Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі-Сихіський ВДВС), в якому просить скасувати арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладений в межах виконавчого провадженя Сихівським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер 19211152, виданої 14.05.2010 року, реєстраційний номер запису про обтяження: 10014308 від 08.07.2010 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] володіє на праві спільної сумісної власності квартирою за адресою: [ADDRESS] . Також співвласниками вказаної квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності, № [NUMBER] виданого 18.07.2007 року Управліням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради згідно з наказом №694-Ж-С. Маючи намір здійснити реєстрацію місця проживання свого чоловіка [PERSON] , їй стало відомо, що на вищевказану квартиру в цілому накладено арешт, що також підтверджено інформацією з Державного реєстру іпотек. 18.03.2021 позивачка звернулася до Сихіського ВДВС з заявою про зняття арешту з квартири, але отримала відмову з підстав того, що у державній виконавчій службі відсутні підстави для зняття арешту з майна. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам ст. 391 ЦК України, оскільки вона, як власник майна, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно. Ухвалою від 07.05.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.11.2021залучено до участі у справі як третю особу Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування владів фізичних осіб на ліквідацію. Позивач у судове засідання не з`явилася, у заяві від 04.10.2021 представник позивача просила розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник відповідача Сихівської ВДВС у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надали суду відзив на позовну заяву у якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог, та розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Сихівського ВДВС у м.Львові вбачається, що позивачу слід звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна, підстави для зняття арешту Сихівським ВДВС відсутні. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2021 вбачається, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт 08.07.2010 за №10014308 реєстратором Львівська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження, 19211152, 14.05.2020, Сихівський ВДВС ЛМУЮ. Відповідно до відзиву Сихівського ВДВС вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП №19211152 з примусового виконання виконавчого листа №2-1578 від 15.03.2010 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ "Надра" 38125, 62 грн. 23.06.2014 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадженя" у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результативними. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст.316,317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вказаних вище обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для подальшого обтяження її майна, оскільки відповідачем не надано доказів правомірності накладення арешту на таке, а позивач як власник майна, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved