Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищеозначеним позовом до вказаного відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що [PERSON] має в приватній власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4.60га,яка розташована на території Чкалівської сільської Ради Новотроїцького району Херсонської області. Право власності посвідчене державним актом,що виданий 30.10.2008 року. З 2005 року під час,коли його право на земельну частку було посвідчене сертифікатом, земельну ділянку використовує ПОСП "Агрофірма Мир" на підставі договору про спільну виробничу діяльність по вирощуванню сільськогосподарських культур,за що сплачувала винагороду в розмірі 1,5 відсотка вартості земельної ділянки,тобто 1206 грн щорічно. Прохання сплачувати винагороду 3% від грошової оцінки землі ,відхилене. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року було встановлено факт безпідставного набуття відповідачем його земельної ділянки. Таким чином "Агрофірма Мир" без правових підстав використовує його майно,сплачуючи за нього плату на свій розсуд. Згідно інформації відділу Держземагенства у Новотроїцькому районі грошова оцінка його земельної ділянки складає 84775 грн. Просив стягнути з відповідача винагороду за користування землею в розмірі 3% ,тобто за розміром звичайної орендної плати,що склалася на ринку оренди земель у Новотроїцькому районі Херсонської області, а саме за період за 2011-2014 роки,що становить загалом 5346 грн. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав письмові пояснення, згідно яких позов не визнано. Договір про спільну виробничу діяльність у письмовому вигляді укладено між сторонами з 20 вересня 2005 року по 31 грудня 2010 року. Після закінчення дії договору він був продовжений після звернення [PERSON] по телефону. Згідно продовженого договору, він отримував щороку кошти за використання ділянки. Отримуючи від відповідача протягом 2011-2014 років кошти,знаючи достеменно про те,що ніякого іншого договору крім договору про спільну діяльність з відповідачем не підписано,фактично своїми діями-прийняттям коштів від відповідача,підтвердив свою згоду на подовження строку дії договору. Про отримання державного акту на земельну ділянку,припинення дії договору про спільну діяльність, не повідомив. Агрофірмою "Мир" не набувалось спірне майно- земельна ділянка,а лише проводився її обробіток,який в теперішній час триває як незавершене виробництво. В задоволенні позову просили відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення проти позову відповідача,дослідивши інші письмові докази,з"ясувавши обставини справи, слід прийти до наступних висновків. Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами цивільного права. Предметом спору є вимога про стягнення винагороди на користування без достатніх правових підстав земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. Як встановлено судом і не заперечується сторонами між ними існували правові відносини за договором про спільну діяльність на протязі 2005-2010 років. З пунктів 6.1,6.3 зазначеного договору вбачається,що зміни і доповнення до договору здійснюються в письмовій формі по взаємній домовленості сторін . Після закінчення строку дії договору письмово сторони не домовлялися про його продовження,внесення змін,при цьому відповідач продовжував використовувати земельну ділянку позивача,не маючи відомостей,що позивач з 30.10.2008 року отримав на неї державний акт. Отже слід прийти до висновку,що дія договору про спільну діяльність припинилася в зв"язку з закінчення строку дії договору та за зміною правового статусу об"єкта використання. Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельної ділянки,що перебуває у власності громадян,здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Договір оренди землі-це договір,за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства/ст.13 ЗУ "Про оренду землі/. Ст.18 Закону України "Про оренду землі" встановлено,що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.15 цього Закону однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру,індексації,форм платежу,строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Розмір,форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договору оренди/ ст.21 ЗУ/ Відповідно до Указу Президента України від 02.02.2002 року №92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток/паїв/ визнано однім із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки,забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення,зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки,земельної частки/паю/ та поступового збільшення цієї плати, залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Статтями 23,30 Закону України " Про оренду землі" встановлено,що орендна плата за земельні ділянки,що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб,переглядається за згодою сторін. Враховуючи,що після закінчення строку дії договору про спільну виробничу діяльність,вимоги закону щодо укладення договору оренди належної позивачу земельної ділянки не додержано,отже не укладено,слід прийти до висновку,що між сторонами існували позадоговірні відносини,на підставі яких земельна ділянка використовувалася відповідачем і тому позивач має право на отримання винагороди за її використання. У судовій практиці,що наведена в узагальнені практики Верховного Суду України по розгляду судами земельних спорів /Вісник Верховного Суду України №3/37/2003 рік/ зазначено,що виникло питання про можливість задоволення позовів окремих громадян-власників земельних паїв/часток/ котрі не отримували земельні ділянки в натурі,не укладали договорів оренди своєї частки,але вимагали стягнення орендної плати з підприємств,які фактично користуються всією землею колишнього КСП.Те,що договір оренди землі не укладався, виключає можливість стягнення орендної плати,але наявність означених обставин породжує зобов"язання користувача,який використовує земельну ділянку позивача, виплатити йому частину отриманого доходу за правилами ст 469 ЦК 1963 року ,що аналогічні вимогам ст.1212-1214 ЦК України. При цьому розмір такого доходу може визначатися відповідно до встановлених розмірів орендної палати. Таким чином, опираючи на основне завдання судочинства,що викладене в ст.1 цивільно-процесуального Кодексу України- справедливість, -суд приходить до висновку,що слід стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченої винагороди 5346 грн за розрахунком: Дохід за ціною 3% від грошової оцінки за 1 рік 2542,5грн Сплачено за рік 1206грн. Різниця - 1336,5 грн х за 2011-2014 роки тобто за 4 роки =5346грн. Судові витрати по сплаті судового збору 245 грн,що поніс позивач слід у розмірі 243 грн 60 коп. на підставі вимог ст.88 ЦПК України йому відшкодувати за рахунок відповідача, адже позовні вимоги слід задоволити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved