Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Заявник [PERSON], через свого представника [PERSON], що діє на підставі довіреності від 06.09.2016 року, звернувся в суд із заявою та просить: - встановити факт неправильності актового запису про його народження №367 від 15.02.1952 року, який внесений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області 15.02.1952 року в частині зазначення у графі "Відомості про батька" національності його батька - [PERSON]; - зобов'язати Дубровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області внести зміни до актового запису про його народження №367 від 15.02.1952 року, змінивши у графі "Відомості про батька" національність [PERSON] з "українець" на "поляк". Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] народився 05.02.1943 року в м.Дубровиця Рівненської області. [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) є родичами другого ступеня споріднення, тобто є рідними братом та сестрою. З їхніх свідоцтв про народження вбачається, що у них спільні батьки - [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] вказано, що вона народилася 18.02.1944 року, національність батька [PERSON] "поляк" і національність матері [PERSON] "українка". У свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що його батьком є [PERSON] (громадянство не вказано) та матір'ю є [PERSON] (громадянство не вказано). Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21.09.2016 року встановлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON], а їх спільними батьками є [PERSON] (національність поляк) і [PERSON] (національність українка". Однак, згідно копії повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження [PERSON] випливає, що національність його батька зазначена неправильно, а саме національність [PERSON] зазначена "українець", в той час як зазначеним вище рішенням суду було встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] належить до національності "поляк".Метою встановлення такого юридичного факту є відновлення [PERSON] його національності і отримання ним можливості для подання документів на отримання карти поляка. У судовому засіданні представник заявника [PERSON], що діє на підставі довіреності від 06.09.2016 року, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - Дубровицького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в судове засідання не зявився. В своїй заяві начальник [PERSON] просить справу розглянути без участі представника. Суд, вислухавши представника заявника, оцінивши докази по справі рахує, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заявнику [PERSON] було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження №367 від 15.02.1952 року, складеного Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, а саме у виправленні національності батька з "українець" на "поляк" у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів, необхідних для внесення змін, про що свідчить наявний у матеріалах справи висновок №57-04.05-05-63 (а.с.29). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.9) батьком останнього зазначений [PERSON] та матір'ю - [PERSON]. У зазначеному свідоцтві про народження у графі "громадянство" по відношенню до батьків заявника міститься прочерк. У Повному витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.16-18) національність батька заявника вказана як "українець". З графи "Відомості про відмітки, зроблені в актовому записі" вищевказаного Витягу видно, що даний актовий запис підписано в тому числі і матір'ю [PERSON] Отже, мати заявника [PERSON] своїм підписом підтвердила достовірність даних, внесених в актовий запис про народження [PERSON] Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Зважаючи на положення, закріплені в ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, слід враховувати, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. У часи СРСР з моменту народження людини дані про його етнічну належність заносились в його персональні дані - свідоцтво про народження органів ЗАГС і далі - в "картку персонального обліку" МВС - на основі національності його батьків. По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди, згідно з Положенням про паспортну систему в СРСР, яка діяла в той період, вносились і дані про національність. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі паспорту національність визначалась за національністю одного з батьків в залежності від бажання отримувача паспорта. Таким чином, визначення належності особи до певної національності є її особистим немайновим правом, яке нерозривно пов'язане з особою, і визначається за походженням одного з батьків. Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" №12 від 07.07.1995 року передбачено, що питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання, військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Однак, у зазначеному вище Повному витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.16-18) наявні відомості про національність батьків заявника, що унеможливлює їх доповнення, а змінювати такі відомості чинним законодавством України не передбачено. Між тим, заявником, на підтвердження вказаних ним обставин, не надано суду жодного належного доказу, що могло б підтвердити факт належності його батька до національності "поляк", а саме: архівних матеріалів, свідоцтва про народження батька або його паспортних даних, свідоцтва про шлюб батьків), зокрема, батько заявника не ставив питання визначення його національності як "поляк". До того ж слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31.12.1991 року №24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків. Крім того, слід звернути увагу на той факт, що жоден документ, який посвідчує особу громадянина України, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судому порядку, оскільки відповідно до положень ст.256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. Вказана позиція також викладена в узагальнені Верховного суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 року, де в п.п.11 п.4 зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності. У судовому засіданні представником заявника не було обґрунтовано, з посиланням на належні та допустимі докази, на виникнення, зміну або припинення яких саме особистих чи майнових прав вплине встановлення такого факту. Крім цього, суд вважає, що належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, вимоги, викладені у заяві, підлягають відмові.

Outcome: dismissed