Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON], в заяві до суду просить постановити рішення про стягнення в його користь з відповідача [PERSON] завданої йому матеріальної та моральної шкоди в розмірі 88305 гривень покликаючись на те, що 14 жовтня 2005 року, йому, виконробу ДП «Константа-Захід» було завдано тілесне ушкодження середньої тяжкості - перелом лівих велико та мало гомілкової кісток, оператором бетонного вузла ДП "Константа-Захід" безпосередньо на робочому місці, під час роботи у відрядженні в селищі Брошнів Івано-Франківської області. Вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2007 року, [PERSON], було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого строком на один рік з відрахуванням у доход держави десяти відсотків його заробітку. Внаслідок вищезгаданої події, він пережив значні душевні та фізичні страждання, перенісши фізичну біль та втративши вневненість у собі, був також позбавлений можливості забезпечувати сім"ю матеріально. До суду позивач [PERSON] подав заяву про збільшення своїх позовних вимог де збільшив позовні вимоги відносно відшкодування йому матеріальної шкоди через заподіяне каліцтво і просить стягнути в його користь з відповідача [PERSON] додатково ще 58364 гривні. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої заявлені позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно 14 жовтня 2005 року через його необережність позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Він згідний оплатити позивачу 325 гривень 65 копійок, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії вироку Рожнятівського районного суду Львівської області від 06 березня 2007 року вбачається, що [PERSON] було визнано виним у вчиненні злочину передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого строком на один рік з відрахуванням у доход держави десяти відсотків його заробітку. Потерпілим від данного злочину являється позивач [PERSON] З копії Ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2007 року вбачається, що апеляційну скаргу засудженого [PERSON], на вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2007 року, було залишено без задоволення, а вирок без зміни. Як вбачається з копії Наказу від 10 жовтня 2005 року, виконроба Дочірного підприємства "Константа-Захід" - [PERSON] було звільнено з роботи за прогул без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України. З копії рішення Залізничного районного суду міста Львова від 20 липня 2007 року вбачається, що [PERSON] було поновлено на роботі на посаді виконроба ДП "Константа-Захід" з 11 жовтня 2005 року та стягнуто в його користь 5280 гривень завданої шкоди. Згідно Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2007 року, апеляційну скаргу ДП Константа Захід» було відхилено, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 20 липня 2007 року, залишено без змін . Згідно Наказу ДП "Константа-Захід" від 19 вересня 2007 року, [PERSON] було поновлено на роботі з 11 жовтня 2005 року, відповідно до рішення Залізничного районного суду міста Львова від 20 липня 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засідання встановлено та підтверджено документально, що майнові витрати на лікування позивача [PERSON], які мають відношення до лікування отриманої ним травмию, нараховують 325 гривень 65 копійок. Суд критично оцінює вимогу позивача [PERSON] про стягнення в його користь з відповідача [PERSON] інших сум шкоди, оскільки позивачем не наведено належних доказів, котрі б підтверджували отримання ним шкоди в уточненій сумі. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за №4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім того, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Виходячи з вищенаведеного, вина відповідача [PERSON] у вчиненні ним злочину передбаченого ст.128 КК України, у відповідності до ст.60 ЦПК України, повністю доведена. Внаслідок травмування позивача [PERSON], діями відповідача [PERSON], позивачу була завдана моральна шкода, оскільки це вимагало додаткових зусиль для організації його життя. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, з відповідача [PERSON] Судом приймаються твердження позивача [PERSON] про те, що він отримав моральні страждання внаслідок отримання ним травми, котра змінила його життя на тривалий період та обмежила його можливості, у зв'язку з чим він потребував стороннього догляду. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, їх тривалість, виходячи з засад розумності та виваженості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 5000 гривень. Судом не приймаються до уваги твердження позивача [PERSON] стосовно відшкодування втраченої зарплати за період тимчасової непрацездатності, оскільки працездатність - це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медична експертиза - в решті випадків (п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Ступінь втрати працездатності визначається на підставі Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року №83. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial