державному земельному кадастрі за №16720301, стягнути з відповідача на його користь несплачену орендну плату за період з 2017 по 2019 роки включно відповідно до вищевказаного договору оренди землі на загальну суму 6471,75 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 3,86 га з кадастровим номером 1825483600:11:000:0098, розташована на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №222836, виданого 28.03.2005 Червоноармійською районною державною адміністрацією Житомирської області (а.с.15). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2010 року право на вищевказану земельну ділянку набув син [PERSON] [PERSON] , [INFO] (а.с.16). 01 червня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Цвіт-2014» було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець [PERSON] надав, а орендар ТОВ «Агро-Цвіт-2014» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,86 га, розташовану на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області. Як вбачається з копії інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку право оренди ТОВ «Агро-Цвіт-2014» належної позивачу земельної ділянки площею 3,8613 га з кадастровим номером 1825483600:11:000:0098 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2016 року, номер запису про право 16720301 (а.с.17). Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно умов договору оренди землі від 01 червня 2016 року, укладеного між сторонами, а саме пунктів 9, 10, 11 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2157,25 грн. При цьому згідно п.5 даного договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 43145 грн. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов`язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 38 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Судом встановлено, що відповідачем всупереч п.10, 11 умов договору оренди землі від 01 червня 2016 року орендна плата за спірним договором за 2017-2019 роки не сплачувалась. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належною йому земельною ділянкою за 2017-2019 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження того, що ним було сплачено [PERSON] орендну плату за 2017-2019 роки, суду не надав. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи наведені вище обставини, оскільки відповідачем будь-яких заперечень щодо позовних вимог, так само як і відзиву на позовну заяву, на адресу суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Цвіт-2014" слід задовольнити, розірвати спірний договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати по договору оренди землі від 01.06.2016 року, в розмірі 6471,75 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved