Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Марганецький ГЗК" про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що з 1973 року [PERSON] працював в ПАТ "Марганецький ГЗК" на посаді помічника машиніста екскаватора, а з 1978 року на посаді машиніста екскаватора. Під час праці позивач захворів хронічним професійним захворюванням. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії № 2066 від 26.11.2013 року позивачу поставлений діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом. Все це суттєво вплинуло на його здоров'я. Він постійно отримував амбулаторне лікування, періодично лікувався на стаціонарі. Протягом останніх років стан його здоров'я значно погіршився. 16 грудня 2013 року висновком Нікопольської МСЕК йому було встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності та визнаний інвалідом третьої групи, причина інвалідності - професійне захворювання. Фондом соціального страхування було призначено та виплачено передбачені законодавством компенсації в зв'язку із ушкодженням здоров'я. Внаслідок професійного захворювання та ушкодження здоров'я в ПАТ "Марганецький ГЗК" йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків. У зв'язку із ушкодженням здоров'я він повинен приймати ліки, проходити лікування. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у 15000 грн., яка повинна компенсувати усі його хвилювання, душевні та фізичні страждання, відпочинок від усього пережитого. Тому просить суд стягнути на його користь з ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн., на підставі ст. 237-1 КЗпП України. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ „МГЗК" позов не визнав та пояснив, що вини підприємства немає, позивача було попереджено про шкідливі умови праці, позивач свідомо йшов на ці умови, свідомо погіршував стан здоров'я та психічний стан. Його ніхто не примушував працювати в шкідливих умовах, підприємство його забезпечувало засобами захисту. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ "МГЗК". Під час праці позивач захворів хронічним професійним захворюванням. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії № 2066 від 26.11.2013 року позивачу поставлений діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом. Все це суттєво вплинуло на його здоров'я. Він постійно отримував амбулаторне лікування, періодично лікувався на стаціонарі. Протягом останніх років стан його здоров'я значно погіршився. 16 грудня 2013 року висновком Нікопольської МСЕК йому було встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності та визнаний інвалідом третьої групи, причина інвалідності - професійне захворювання. Спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконання робіт у небезпечних для життя і здоров"я умовах та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача ПАТ „МГЗК" полягає у порушенні законодавства про охорону праці, що призвело до нещасного випадку на виробництві. За моральну шкоду, заподіяну працівнику під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки травма на виробництві змінила його звичний образ життя та життєві зв'язки, принесло в його життя біль, страждання, нервове напруження, йому прийшлося повністю змінити своє життя, виключивши тяжку працю, а звідси змінилося відношення і у сім'ї. Таким чином, згідно ст. 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України відшкодувати позивачу моральну шкоду повинен ПАТ „МГЗК". Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує душевні, психічні та моральні страждання, які спричинені позивачу професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін, і оцінюючи дослідженні у судовому засіданні обставини приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 6000 грн., в решті позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial