Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо здійснення права на спадщину за законом, що складається із земельної ділянки площею 20,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району, що належала його батьку [PERSON], який помер [INFO], на яку заявила свої спадкові права відповідач [PERSON] як дружина спадкодавця, позивач просив ухвалити судове рішення про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] на рівні рідних сина та батька, що має для нього юридичне значення, та визнати за ним як спадкоємцем право на вищевказану спадщину в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що його мати [PERSON] та батько [PERSON] з 1980 року проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.04.1985 року за рішенням Казанківського районного суду. До розлучення батьки проживали спільно і вели спільне господарство, а по спливу менш ніж два місяці після розірвання шлюбу - [INFO] народився він, реєстрацію розірвання шлюбу було здійснено лише 24.03.1999 року, що вказує на його походження від [PERSON], який є його батьком. Після смерті батька, що мала місце [INFO] року відкрилася спадщина. У зв'язку з тим, що в його свідоцтві про народження батьком зазначений [PERSON], особи якого не існувало взагалі, оскільки запис про батька, ім'я та по батькові було проведено за вказівкою його матері, він як син і спадкоємець першої черги спадкування за законом позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, і це право відповідачем не визнається, тому просив задовольнити позов і встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON], який помер [INFO] року, та визнати за ним право на спадщину за законом до складу якої входить нерухоме майно у виді земельної ділянки площею 20,54 га. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що після реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що мала місце [INFO], останній проходив військову службу і був звільнений із лав збройних сил 19.05.1982 року за наказом МО СРСР №85 від 28.03.1982 року. При зверненні до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу позивач [PERSON] зазначила, що спільно прожили мало, після служби в Радянській Армії відповідач до неї не повернувся. На теперішній час вона співживе з іншим чоловіком, бажає з ним вступити до шлюбу, вагітна. Згідно з рішенням суду від 09.04.1985 року позов [PERSON] було задоволено з посиланням на відсутність спільного проживання сторін та наявністю в позивача нової сім'ї. Таким чином, згаданим вище судовим рішенням та довідкою воєнкомату підтверджено факт, який свідчить про те, що з 1982 року подружжя [PERSON] та [PERSON] спільно не проживали і не вели спільного господарства, тому на дату народження позивача [PERSON], що мало місце [INFO] в с. В. Ходачків Козівського району Тернопільської області, громадянин [PERSON] не міг бути його кревним батьком, а проведений запис про батька позивача за прізвищем матері [PERSON] та запис його імені та по батькові "[PERSON]" вчинений за її вказівкою, вказує на існування іншої особи, не [PERSON], яку мати народженої дитини вказала її батьком. З огляду на відсутність доказів щодо родинних відносин позивача із спадкодавцем [PERSON] останній не є його спадкоємцем за законом, тому його вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом є безпідставними, просив відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі СК України застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно ст.ст.51, 52, Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції Закону 1969 року чинній на дату народження позивача, далі КпШС України) взаємні права та обов'язки батьків грунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі посвідчується записом про шлюб батьків. В силу приписів ч.2 та ч.3 ст.53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно ст.54 КпШС України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою записуються батьками дитини в книзі народжень. Згідно ст.55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства запис про батька дитини в книзі народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за №00012091412 від 25.04.2013 року виконавчим комітетом Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області [INFO] було проведено реєстрацію шлюбу між подружжям [PERSON] та [PERSON] і їх прізвища після одруження вказано "[PERSON]". Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.04.1985 року шлюб, укладений [INFO] між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як видно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2006 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 45 років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.1985 року та Запису акта про народження за №11 від 22.06.1985 року [PERSON] народився [INFO]. Його батьками зазначені: батько - "[PERSON]", мати - [PERSON]. Враховуючи те, що запис в книзі народжень про батька [PERSON] було вчинено за дошлюбним прізвищем матері "[PERSON]", а його ім'я, по батькові та національність записано за її вказівкою "[PERSON]", є підстави вважати, що народження дитини мало місце у матері, яка не перебувала у шлюбі, та за відсутності спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 22.06.1985 року та в Записі акта про його народження за №11 від 22.06.1985 року громадянин [PERSON], якого позивач вважає своїм батьком, таким не записаний, а батьком вказано - "[PERSON]", тобто зазначені в даних документах прізвище та по батькові батька - не співпадають з прізвищем та по батькові особи, з якою [INFO] одружилася його мати [PERSON], а саме - [PERSON], і це при тому, що своє походження позивач вважає саме від цього шлюбу і від цих батьків. Виходячи з того, що встановлення родинних зв'язків між дитиною і батьками здійснюється шляхом вчинення про це запису в свідоцтві про народження дитини, суд вважає, що позивач [PERSON] звернувшись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим [PERSON] на рівні сина та батька, обрав невірний спосіб захисту своїх прав і інтересів оскільки за вказаними вище обставинами підтвердженню підлягають не родинні відносини між вказаними особами, а наявність юридичного факту батьківства чи факту визнання батьківства померлим [PERSON] щодо народженого [INFO] [PERSON], який прагне підтвердити своє право на спадкування за законом згідно до ст.1261 ЦК України, тому вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом є похідними від його вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, суд відмовляє в їх задоволенні. В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed