Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ СК "Країна", ФОП [PERSON], за участю третьої особи - [PERSON] про стягнення страхового відшкодування тимчасової втрати застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспортні, матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи його тим, що 01.06.2018 року близько 10 години на 319 км 30 м автодороги « Київ-Харків» маршрутний транспортний засіб марки « Рута», д.н.з. [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], рухаючись по маршруту «Полтава-Горошине», проїжджаючи через с. Циганське Полтавського району Полтавської області у напрямку м. Київ, допустив дорожньо-транспортну пригоду, здійснивши зіткнення з відбійником, у результаті чого пасажир даного транспортного засобу позивач, [PERSON], отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018170300000640 від 02.06.2018 року було внесено інформацію за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава Чуванової А.М. у даному кримінальному провадженні було проведено судово-медичну експертизу потерпілій [PERSON], згідно висновку якої за № 666 від 10.07.2018 року встановлено у [PERSON] наявні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, яке утворилося від дії тупого предмету та можливо у строк і за обставин вказаних вище, та кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Постановою слідчого СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції [PERSON] про закриття кримінального провадження від 31 липня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018170300000640 від 02.06.2017 року закрито у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а матеріали стосовно [PERSON], [INFO], проживаючого в [ADDRESS] направлено начальнику Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. З цієї постанови слідує, що в результаті проведеного досудового розслідування вказаного факту ДТП, за вказаних обставин, що були об»єктивно встановлені згідно всіх здобутих доказів під час проведення досудового розслідування та згідно висновку автотехнічної експертизи № 305 від 12.07.2018 року було встановлено, що причиною ДТП та наступивших наслідків стали порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху з боку водія ТЗ « Рута» [PERSON], згідно яких: 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. 23.10.2018 року до Хорольського районного суду надійшов відзив ПАТ СК " Країна" на позовну заяву в якому її представник вказав, що ПАТ СК " Країна" не погоджується з вимогами позивача та прохає у їх задоволенні відмовити(а.с.51-57). 19.03.2019 року до Хорольського районного суду надійшло клопотання представника відповідача ПАТ СК " Країна" [PERSON] про розгляд цієї справи без їх участі (а.с.127). Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3ст. 211 ЦПК Україниучасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням позицій сторін та досліджених по справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що 01.06.2018 року близько 10 години на 319 км 30 м автодороги « Київ-Харків» маршрутний транспортний засіб марки « Рута», д.н.з. [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], рухаючись по маршруту «Полтава-Горошине», проїжджаючи через с. Циганське Полтавського району Полтавської області у напрямку м. Київ, допустив дорожньо-транспортну пригоду, здійснивши зіткнення з відбійником, у результаті чого пасажир даного транспортного засобу позивач, [PERSON], отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу. Таким чином, у результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ТЗ « Рута» [PERSON] позивачу, [PERSON], були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров»я у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, у зв»язку з чим вона пройшла курс стаціонарного та амбулаторного лікування, що підтверджується наступними письмовими доказами: довідками Хорольської районної лікарні № 53 від 11.09.2018 року та № 22 від 12.09.2018 року; довідками Хорольського районного центру « Первинна медико-санітарна допомога» №18 від 06.09.2018 року та №13 від 07.09.2018 року, а також випискою з медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого та виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення № 2299/238. Позивачем зазначено, що за період стаціонарного та амбулаторного лікування позивачем було понесено матеріальні витрати на придбання медичних препаратів загальною вартістю 3958, 94 грн. ( три тисячі дев»ятсот п»ятдесят вісім гривень 94 копійки), які підтверджуються 1. Фіскальним чеком з аптеки №1 / м. Хорол. вул. Леніна, 48А/ від 02.06.2018 на суму- 329, 95 грн.; 2. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 02.06.2018 на суму 377, 20 грн.; 3. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 03.06.2018 на суму 310, 15 грн.; 4. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 04.06.2018 на суму 359, 80 грн.; 5.Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 05.06.2018 на суму 361, 05 грн.; 6. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 06.06.2018 на суму 359, 50 грн.; 7. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 07.06.2018 на суму 344, 65 грн.; 8. Фіскальним чеком аптеки №2 /м. Хорол, вул. Комсомольська, 22/ від 08.06.2018 на суму 299, 40 грн.; 9. Фіскальним чеком з аптеки №1 / м. Хорол. вул. Леніна, 48А/ за № 16741 від 12.06.2018 на суму- 985, 80 грн.; 10. Фіскальним чеком з аптеки №1 / м. Хорол. вул. Леніна, 48А/ за № 17018 від 22.06.2018 на суму- 120, 00 грн. Але в матеріалах справи підтверджено матеріалні збитки лише на суму 3847,50 грн. Відповідно до квитка, який був придбаний позивачем, та з його змісту виданого ТОВ « Полтаваавтотранс» на рейс:550, Полтава-Горошин, до Хорол АС-1, дата 01.06.2018, час відправлення 9:00, місце 11, сума 77, 95 грн., чек № 441321, перевізник ФОП [PERSON], [ADDRESS], застрахував свою цивільно-правову відповідальність на страхову суму 6000 н.м. доходів громадян у ПАТ СК « Країна», м. Київ, вулиця Електриків, 29-А. Згідно з абзацом 1 пункту 1 «Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року за № 959, цим Положенням визначається порядок здійснення обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті ( обов'язкове особисте страхування): пасажирів залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного і електротранспорту, крім внутрішнього міського, під час поїздки або перебування на вокзалі, в порту, на станції, пристані. У пункті 7 цього Положення визначено, що страховими випадками є: а) загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті;б) одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності;в) тимчасова втрата застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. Згідно з підпунктом в пункту 8 цього Положення страховики виплачують страхові суми у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. З довідки Хорольської ЦРЛ від 11 вересня 2018 року слідує, що позивач, [PERSON], знаходилась на лікуванні у травматологічному відділенні цієї лікарні з 02.06.2018 року по 08.06.2018 року в зв»язку з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, забій грудної клітки. Таким чином, із ПАТ СК « Країна», код за ЄДРПОУ 20842474, на користь позивача належить стягнути страхове відшкодування тимчасової втрати застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті, що становить: 7 днів х 850 грн. х 0,2 х 6000 = 7 140, 00 грн. З перевізника ФОП [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, понесені нею витрати на лікування в розмірі 3847,50 , що не входить до обов»язків Страховика ПАТ СК « Країна» згідно з «Положенням про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року за № 959. Оскільки винними протиправними діями [PERSON]. - порушенням ним п.10.1. ПДР України, - під час керування маршрутного транспортного засобу марки « Рута», д.н.з. [NUMBER], 01.06.2018 року близько 10 години на 319 км 30 м автодороги « Київ-Харків» рухаючись по маршруту «Полтава-Горошине», проїжджаючи через с. Циганське Полтавського району Полтавської області у напрямку м. Київ, позивачу [PERSON] завдано матеріальної шкоди в розмірі 3847,50 грн.., пов»язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим від ДТП, яку [PERSON] добровільно не відшкодовано, то з метою захисту законних прав позивача завдана їй матеріальна шкода підлягає стягненню за рішенням суду. Оскільки позивачем було понесено витрати на придбання ліків, що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями про придбання [PERSON] ліків і отримання медичних послуг, то розмір матеріальної шкоди, пов»язаної з лікуванням потерпілого від ДТП, судом визначено та підтверджено лише в сумі 3847,50 грн. , а не 3958,94 грн., відповідно до наступного розрахунку: 329,95+377,20+310,15+359,80+361,05+359,50+344,65+299,40+985,80+120,00= 3847,50 грн. З огляду на те, що позивачу завдано душевних страждань у вигляді триваючих дотепер сильного фізичного болю, нервувань, депресії, постійного головного болю, відсутності здорового сну, стійкої втрати професійної працездатності, необхідності проходити амбулаторне лікування та обстеження у лікарів, неможливості через отримані травми вести звичний спосіб життя, необхідності докладати значні додаткові зусилля для організації звичного ритму, то з метою захисту законних прав позивача завдана йому моральна шкода з урахуванням глибини і тривалості їх страждань, значного зниження якості їх життя, вимог розумності і справедливості суд оцінює в розмірі 10 000 грн. і визнає за необхідне їх стягнути на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у пунктах 4-5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 9 вищевказаної постанови пленуму ВСУ визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зазначені правовідносини регулюються: Згідно із ст. 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). - ст.1187 ЦК України, за змістом якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням транспортних засобів; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі іолодіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого; - ст.23, ст.1167 ЦК України, за змістом яких особа має право на відшкодування завданої порушенням її прав моральної шкоди у виді душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, в т.ч. у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; розмір грошового відшкодування визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань та інших обставин, які мають істотне значення з врахуванням вимог розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і непов'язана з розміром цього відшкодування; ця шкода відшкодовується грішми особою, винними діями якої вона завдана; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; - п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, за яким шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; - ст.1195 ЦК України, за якою фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо; - ст.1197 ЦК України, відповідно до якої розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров»я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров»я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності; середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров»я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров»я; якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати; - ст.1194 ЦК України, за якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); - ст.ст.6, 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого (зазначений у договорі страхування) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність застрахованої особи; обов'язковим лімітом відповідальності страховика є страхова сума; обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, становить 100000 грн. на одного потерпілого; - ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якою відшкодовуються у зв»язку з лікуванням потерпілого обґрунтовані витрати, які пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів; - ст.25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якою у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров»я час втрати працездатності; доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством; - ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв»язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов»язкового виду страхування; - ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено відшкодування страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - постановою від 31.07.2018 р. про закриття кримінального провадження № 12018170300000640 (а.с. 12-13); - епікризом (витягом з історії хвороби № 2299/238 ) стаціонарного хворого травматологічного відділення ( а.с. 18); - випискою із медичної карти стаціонарного хворого ( а.с. 19); - довідками Хорольської ЦРЛ від № 22, від. 12.09.2018 року, № 13 від 07.09.2018 року; № 18 від 06.09.2018 року, № 53 від 11.09.2018 року про те, що [PERSON] р. перебувала на лікуванні у Хорольській ЦРЛ (а.с.20-23); - фіскальними чеками та квитанціями про придбання [PERSON] ліків загалом на суму 3847,50 грн ( 329,95+377,20+310,15+359,80+361,05+359,50+344,65+299,40+985,80+120,00= 3847,50 грн.) На користь [PERSON] необхідно стягнути документально підтверджені суми судових витрат, а саме: витрат, пов»язаних з оплатою правничої допомоги адвоката (а.с.6-9, 24). У відповідності з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Витрати, пов'язані з оплатою правничої допомоги адвоката становлять 1000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 07/18 від 24.09.2018 року, актом приймання-передачі виконаних робіт, детальним описом робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи, попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, квитанцією про оплату послуг адвоката. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням цього на користь позивача слід відшкодувати судові витрати в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial