Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

19 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі - ПАТ «МК «Азовсталь») про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 05.05.1980 року по 30.08.2012 рік працювала на ПАТ «МК «Азовсталь». Вважає, що 06.02.2003 року при виплаті їй заробітної плати відповідач ПАТ «МК «Азовсталь» в порушення вимог чинного законодавства не проводив її індексацію. Посилаючись, зокрема на ст.ст.95, 233 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», просила стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на її користь суму індексації заробітної плати за період з 01.03.2003 по 30.08.2012 рік з утриманням з відповідача з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті. В ході розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно просила стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на її користь суму індексації заробітної плати за період з 01.03.2003 року по 30.08.2012 рік, і компенсацію у розмірі 1261,92 гривень з утриманням з відповідача з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті, а також стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на її користь понесені нею судові витрати, пов'язані із залученням спеціаліста у сумі 300,00 гривень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» Кравцова А.А., Маєвська В.М. та та Бузивська Н.М., діючі на підставі довіреності, проти задоволення позову заперечували. Пояснили, що позивачка [PERSON] не зверталася до ПАТ «МК «Азовсталь» із заявою про виплату індексації і компенсації заробітної плати, як це випливає зі ст.7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», а отже її право не було порушено, так як на час звернення до суду спір про право був відсутній. Крім того зазначили, що у спірний період ПАТ «МК «Азовсталь» неодноразово підвищувало заробітну плату працівникам, у тому числі й позиваці, з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджуючим шляхом, а також своєчасно індексувало заробітну плату. Також вказали на те, що відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація проводиться тільки на суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а у зв'язку з тим, що заробітна плата позивачки була індексована, у тому числі випереджаючим шляхом, то вимоги позивачки [PERSON] про виплату суми компенсації задоволенню не підлягають. Щодо стягнення суми судових витрат у розмірі 300,00 гривень, представник відповідача Бузивська Н.М. зазначила, що так як відсутні документи, які підтверджують статус спеціаліста у розумінні вимог ЦПК України, то вимога про стягнення суми понесених судових витрат у розмірі 300,00 гривень є непідтвердженою. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] у період з 05.05.1980 року по 30.08.2012 рік перебувала у трудових відносинах з ПАТ «МК «Азовсталь» (а.с.7-9). За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідо до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон про індексацію) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. N 1078 (надалі - Порядок). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону про індексацію, п.2 Порядку). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону про індексацію, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до ст.5 Закону про індексацію, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Пункт 11 Порядку передбачає, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. При цьому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону про індексацію. Абзац 5 цього пункту також передбачає, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Частина 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначає, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713 суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон про компенсацію), підприємства, установи та організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст.3 Закону про компенсацію, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Предметом спору в даній справі є стягнення суми заборгованості індексації заробітної плати з компенсацією. Таким чином, для вирішення цього спору по суті, суду необхідно з'ясувати наявність чи відсутність вказаної заборгованості. З'ясування вказаної обставини, на думку суду, можливо після вивчення та перевірки документів, що містять відомості про нарахування позивачки [PERSON] заробітної плати, зокрема: розрахунку суми індексації заробітної плати (а.с.19-26); довідок про доходи позивачки [PERSON] (а.с.31- 41); довідки розрахунку індексації заробітної плати (а.с.60- 65); розрахунку суми індексації заробітної плати (а.с.90-92); копії розрахункових листків позивачки [PERSON] за період з 01.01.2003 по 30.08.2012 рік. Тобто постає питання про наявність спеціальних знань у відповідній сфері, яким суд не володіє. Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Судом роз'яснено право сторін заявити клопотання про призначення відповідної експертизи. Проте, сторони цим право не скористалися. У зв'язку з цим, відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Суду наданий розрахунок суми індексація заробітної плати колишнього працівника ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] за період з 01.03.2003 по 30.08.2012 рік, який було складено фізичною - особою - підприємцем [PERSON] (а.с.90-92). Відповідно до вказаного розрахунку, сума індексації та сума компенсації за період з 01.03.2003 по 30.08.2012 рік, яку належить сплатити [PERSON] становить 1261,92 гривень. З розрахунків, наданих представниками відповідача ПАТ «МК «Азовсталь», вбачаються протиріччя щодо наявності чи відсутності заборгованості з індексації заробітної плати. Так, відповідно до одного розрахунку, заборгованість суми індексації и суми компенсації становить 221,82 грн. (а.с.19-26), а до іншого розрахунку, який було надано пізніше, вона зовсім відсутня, так як була сплачена випереджаючим шляхом (а.с.60-64). У зв'язку з цим, суд критично оцінює зазначені докази, надані представниками відповідача ПАТ «МК «Азовсталь». Одночасно суд враховує, що відповідно до витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №18507454 від 10.04.2014 р. видами діяльності ФОП [PERSON] є діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудити; консультування з питань оподаткування (а.с.93). Відповідно до наданої копії диплому серія [NUMBER] [PERSON] закінчила у 2007 році Національний університет державної податкової служби і отримала повну освіту за спеціальністю «Фінанси» та здобула кваліфікацію фінансиста. Враховуючи викладене, суд розглядає розрахунок, який підготовлено ФОП [PERSON] як доказ, підготовлений спеціалістом у розумінні ст.54 ЦПК України, та вважає його таким, що заслуговує на увагу при визначенні заборгованості суми індексації та суми компенсації з заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість суми індексації та суми компенсації з заробітної плати ПАТ «МК «Азовсталь» перед [PERSON] становить 1261,92 грн., а отже й повинна бути стягнута. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ПАТ «МК «Азовсталь», що на момент звернення з позовом до суду був відсутній предмет спору, так як у позивачки [PERSON] було відсутнє порушене право через те, що вона не зверталося до ПАТ «МК «Азовсталь» із заявою про індексацію та компенсацію заробітної плати. Як вже наголошувалося вище, сума індексації входить до структури заробітної плати, а відповідно до ст.21 КЗпП України виплата заробітної плати є обов'язком власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу і в силу вимог ст.115 КЗпП України повинна сплачуватися регулярно, незалежно від дій працівника, які не пов'язані з його посадовими обов'язками. У зв'язку з цим, суд вважає вищевказані заперечення відповідача безпідставними. Інші заперечення представників відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» суд також не приймає до уваги, через те, що за результатами дослідження доказів суд прийшов до висновку про наявність заборгованості з індексації заробітної плати, а тому твердження відповідача про відсутність заборгованості з індексації заробітної плати через її виплату випереджаючим шляхом, суд також вважає безпідставними. Разом з тим, суд відмовляє у позовних вимогах про стягнення суми у розмір 300,00 гривень, як суми судових витрат, понесених позивачкою [PERSON] при залученні спеціаліста виходячи з наступного. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 5) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. При цьому ч.1 ст.89 ЦПК України, до витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз відносить лише витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз. Тобто витрати за підготовку звіту або висновку спеціаліста до судових витрат ЦПК України не відносяться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial