Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

29 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП\~"Куйбишевське" про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 13320грн. У заяві зазначив, що з 22 квітня 2013 року до 17 листопада 2014 року та у період з 07 квітня 2015 року по 09 листопада 2015 року працював на посаді директора підприємства. При звільненні, у встановлений законодавством строк, розрахунку з ним не проведено. У зв"язку з цим заявив вимогу про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виплат за період з 10 листопада 2015 року по 23 березня 2016 року у розмірі 5045грн.25коп., виходячи з середньоденної заробітної плати у 67грн.27коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, виходячи з документально підтвердженого розміру заборгованості по заробітній платі на суму 13240грн.40коп. та середньоденного заробітку позивача у 75грн., з урахуванням доходу, отриманого ним за новим місцем роботи в ПрАТ "ЛАКТАЛІС МИКОЛАЇВ" з 12 січня 2016 року. Представник відповідача ПП\~"Куйбишевське"\~позовні вимоги не визнала. Показала, що заборгованість перед позивачем по заробітній платі знайшла документальне підтвердження на суму 13240грн.40коп., у тому числі компенсація за невикористану відпустку і після проведення обов"язкових відрахувань. Причиною невиплати розрахунку вказала відсутність коштів на підприємстві і вчинення позивачем протиправних дій. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у матеріалах справи, суд встановив наступне. Відповідно до розпорядження сільського голови Куйбишевської сільської ради Снігурівського району\~від 22 квітня 2013 року №18-к [PERSON] було прийнято посаду директора КП\~"Куйбишевське". 17 листопада 2014 року сільським головою Куйбишевської сільської ради Снігурівського району\~підписано розпорядження №37-к про звільнення позивача за власним бажанням з 17 листопада 2014 року. Як вбачається з розпорядження сільського голови Куйбишевської сільської ради Снігурівського району\~№7-к від 07 квітня 2015 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду директора КП\~"Куйбишевське" з 07 квітня 2015 року. Розпорядження №4-к, за яким позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням з 09 листопада 2015 року, підписано сільським головою Куйбишевської сільської ради Снігурівського району\~09 листопада 2015 року. Відмітка про ознайомлення [PERSON] з розпорядженням також датована 09 листопада 2015 року. Відповідно до ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При цьому, згідно даних розрахункових платіжних відомостей заробітна плата за жовтень - листопад 2014 року та з квітня по листопад 2015 року позивачу не виплачувалася. Довідкою КП "Куйбишевське" стверджено, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає за 2014 рік - 2730грн.79коп., з квітня по жовтень - 9405грн.72коп., за листопад 2015 року шість робочих днів та розрахункові) - 1103грн.89коп. Загальна сума заборгованості - 13240грн.40коп. Згідно\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вказаної вимоги роботодавцем не виконано. Як вбачається з представлених розпоряджень про звільнення працівника [PERSON] у день звільненян працював. Статтею 117 КЗпП України\~ передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд приходить висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Вчинення позивачем протиправних дій, як на те послалася представник відповідача, не стосується предмету спору. Не є підтвердженням відсутності вини підприємства у невиплаті розрахункових коштів при звільненні і відсутність у нього коштів. Суд визнає, що невиплата належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, мала місце з вини роботодавця. За правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-64цс13 від 03.07.2013року, аналіз норми ст.ст.116 та 117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти, це правова позиція ВСУ у справі № 6-76цс14. Інших доказів відсутності вини роботодавця у непроведенні виплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, відповідачем не надано. Підприємство відповідача надало дані про середньоденний заробіток позивача у 75грн. Представник вказаного розміру не оспорював. Заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку суд задовольняє на суму 7677грн.96коп., виходячи з кількості днів затримки за період з 10 листопада 2015 року по 25 квітня 2016 року, з відрахуванням доходу, отриманого позивачем за новим місцем роботи на ПрАТ "ЛАКТАЛІС-МИКОЛАЇВ" за довідкою від 21.04.2016 року вих.№170/15- 75 у розмірі 1097грн.04коп. Кошти підлягають виплаті після відрахування обов"язкових платежів. Згідно\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551грн.\~20коп.\~\~\~\~\~

Outcome: partial