Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача про\~ стягнення аліментів на утримання сина та на її утримання до виповнення сином [PERSON] трирічного віку, посилаючись на те, що 23.05.2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейні відносини між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Син [PERSON] проживають біля матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитино до досягнення сином трирічного віку, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.. Дослідивши письмові докази у справі за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити\~ із наступних підстав. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~ст.51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.\~180-184,191 СК України. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ДмитроСергійович являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 221593, видане 03.03.2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.8) . В позові позивачка зазначила, що з відповідачем по справі проживають окремо,\~ відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На\~ даний час позивачка\~не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, будь-якого іншого заробітку не має, тому коштів на утримання дитини критично не вистачає. Згідно із\~ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частинах 2,3\~ст.182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~ст.184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто спосіб стягнення аліментів визначає виключно стягувач, а не суд. Відповідно ч.ч. 2,3\~ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно нормам\~СК України, аліменти на утримання дитини стягуються не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, під час ухвалення даного рішення суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину систематично зростає, а оскільки аліменти стягуються щомісячно, то з метою захисту інтересів дитини на майбутнє, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1500 грн., також на утримання дружини в розмірі 1000 грн.. Згідно статті 84\~СК України Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Враховуючи вищевикладені обставини справи та зазначені вимоги сімейного законодавства, визнання позовних вимог відповідачем у розмірі 1500 грн. на дитину, та 1000 грн., на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до висновку, що достатнім розміром стягуваних аліментів на утримання дитини буде розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., та на утримання дружини 1000 грн., в зв'язку із чим вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Новоукраїнського районного суду позивач звернулася до суду із позовною заявою 27 серпня 2018 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти слід стягувати з відповідача, починаючи з 27 серпня 2018 року. Відповідно до ст.430\~ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір по справі в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved