Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона з серпня 2010 року знаходилась у фактичних сімейних стосунках з відповідачем. На момент їхнього знайомства, вона вже була вагітна від іншого чоловіка, проте, вони вирішили жити однією сім`єю, та переїхали до селища Новгородське міста Дзержинська Донецької області, за місцем проживання відповідача. [INFO] року вона народила доньку [PERSON] , яку відповідач визнав як свою, і прийняв батьківство. Разом проживали до травня 2011 року, після чого вона залишила відповідача, та переїхала з донькою жити за своїм місцем реєстрації - в село Левадне [ADDRESS] Донецької області, де проживає по теперішній час. З відповідачем вона не спілкується, стали зовсім чужими людьми, спільного господарства не ведуть, коштів на утримання дитини відповідач їй не надає, донька повністю знаходиться на її утриманні. У 2013 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила своє прізвище зі " [PERSON] " на " [PERSON] ". На даний час вона не працює, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, як малозабезпечена сім`я. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю ,не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача,суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ,серії [NUMBER] , виданого 17 березня 2011 року виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб ,серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] 15 квітня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище зі " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.8). З довідки Управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації № 01/05-21 вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні, та отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я (а.с. 9). Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 02-31/332 від 22.01.2019 року, та акту обстеження житлово-побутових умов № 87 від 22.01.2019 року, позивач - [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , проте, фактично проживає по [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] народження (а.с.10,11). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За нормою ст.11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017 року, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, проживання разом з батьками похилого віку, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у вигляді 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України ,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, а тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved