Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач СВК "Вільнянськ" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ФГ "Форт", який уточнив під час судового розгляду справи, і згідно якого вимагає визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди землі від 01.04.2014 року, скасувати рішення про його державну реєстрацію, та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року він уклав з відповідачкою [PERSON] договір оренди землі, згідно якого прийняв у користування належну відповідачці земельну ділянку площею 10,59 га; договір було укладено строком на 10 років, його державна реєстрація відбулася 05.04.2007 року, тобто договір, за думкою позивача, є чинним до 05.04.2017 року. Проте позивачу стало відомо про існування іншого договору оренди тієї ж земельної ділянки, що був укладений між відповідачами 01.04.2014 року; позивач вважає цей договір недійсним, оскільки земельна ділянка перебувала і перебуває в його користуванні, строк її оренди не закінчився, він має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, а тому відповідачі не могли укладати оспорювану угоду. Дії відповідачів, які уклали між собою договір оренди земельної ділянки, на думку позивача, порушують вимоги ст.203 ЦК України, ст.ст. 15, 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, земельна ділянка до укладення спірного договору у позивача не вилучалася, користування нею припинено не було, а у самому договорі відсутня така істотна умова, як кадастровий номер земельної ділянки. Враховуючи наведені обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Відповідачка [PERSON], у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом до СВК "Вільнянськ" та реєстраційної служби Вільнянського РУЮ, в якому вимагає визнати недійсним укладений з СВК "Вільнянськ" договір оренди земельної ділянки від 01.07.2004 року та додаткову угоду до нього від 28.05.2009 року, та скасувати державну реєстрацію цих договорів. У своїй зустрічній позовній заяві відповідачка [PERSON] визнаючи факт укладення договору оренди з СВК "Вільнянськ" від 01.07.2004 року, посилається на неналежність акту прийому-передачі земельної ділянки та акту визначення меж земельної ділянки, в яких відсутні точні дати їх складення; крім того, за думкою відповідачки, при укладенні додаткової угоди від 28.05.2009 року позивач мав врахувати, що згідно із Законом України № 509-VI від 16.09.2008 року до статті 15 Закону України "Про оренду землі" були внесені доповнення, згідно яких у договорах оренди необхідно було передбачити таку суттєву умову, як умови передачі земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди, проте відповідні зміни до договору внесені не були. Враховуючи це, відповідачка й звернулася до суду із зустрічними вимогами. Під час судового розгляду справи представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, зустрічний позов [PERSON] не визнав. Суду представник позивача пояснив, що договір, укладений між СВК "Вільнянськ" та [PERSON], є діючим, і у будь-якому разі був діючим станом на 01.04.2014 року; орендар виконує свої зобов'язання належним чином, проте відповідачка, незважаючи на наявність діючого договору оренди земельної ділянки, згідно оспорюваного договору від 01.04.2014 року передав її в оренду ФГ "Форт". Також представник позивача зазначив, що у будь-якому разі, згідно положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" та п.8 договору від 01.07.2004 року, орендар має переважне право поновлення його на новий строк, але оскільки спірний договір був укладений 01.04.2014 року, то це право було порушено; також у договорі від 01.04.2014 року не зазначений кадастровий номер земельної ділянки. Заперечуючи проти зустрічного позову, представник позивача, окрім іншого, просить застосувати позовну давність, вказуючи, що з моменту укладення договору від 01.07.2004 року пройшло більше 3-х років. Представник відповідачів адвокат Кравченко В.А. позов не визнав, підтримав зустрічний позов [PERSON], посилаючись на доводи та обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, наполягаючи на тому, що строк дії договору від 01.07.2004 року слід рахувати з моменту його підписання, а не з моменту держаної реєстрації, і на момент розгляду справи цей строк вже минув, як і строк його пролонгації. Представник третьої особи реєстраційної служби Вільнянського РУЮ надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов СВК "Вільнянськ" та зустрічний позов [PERSON] не можуть бути задоволені. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого позивачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 10,59 га (а.с.5-7). Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. 28.05.2009 року сторони уклали між собою додаткову угоду (а.с.13), якою був уточнений порядок сплати орендної плати. Вирішуючи питання про строк дії договору між [PERSON] та СВК "Вільнянськ" від 01.07.2004 року, суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції; згідно ч.3 ст.16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору), у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Таким чином, учасники такого правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленого ст.627 ЦК України. Згідно ст.ст.18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і набирає чинності після такої реєстрації. Відповідно до п.2 "Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", затвердженого постановою КМУ № 2073 від 25.12.1998 року, що діяв в момент укладення договору, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно зі ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на момент реєстрації договору від 01.07.2004 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація ж договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція наведена у правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду України № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року, та № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року. За таких обставин, договір оренди землі між [PERSON] та СВК "Вільнянськ" є вчиненим з моменту його укладення та підписання, тобто з 01.07.2004 року; після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникли права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин. Оскільки строк дії договору був визначений сторонами - 10 років, то його дія припинилася 01.07.2014 року. Той факт, що акт визначення меж земельної ділянки в натурі був підписаний сторонами у листопаді 2005 року (а.с.8), а акт прийому-передачі земельної ділянки - у 2006 році (а.с.9), на обчислення строку дії договору не впливають, оскільки всі його суттєві умови, передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі", були погоджені сторонами у самому договорі 01.07.2004 року. Крім того, за змістом ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), ці документи є частиною вже укладеного договору оренди землі, зокрема, згідно ст.17 того ж Закону, акт прийому-передачі земельної ділянки мав складатися вже після укладення договору. Таким чином, на момент подання позову СВК "Вільнянськ" (31.08.2015 року) строк дії договору від 01.07.2004 року, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, вже збіг, і, відповідно, припинилися права та обов'язки позивача за цим договором, які б могли потребувати судового захисту. Та обставина, що оспорюваний договір від 01.04.2014 року між [PERSON] та ФГ "Форт" дійсно був укладений за 3 місяці до закінчення дії договору від 01.07.2004 року, не може свідчити на користь позивача, оскільки позов ним був поданий більше ніж через рік після цього. У будь-якому разі, позивачем не наведено обставин та не подано доказів, що договір, укладений 01.04.2014 року між відповідачами, в період часу з моменту укладення і до 01.07.2014 року яким-небудь чином перешкодив законним правам та інтересам позивача, зокрема, що йому бути створені перешкоди у користуванні земельною ділянкою перед закінчення строку її оренди. Не можуть бути прийняті до уваги і доводи позивача щодо створення йому перешкод для продовження дії договору з відповідачкою від 01.07.2004 року, відповідно до п.8 самого договору та ст.33 Закону України "Про оренду землі". При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.9 ст.33 Закону України "Про оренду землі", відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі можуть бути оскаржено в суді, але вимоги щодо цього позивачем не заявлялися; згідно п.8 договору від 01.07.2004 року (а.с.5), для поновлення договору на новий строк орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, а згідно ч.3 ст.33 Закону України "Про оренду землі", при цьому він має подати орендодавцю проект додаткової угоди; але ці умови позивачем виконані не були ані протягом вказаного строку, ані після закінчення строку дії договору. Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог СВК "Вільнянськ". Встановивши зазначені обставини, суд, вирішуючи зустрічний позов [PERSON], констатує, що на момент розгляду справи договір оренди землі, укладений 01.07.2004 року між нею та СВК "Вільнянськ", є припиненим внаслідок закінчення його строку, тоді як за змістом ст.215 ЦК України, недійсним у судовому порядку може бути визнаний тільки такий договір, який реально створює для його учасників права та обов'язки. У будь-якому разі, відповідачка [PERSON] не навела ніяких доводів та не надала суду доказів того, що договір, дія якого припинена у липні 2014 року, на даний момент порушує чи здатен порушити її цивільні права та інтереси. Враховуючи це, суд не знаходить підстав для задоволення й зустрічних позовних вимог відповідачки [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed