Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник позивачки адвокат Саєнко Б.О. у червні 2021 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла мати померлої [PERSON] , яка спільно проживала зі спадкодавицею, але юридично свої спадкові права не оформила. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті спадщину прийняла [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала разом із нею, а потім частково оформила свої спадкові права. Разом з тим, позивачка позбавлена можливості повністю оформити свої спадкові права на вищевказану садибу у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно. Зокрема представник позивачки зазначив, що 11.03.2021 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , оскільки на господарство у спадкодавця відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності на майно. Також представник позивачки вказав, що згідно записів у книзі погосподарського обліку вказане вище господарство значиться за [PERSON] . Площа земельної ділянки під господарством складає 0,50 га, з яких 0,07 га значиться під забудовами. Згідно даних технічної інвентаризації в господарстві наявні наступні будівлі та споруди:житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 60,3 кв.м. та жилою площею 30,1 кв.м.; прибудова літ. "а"; ґанок літ. "а1"; літня кухня літ."Б"; сарай літ."В"; сарай-прибудова літ. "в"; гараж літ."Г"; навіс літ. "г"; погріб літ. "пг"; колодязь літ. "К"; огорожа №1,2,3, які збудовані до 1992 року і не підлягають введенню в експлуатацію. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а саме на: житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 60,3 кв.м. та жилою площею 30,1 кв.м.; прибудову літ. "а"; ґанок літ. "а1"; літню кухню літ."Б"; сарай літ."В"; сарай-прибудову літ. "в"; гараж літ."Г"; навіс літ. "г"; погріб літ. "пг"; колодязь літ. "К"; огорожу №1,2,3, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області. Ухвалою суду від 24.06.2020 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові та просять задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області, а також є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області (а.с. 7-12, 61-62). Як вбачається з рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 02.04.2020 ухваленого у справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на продовження приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, суд встановив, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла мати померлої - [PERSON] , оскільки проживала разом із спадкодавицею за однією адресою. Тому суд визнав за [PERSON] право на продовження приватизації та отримання на її ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку загальною площею 0,50 га, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] , яка на підставі рішення виконавчого комітету Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №26 від 22 вересня 1993 року, була передана у приватну власність [PERSON] , померлій [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області (а.с. 24-25). Відповідно до повідомлення, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 65580675 від 14.07.2021 та копії спадкової справи, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 22/2016 та 09.02.2016 позивачці, як онуці померлої, нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні частки (паї)(а.с. 13, 55-70). Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Воропай В.В. від 11.03.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] ,у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 18). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до інформаційної довідки виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 11.07.2019 за № 653 станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 16). Як вбачається із технічного паспорта та інформаційної довідки виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» від 14.06.2019 за №109 згідно з даними інвентаризації станом на 14.06.2019 по [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди:житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 60,3 кв.м. та жилою площею 30,1 кв.м.; прибудова літ. "а"; ґанок літ. "а1"; літня кухня літ."Б"; сарай літ."В"; сарай-прибудова літ. "в"; гараж літ."Г"; навіс літ. "г"; погріб літ. "пг"; колодязь літ. "К"; огорожа №1,2,3, які збудовані до 1992 року і не підлягають введенню в експлуатацію (а.с.19- 22). З довідки виданої Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області від 27.06.2019 за № 268/02-28 вбачається, що згідно із записами в книзі по господарського обліку №3 за 1991-1995 роки за адресою: [ADDRESS] значиться господарство за [PERSON] , яка померла [INFO] . Земельна ділянка згідно запису в книзі складає: 0,50 га, з яких 0,07 значиться під забудовами (а.с. 23). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у позивачки була мати [PERSON] , яка померла у 1996 році. Також у позивачки була бабуся [PERSON] , яка померла у 1999 році. Вони жили у будинку розташованому по [ADDRESS] . Будували будинок батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] . Позивачка проживала у цьому будинку із самого народження і проживає в ньому на даний час. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Чинне на час побудови будівель спірного домоволодіння законодавство не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Відповідно до пункту 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі тощо. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, досліджені під час судового розгляду докази у сукупності не дають підстав для розумного сумніву в тому, що саме [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області, належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі даних погосподарського обліку, який фактично успадкувала [PERSON] , але юридично не оформила та померла [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області. За таких обставин, оскільки [PERSON] згідно з положеннями пункту 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а позивачка як єдина спадкоємиця за законом прийняла спадщину після її смерті й таким чином набула у порядку спадкування за законом право власності на набуте [PERSON] та фактично успадковане [PERSON] у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно, а тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved