Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.02.2015р. проведено розділ майна подружжя (сторін по даній справі), яким у власність [PERSON] виділено однокімнатну квартиру [ADDRESS], телевізор "Самсунг" сірого кольору, телевізор "Грюндік" чорного кольору, холодильник "Самсунг" коричневого кольору, пральну машину "Самсунг", модель: WF8590NHW/YLP, кондиціонер білого кольору, гарнітур у вітальню, нетбук "Самсунг". Рішення набрало законної чинності та зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Однак відповідач не бажає в добровільному порядку звільняти квартиру, належну позивачу, від своїх речей та передати ключі від вхідних дверей. В звязку з цим, 20.05.2015р. відповідачу була направлена вимога про звільнення приміщення від своїх речей та передачі представнику ключів від вхідного приміщення. У звязку з чим просить усунути перешкоду [PERSON] в користуванні квартирою №172 в буд.№12 по вул.Бериславському шосе в м.Херсоні. Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Зобовязати [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] від особистих речей та передати ключі від вхідних дверей; стягнути з відповідача на його користь сплачені ним судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, однак представник надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.02.2015р. проведено розділ майна подружжя (сторін по даній справі), яким у власність [PERSON] виділено однокімнатну квартиру [ADDRESS], телевізор "Самсунг" сірого кольору, телевізор "Грюндік" чорного кольору, холодильник "Самсунг" коричневого кольору, пральну машину "Самсунг", модель: WF8590NHW/YLP, кондиціонер білого кольору, гарнітур у вітальню, нетбук "Самсунг". Рішення набрало законної чинності та зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 06.05.2015р. [PERSON] є власником квартири №172 буд.12 по Бериславському шосе в м.Херсоні. Відповідно до вимоги від 20.05.2015р. відповідачу була направлена вимога про звільнення приміщення від своїх речей та передачі представнику ключів від вхідного приміщення. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 383 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Враховуючи те, що позивач є власником квартири [ADDRESS], однак відповідач своїми діями чинить йому перешкоди в користуванні зазначеним майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із тим, що суд повністю задовольняє позов з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60грн. На підставі ст. ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224-226, 294 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, суд

Outcome: approved