Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

19 червня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - АТ "Укрсоцбанк"), державного реєстратора комунального підприємства "Світоч" м. Києва Алієва Г.А. огли (далі - державний реєстратор КП "Світоч" м. Києва Алієв Г.А. огли), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2008 року між позивачем [PERSON] та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG-000000014504. Поручителем за указаним договором є Якушкіна О.В. Для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань, взятих на себе за договором про іпотечний кредит від 12 вересня 2008 року №MRTG-000000014504 між ним та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", було укладено іпотечний договір від 12 вересня 2008 року №MRTG-000000014504/S, згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку АТ "Укрсоцбанк" квартиру [ADDRESS] . У позовній заяві зазначено, що АТ "Укрсоцбанк" звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом набуття права власності на указане майно. Право власності на квартиру зареєстровано за іпотекодержателем 25 січня 2019 року державним реєстратором КП "Світоч" м. Києва Алієвим Г.А. огли . У своїй позовній заяві [PERSON] та [PERSON] стверджували, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням законодавства, а тому просили суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП "Світоч" м. Києва Алієва Г.А. огли про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ "Укрсоцбанк"; скасувати державну реєстрацію права власності права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ "Укрсоцбанк". 26 червня 2019 року до відкриття провадження у справі представниками позивачів подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вони просили суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк". В обґрунтування вимог заяви заявники покликались на те, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості неправомірно зареєстровано за АТ "Укрсоцбанк", а невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість АТ "Укрсоцбанк" або іншим особам вчинити дії, спрямовані на відчуження квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, позовну заяву та додатки до неї, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Ст. 124 Конституції України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18 червня 2019 року №170823457, 25 січня 2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк" державним реєстратором КП "Світоч" м. Києва Алієвим Г.А. огли. Проте, як зазначили заявники, указане рішення про державну реєстрацію права власності є протиправним, оскільки при зверненні стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] допущено істотні порушення чинного законодавства. Отже, між сторонами справи виник спір щодо правомірності звернення іпотекодержателем АТ "Укрсоцбанк" на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Оскільки на сьогодні право власності на спірне майно зареєстроване за відповідачем АТ "Укрсоцбанк", останнє може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача [PERSON] , за захистом яких звернувся до суду. З цих підстав суд вважає за доцільне вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved