Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташовані в [ADDRESS] . Іншим власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за вказаною адресою є відповідач по справі [PERSON] - її рідна сестра. Земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0602 га, кадастровий номер 5622610100:00:005:0288, за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності її матері [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на майно, спадкоємцем якого за заповітом є вона. Спадщину прийняла своєчасно, оскільки у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, реалізувати своє право на спадкове майно не може в зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не вказана частка, яка належала померлій [PERSON] у праві спільної сумісної власності. Просить суд визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0602 га, кадастровий номер 5622610100:00:005:0288, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 її частину. В заявах на ім`я суду позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Прокопчук М.В. позовні вимоги підтримують у повному об`ємі. Просять розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Просить розглянути справу за її відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.1982р., виданого Здолбунівським районним відділом ЗАГС Рівненської області, позивач змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з " [PERSON] " на " [PERSON] " та згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2001р., виданого Здолбунівським відділом реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Рівненської області, відповідач змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Матір`ю позивача та відповідачає [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.01.1960р., виданим Глинською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.1955р., виданим Здолбунівським районним відділом ЗАГС Рівненської області. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2019р., видане Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня своєї смерті була зареєстрований і проживала у [ADDRESS] , що стверджується довідкою №02/11.1-7319, виданою 03.12.2019р. Здолбунівською міською радою Рівненської області. Відповідно до заповіту, складеного 04 серпня 2006 року і посвідченого державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області Фесюк Т.В., [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , заповіла своїй дочці [PERSON] . Як вбачається зі спадкової справи № 151/2019, заведеної 04 грудня 2019 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Грабар О.А., позивач та відповідач своєчасно прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Згідно з пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У повідомленні приватного нотаріуса Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Грабар О.А. № 141/_02-14_ від 17 червня 2020 року зазначено, що спадкоємцеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер 5622610100:00:005:0288, розташовану в [ADDRESS] , оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не вказана частка, яка належала померлій [PERSON] у праві спільної сумісної власності. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10606032 від 04.12.2017р. земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0602 га, кадастровий номер 5622610100:00:005:0288, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить половина домоволодіння в [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15 липня 1961 року, посвідченого державним нотаріусом Здолбунівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Шевченко К.Д., та зареєстрованого за № 2266. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). За правилами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). У відповідності до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За нормами ч.ч.1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене, способом захисту прав позивача буде визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що дасть можливість отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну її матері земельну ділянку. Аналізуючи сукупність наведених та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, щочастка померлої [PERSON] у праві приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0602 га, кадастровий номер 5622610100:00:005:0288, за адресою: [ADDRESS] , має визначатися пропорційно до її частки у праві власності на житловий будинокі становить 1/2. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved