Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] державної міграційної служби м. Вінниці та за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - квартирою шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивували тим, що 26.03.2014 року, [PERSON] придбала з прилюдних торгів квартиру [ADDRESS] з частиною сараю площею 3,6 кв.м. за ціною 239 100 гривень, про що Держаним виконавцем було складено відповідний акт про проведені прилюдні торги. 11.04.2014 року приватний нотаріус [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] з частиною сараю площею 3,6 кв.м.. Минулий власник квартири [PERSON] та інші мешканці [PERSON], [PERSON] [PERSON] нового власника [PERSON] в квартиру не пускають, ключі не віддають, категорично відмовляються висилятися, чим чинять перешкоди у користуванні квартирою новому власнику. [PERSON] в якої є дитина і іншого місця проживання не має вимушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав. На підставі викладеного представник позивача просять усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] [PERSON], шляхом виселення з цієї квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] державної міграційної служби м. Вінниці зняти з реєстраційного обліку вищевказаних осіб. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також суду додали, що в позовній заяві помилково зазначено наявність в позивача [PERSON] двох дітей. [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Просили позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартири [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] і на сьогоднішній день є власником спірної квартири. Для того, щоб виселити відповідачів з квартири, спочатку необхідно визнати їх такими, що втратили право користування квартирою. Просив у позові відмовити. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача представник [PERSON] державної міграційної служби м. Вінниці в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву в якій просив дану справу розглянути у відсутність представника у зв'язку з виробничою необхідністю. При прийнятті рішення по справі просив врахувати інтереси дитини [PERSON] та не виселяти останнього. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2014 року відбулись прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS] та частини сараю літ. "Б" за тією ж адресою. Переможцем торгів стала [PERSON], що підтверджується протоколом № 0214029-1 про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є власністю [PERSON] (а.с. 5). Після розрахунку [PERSON] за придбане майно, на підставі зазначеного вище протоколу державним виконавцем складено акт про проведені прилюдні торги від 04.04.2014 року (а.с. 6). 11.04.2014 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] з частиною сараю площею 3,6 кв.м. (а.с. 7). З витягу з Дрежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] з частиною сараю площею 3,6 кв.м. зареєстровано за [PERSON] (а.с. 7 зворіт). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію ТОВ "ЖЕО" № 1637 від 15.04.2014 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). 27.10.2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПП "[PERSON]Ш.", Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], АКБ "Форум", за участі органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS] недійсними, визнання прилюдні торги від 26.03.2014 р. такими, що не відбулись (а.с. 85-86) Крім того, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11.12.2014 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] відхилено, а вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 91-93). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що проживання у квартирі [ADDRESS] її колишнього власника [PERSON] та його матір, дружини та сина перешкоджає позивачу, який є власником даної квартири сьогодні, в повній мірі реалізовувати своє право власності, зокрема, щодо володіння та розпорядження нею. Оскільки відповідач [PERSON] втратив своє право власності на вказану квартиру, продавши її з аукціону, право користування нею втратили і його матір [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON], які є членами його сім'ї. У зв'язку з викладеним, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та усунути перешкоди в користуванні позивачем квартирою, а саме: належною їй на праві власності шляхом виселення з цієї квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Щодо позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою, то вона не підлягає задоволенню. Оскільки, відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, для зняття осіб з реєстраційного обліку відповідному органу достатньо наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом чи виселення, що набрало законної сили, та є достатньою підставою для його виконання шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового врегулювання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial