Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у період з 01 січня 2005 року по 01 червня 2010 року МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS], де відповідальним наймачем є [PERSON], який не здійснює оплату за надані послуги, в зв'язку з чим станом на 01 червня 2010 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 5 204, 10 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по сплаті за теплопостачання у розмірі 5 204, 10 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява відповідача про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], де абонентом послуг позивача є саме відповідач, що користується послугами постачання теплової енергії до його оселі, відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.6 ст. 19 ЗУ "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачання організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до постанови № 59 Кабінету Міністрів України "Про забезпечення дисципліни розрахунків за природний газ, теплову і електричну енергію" від 17 жовтня 2000 року споживач зобов'язаний вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по теплопостачанню. Але за спожиту теплову енергію відповідач повністю не розраховувався з позивачем, мається заборгованість в розмірі 5 204, 10 грн. яка утворилася за період з 01 січня 2005 року по 01 червня 2010 року. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася за період з 2005 року по 2010 рік, а з позовною заявою при цьому звернувся в грудні 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed