Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

15 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна"звернулося до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому викладено прохання стягнути з відповідача в порядку регресу кошти в сумі 38 388 грн. 58 копійок. В обґрунтовання позованих вимог посилається на те, що 20 лютого 2015 року по вул. Котляревського у м. Миргороді трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки "Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті вчиненних правопорушень Відповідачем було завдано матеріальної шкоди [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER]. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 49). Відповідач, та його представник адвокат [PERSON], в судовому засіданні заявлений позов не визнали, вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідач не заперечував, а також інші фактичні обставини, в тому числі і право позивача вимагати відшкодування йому такої суми не оспорював. Однак, відповідач та його представник вважають, що позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки [PERSON] не є власником транспортного засобу та не укладав договір страхування із позивачем, а тому не може виступати учасником спірних правовідносин. З цих підстав просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавшли пояснення відповідача та його представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4734105 (а.с.4). 20 лютого 2015 року по вул. Котляревського у м. Миргороді трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2109» д.н.з. 01338ХК під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки "Мercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало те, що Відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109» д.н.з. 11338ХК, здійснюючи обгін транспортного засобу з правого боку, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після Вказаної ДТП Відповідач вжив лікарські препарати, виготовлені на основі алкоголю. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2015 р. у справі 541/430/15-п Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.11). Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.05.2015 р. у справі 541/432/15-п Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП (а.с.12) В результаті вчинення даних правопорушень Відповідачем було завдано матеріальної шкоди [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER]. Згідно проведеного огляду автомобіля [NUMBER] та заяви [PERSON] було погоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 37 388,58 гривень. (а.с. 19,20). На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна"здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 37 388,58 грн.(а.с. 21). Згідно з підпункту «ґ», пункту 38.1.1 ст 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верхового суду України від 12 лютого 2014 року по справі № 6-1цс14, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1. статті 38 Закону, після внесення до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подавати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Твердження відповідача та його представника про те, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки [PERSON] не є власником транспортного засобу не ґрунтується на положеннях закону, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.2, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 (зі змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Зважаючи на вищевикладене, позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до [PERSON] підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до відшкодування позивачеві ПАТ "Страхова компанія "Країна", як особі, яка понесла ці витрати на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON].

Outcome: approved