Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - Банк), яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра", звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором №199/МК/2007/840 від 31.07.2007 р. в сумі 46384,88 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 373654,35 грн на день подачі позову. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 31000,00 доларів США зі сплатою 14,4 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 25.07.2012 року зі сплатою щомісячного мінімального платежу в сумі 730,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки від 31.07.2007 р. згідно якого [PERSON] поручилася перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також зобов'язалася відповідати перед Банком в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору. Грошові зобов'язання відповідно до умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконувалися, а тому Банк просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, яка складається: із заборгованості по тілу кредиту в сумі 24435,53 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 195313,19 грн.; заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в сумі 14967,83 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 119637,87 грн.; пені в сумі 5011,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 40055,72 грн.; штраф в сумі 1970,17 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 15747,57 грн. та судово-виконавчі витрати в сумі 2900,00 грн. Представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Крім того, представник Банку визнав, що останній платіж по кредитному договору [PERSON] здійснив 22 квітня 2010 року. Також представник позивача зазначив, що 31.07.2007 р. разом з кредитним договором був укладений договір застави транспортного засобу, який належить [PERSON] і за зверненням Банку нотаріусом був виданий виконавчий напис про дострокове звернення стягнення на заставлений відповідачем автомобіль, однак виконавчий напис не був виконаний, а тому Банк просить стягнути з відповідача відповідні витрати, пов'язані з виконавчим написом нотаріуса. [PERSON], який є представником відповідачів позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем встановленого законодавством строку звернення до суду, оскільки Банк довідався про порушення свого права в квітні 2010 року, коли [PERSON] здійснив останній платіж по вказаному кредитному договору. Також представник відповідачів вважає безпідставною вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON], оскільки Банк в порушення вимог ст. 559 ЦК України не звернувся до неї протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання з відповідною вимогою про виконання нею зобов'язань за [PERSON] по кредитному договору. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки Банк пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду. Відповідачка [PERSON], яка повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заперечення на позов, в якому зазначила, що позовна вимога до неї, як до поручителя [PERSON], не підлягає задоволенню, оскільки в договорі поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, а Банк в порушення вимог ст. 559 ЦК України не звернувся до неї протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання з відповідною вимогою про виконання нею зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" і [PERSON] був укладений кредитний договір №199/МК/2007-840, за умовами якого (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4.) Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 31000,00 доларів США на споживчі цілі по 25 липня 2012 року включно зі сплатою 14,4 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 3.1. кредитного договору, в забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань, які полягають у поверненні кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків в зв'язку з порушенням цього договору, позичальник передає в заставу транспортні засоби. Відповідно до п. 4.1.1. договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком, який є невід'ємною частиною договору. Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі (п. 9.) відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі: - пені за порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.9.1.); - пені за порушення позичальником строків повернення кредиту у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 9.2.); - штрафу за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 5% від суми заборгованості, визначеної на дату прострочення (п. 9.2.) Згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною кредитного договору, щомісячний платіж, який повинен сплатити позичальник, становить 730 доларів США (а.с. 10). Кредитний договір був забезпечений порукою, згідно договору від 31.07.2007 р., укладеного між Банком та [PERSON], за умовами якого остання поручилася перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також зобов'язалася відповідати перед Банком в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору як солідарний боржник (а.с. 11). Крім того, 31.07.2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір застави, за умовами якого (п.1.1., 1.2.) [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором передав в заставу Банку транспортні засоби, які йому належать на праві власності (автомобіль бортовий марки MAN, модель 26.402, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; причіп бортовий, марки ACKERMAN, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]), вартість яких була визначена за домовленістю сторін в сумі 195270,57 грн., що за офіційним курсом НБУ становило 38667,44 доларів США. [PERSON] грошових зобов'язань у строки, визначені договором не виконував, з 22 квітня 2010 року припинив погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого станом на 02.09.2013 р. виникла заборгованість: по кредиту в сумі 24435,53 доларів США, по процентах за користування кредитом - 14967,99 доларів США, пеня - 5011,35 доларів США, штраф - 1970,17 доларів США. Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором №199/МК/2007-840 від 31.07.2007 р. між Банком та [PERSON] (а.с. 9), графіком повернення кредиту та сплати відсотків до кредитного договору (а.с. 10), договором поруки між Банком та [PERSON] №199/1 від 31.07.2007 р. (а.с. 11), договором застави транспортних засобів між Банком та [PERSON] від 31.07.2007 р. (а.с 12), розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитом, по процентах за користування кредитними коштами, пені та штрафу (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 даного Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Перевіряючи доводи представника відповідачів в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять із такого. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов'язань за договором (п. 12.2. договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (графк повернення кредиту та сплати відсотків), останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 25 липня 2012 року. Таким чином, графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 22 квітня 2010 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом Банк звернувся до суду 10.09.2013 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так як умовами договору (графіком повернення кредиту та сплати відсотків) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 24-27 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Саме до цього зводяться правові висновки Верховного Суду України, зроблені ним в постанові від 6 листопада 2013 рку (справа №6-116цс13), які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. За таких обставин строк позовної давності щодо вимог Банка про стягнення кредиту та процентів за користування кредитними коштами слід рахувати з вересня 2010 року, а щодо стягнення пені - з 10 вересня 2012 року. Тому вимога Банку про стягнення з відповідачів основного боргу за кредитним договором за весь період заборгованості підлягає частковому задоволенню. Таким чином вимоги Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитними коштами підлягають задоволенню в сумі 16774,79 доларів США (22 платежа х 730 доларів США) +714,79 доларів США). За порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом Банк відповідно до п.п. 9.1., 9.2. кредитного договору нарахував [PERSON] пеню за один рік в сумі 5011,35 доларів США та штраф в сумі 1970,17 доларів США, а всього 6981,52 долар США. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення пені та штрафу підлягають частковому задоволенню, з урахуванням суми основного боргу, який підлягає стягненню на користь позивача за кредитним договором. Так, п. 9.2. кредитного договору передбачена пеня, за неналежне виконання грошового зобов'язання, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. Облікова ставка НБУ за період, з 10.09.2012 р. по 10.09.2013 р. (дата подачі позовної заяви) становила: з 23.03.2012 р. по 10.06.2013 р. - 7,5%, з 10.06.2013 р. по 13.08.2013 р. - 7%, з 13.08.2013 р - 6,5% . З урахування показників подвійної облікової ставки НБУ та суми основного боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню на користь Банка (16774,79 доларів США), розмір пені, яка підлягає стягненню на користь позивача буде становити 2460,35 доларів США (1882,13+410,98+167,24). (за період з 10.09.2012 р. по 09.06.2013 р. (273 дня) (15% : 365) х 273 х 16774,79 = 1882,13 доларів США; за період з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. (64 дня) (14% : 365) х 64 х 16774,79 = 410,98 доларів США; за період з 13.08.2013 р. по 09.09.2013 р. (28 днів) (13% : 365) х 28 х 16774,79 = 167,24 доларів США) Розмір штрафу, який відповідно до п. 9.2. кредитного договору, з урахування суми основного боргу, підлягає стягненню на користь Банка буде становити 838,73 доларів США (16774,79 х 5%). В той же час, не підлягає задоволенню вимога Банку про стягнення з відповідачів солідарно судово-виконавчих витрат в сумі 2900,00 грн. в зв'язку із зверненням Банку до нотаріуса для видачі виконавчого напису про дострокове звернення стягнення на заставлений відповідачем автомобіль, оскільки такі витрати не передбачені кредитним договором, а позивач, крім того, не надав належних доказів про понесення ним таких витрат. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки від 31.07.2007 р. укладеного між Банком та [PERSON] вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 5.3.) про те, що його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань за цим договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений датою 25.07.2012 р. - кінцевий термін повернення кредиту (п. 1.3.). За таких обставин у Банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 25 липня 2012 року протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя Банк не пред'явив, а тому вимога позивача до [PERSON] про стягнення з неї солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором не підлягає задоволенню, як безпідставна. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 14.02.2014 року офіційний курс долара США відносно гривні, встановлений Національним банком України, становить 8,6309 грн., а тому заборгованість [PERSON] на зазначену дату становить 173255,56 грн. (16774,79 доларів США (осн. борг) + 2460,35 доларів США (пеня) + 838,73 доларів США (штраф)) х 8,6309 грн.). Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем за отриманий кредит, а тому з нього підлягає стягненню на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 173255,56 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позов зявлено з ціною 373654,35 грн. і задоволено на суму 173255,56 грн., тобто на 46,36 % (173255,56 х 100% : 373654,35). Таким чином з [PERSON] на користь Банку слід стягнути судовий збір в сумі в сумі 1595,25 грн. (3441,00 х 46,36% : 100%). На підставі ст.ст. 251, 252, 256, 257, 258, 261, 526, 551, 553, 554, 559, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: partial