Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 92 190,52 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 21.02.2006 року по 01.04.2011 року він працював у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", на день звільнення відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з листопада 2010 року по 01 квітня 2011 року; відмову у виплаті належних їй коштів на день звільнення відповідач мотивував відсутністю грошових коштів. Також позивач зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду з відповідача на його користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням індексу інфляції в розмірі 46 775, 35 гривень, станом на 29.12.2014 року вказана заборгованість не погашена середній заробіток за час виплати заробітної плати за період з 01.03.2013 року по 29.12.2014 року становить в розмірі 92 190,52 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що з 21.02.2006 року по 01.04.2011 року [PERSON] працював у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", на день звільнення відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 12 059,71 гривень; відмову у виплаті належних йому коштів на день звільнення відповідач мотивував відсутністю грошових коштів. Також встановлено, що спору щодо розміру належних до виплати позивачу грошових коштів заробітної плати між сторонами не має, про що свідчить довідка ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 27.04.2012 року № 5/39, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи становила в розмірі 246,16 грн., а середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 01.03.2013 року по 29.12.2014 року становить в розмірі 92 190,52 грн. Судом також встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду від 12.04.2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням індексу інфляції в розмірі 46 775,35 гривень, станом на 29.12.2014 року вказана заборгованість не погашена. Наведені обставини підтверджуються: копією наказу (розпорядження) № 32/1-п від 01.04.2011 р.; копією довідки ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" № 5/39 від 27.04.2012 року; копією заочного рішення Ірпінського міського суду від 12.04.2013 року № 367/1967/13-ц; довідкою ВДВС Ірпінського МУЮ від 03.09.2014 року №1574; розрахунком середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: · ст. 116 КЗпП України, за якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; · ст. 117 КЗпП України, відповідно до якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідач добровільно у встановлені законом строки не виплатив позивачу заробітну плату, чим порушив його право на отримання заробітку, поставив позивача в скрутне матеріальне становище, то суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2013 року по 29.12.2014 року у розмірі 92 190,52 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 921,91 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved