Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] - її мати [PERSON] Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. На момент їх смерті вона була зареєстрована за іншою адресою , а тому фактично спадщину не прийняла та заяву до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про її прийняття не подавала. Поважними причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини вважає свою тривалу хворобу та необхідність лікування за межами України. Дана справа розглядалась судами різних інстанцій. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Звернув увагу суду на наявність при матеріалах справи медичних документів, з яких вбачається, що [PERSON] має хронічні захворювання і у зв'язку з необхідністю лікування за межами України пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. На підтвердження поважності причин пропуску строку позивачкою надав суду виписку із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] від 18.09.2007 року та фотокопію виписки із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] виданої травматолого-ортопідичним відділенням полікліничного відділення "Міської лікарні №4" Муніціпальної бюджетної установи охорони здоров'я м. Сочі без дати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заперечення на позовну заяву, мотивуючи його тим, що позивачка надала суду виписки з лікарень де зазначено інші строки проходження медичного лікування ніж ті в які вона відповідно до законодавства мала прийняти спадщину. Після смерті матері він прийняв спадщину у встановленому законом порядку та 31.07.2008 року одержав Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зауважив, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини не є постійні виїзди позивачки за кордон на лікування. Вказав на те, що численні медичні довідки які містяться при матеріалах справи не доводять тих обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, оскільки доведення потребує період - шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, а саме з 15.09.2007 року по 15.03.2008 року. Крім того, вказав на те, що жовідки надані представником позивача в судовому засіданні не підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Представник Ужгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно надісланої заяви на адресу суду від 02.07.2014 року просив розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що [INFO] в с. Руські Комарівці Ужгородського р-ну, Закарпатської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2011 року виданим повторно відділом ДРАЦС по Ужгородському району Ужгородського МРУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.7/ Судом встановлено, що [INFO] в с. Руські Комарівці Ужгородського р-ну, Закарпатської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2011 року виданим повторно відділом ДРАЦС по Ужгородському району Ужгородського МРУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.8/ Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлих [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження від 22.09.2011 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.9/ та свідоцтвом про одруження [PERSON] з позивачкою [PERSON] від 12.05.1985 року, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.13/ Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], оскільки спадкодавець заповіт за життя не складала. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON] - діти спадкодавця. Згідно довідки Руськокомарівської сільської ради від 22.09.2011 року на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO] з нею за адресою [ADDRESS], ніхто не проживав і не був зареєстрований, копія якої приєднана до матеріалів справи./а.с.5/ Згідно ст.1261 ЦК України право першої черги на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса звернувся [PERSON], який 31.07.2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та 01.08.2008 року зареєстрував на своє ім'я право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 30,31/ Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Варто також зазначити, що згідно п.24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання представника позивача на те, що позивачка важко хворіла і через це змушена була постійно виїжджати за кордон на стаціонарне лікування та проведення численних хірургічних операцій і лікувальних процедур, не є такими поважними причинами, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України. Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 26.03.2014 року під час розгляду даної справи за касаційною скаргою. З численних медичних документів [PERSON] , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона дійсно має хронічні захворювання. Проте, встановленню підлягають обставини перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у період з 15 вересня 2007 року по 15 березня 2008 року ( шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини). Суду не надано жодних доказів перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у період з 15 вересня 2007 року по 15 березня 2008 року. На підтвердження позовних вимог, щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини , представником позивача в судовому засіданні надано виписку із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] виданої травматолого-ортопідичним відділенням полікліничного відділення "Міської лікарні №4" Муніціпальної бюджетної установи охорони здоров'я м. Сочі без вихідного номеру , з зазначенням дати 18.09.2007 року , згідно якої час захворювання [PERSON] по амбулаторії з 18.09.2007 року та фотокопію виписки із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] виданої травматолого-ортопідичним відділенням полікліничного відділення "Міської лікарні №4" Муніціпальної бюджетної установи охорони здоров'я м. Сочі без дати, згідно якої час захворювання [PERSON] по амбулаторії з 23.09.2007 року, від стаціонара відмовилась. /а.с.170, 173/ Проте, жодна з наданих суду виписок із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] не підтверджує перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у період з 15 вересня 2007 року по 15 березня 2008 року. Крім того, суд не приймає до уваги вказані вище виписки із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] з точки зору їх належності та допустимості. Так, виписка із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] виданої травматолого-ортопідичним відділенням полікліничного відділення "Міської лікарні №4" Муніціпальної бюджетної установи охорони здоров'я м. Сочі без вихідного номеру , з зазначенням дати 18.09.2007 року підписана невідомою особою, про яку не зазначено відомсті чи є лікарем чи іншою особою та не містить відтиск печатки лікаря, а тому не може бути прийнята судом до уваги. Також до суду надано фотокопію виписки із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] виданої травматолого-ортопідичним відділенням полікліничного відділення "Міської лікарні №4" Муніціпальної бюджетної установи охорони здоров'я м. Сочі без дати, згідно якої час захворювання [PERSON] по амбулаторії з 23.09.2007 року, від стаціонара відмовилась. Виписка містить підпис невідомої особи , не містить відтиск печатки лікаря, а тільки відтиск печатки поліклінічного відділення - для довідок, що також не може бути прийнята судом до уваги. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими , оскільки позивач не довела перед судом ті обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що жодних доказів про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed