Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.09.2014 року в розмірі 24352,39 грн. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов визнали частково. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 31.05.2016 року склала 24352,39 грн, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості. (а.с.2-5, 25) Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] дійсно 08.09.2014 року уклала кредитний договір з ПАТ КБ «Приват Банк» та отримала кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Кредит вона взяла на прохання знайомих. Просили суд відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України зменшити розмір неустойки, так як ст. 61 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд, заслухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Ст.1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2014 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ "Приват Банк" кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-20). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Крім цього, відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн+ 5% від суми позову, що складає 1135,83 грн. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконував. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 31.05.2016 року має заборгованість по кредиту у сумі 24352,39 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 6412,72 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 14903,84 грн; заборгованості за пенею та комісією 1400,00 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 1135,83 грн. (а.с.6-7). Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк належить стягнути заборгованість на суму 22716,56 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 6412,72 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 14903,84 грн; заборгованості за пенею та комісією 1400,00 грн. Однак суд вважає, що в задоволенні вимог позивача щодо стягнення штрафу з відповідача за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 500 грн та 1135,83 грн належить відмовити виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Також за положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено будь-яких істотних обставин, які дають підставу зменшити розмір пені, крім цього пеня пропорційна сумі основного боргу та не перевищує розмір збитків, то і підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, не має. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк підлягає стягненню заборгованість на суму 22716,56 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1378,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 549, ч.3 551, 611, 624, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial