Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах [PERSON] , звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 червня 2016 року Любомльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 40. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2016 року. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується довідкою № 4435 від 25.09.2020 року, виданою відділом "Центр надання адміністративних послуг" Любомльської міської ради Волинської області. Одруження з відповідачем виявилося не вдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що в подружжя немає взаєморозуміння, поваги, бажання проживати разом та будувати сімейні відносини. На даний час фактично шлюбні відносини між сторонами припиненні, в добровільному порядку розірвати шлюб відповідач не бажає. Збереження шлюбу [PERSON] вважає неможливим, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22 червня 2016 року Любомльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 40. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2016 року. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується довідкою № 4435 від 25.09.2020 року, виданою відділом "Центр надання адміністративних послуг" Любомльської міської ради Волинської області. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд дійшов висновку про те, що шлюб слід розірвати. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цім прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ", тому їй слід залишити це прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved