Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

05.10.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з\~позовом до\~Держави Україна\~в\~особі\~Державної казначейської\~служб\~України про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Державній казначейській службі України за бюджетною програмою КПКВК 3504030 « Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, їх посадових і службових осіб» перебувають виконавчі листи: з 21.11.2019 року виконавчий лист по справі №638/17403/17 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 1000 грн.; з 18.12.2019 року виконавчий лист по справі №638/9184/18 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 12.03.2020 року виконавчий лист по справі №638/11160/17 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 14.05.2020 року по справі №638/8278/19 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 5000 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2020 року відкрито провадження в спрощеному порядку без виклику осіб. Відповідач у встановлений законом строк подав до суду відзив Вх. № 56092 від 09.11.2020 року, в якому вказав що на його думку спори, що виникають під час виконання судових рішень центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферіказначейського обслуговування державних коштів у порядку установленому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» розглядаються в порядку ст. 2,17, 18, 162 КАС України. Також зазначили, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Безспірне списання коштів Казначейством здійснюється за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що у Державній казначейській службі України перебувають виконавчі листи: з 21.11.2019 року виконавчий лист по справі №638/17403/17 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 1000 грн.; з 18.12.2019 року виконавчий лист по справі №638/9184/18 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 12.03.2020 року виконавчий лист по справі №638/11160/17 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 14.05.2020 року по справі №638/8278/19 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 5000 грн. Вищевказані листи перебувають за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, їх посадових і службових осіб». [PERSON] станом на момент звернення до суду, 05.10.2020 року так і не отримав грошові кошти, які присуджено йому рішеннями суду, які набрали законної сили. Відповідно до частини п`ятої\~статті 124 Конституції України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини третьої\~статті 129 Конституції України\~до основних засад судочинства віднесено\~обов`язковість\~рішень суду. Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"\~встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених\~Законом України "Про виконавче провадження", а також особливості їх виконання. Право на справедливий суд, гарантоване особі у\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40). У пілотному рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «...що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі «Лізанец проти України» (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v .Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року). У пунктах 35, 38, 82 справи «Бурмич та інші проти України» Європейський суд вказує на справу «Бурдов проти Росії» (№2), в якій зокрема вказано: «У випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу». Практика Європейського суду з прав людини визнає не отримані за рішенням суду кошти саме порушенням Протоколу 1 («Бурдов проти Росії», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України»). Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio". Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу. З матеріалів справи вбачається, що станом на 26.11.2020 року позивачу виплата по виконавчим листам: з 21.11.2019 року виконавчий лист по справі №638/17403/17 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 1000 грн.; з 18.12.2019 року виконавчий лист по справі №638/9184/18 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 12.03.2020 року виконавчий лист по справі №638/11160/17 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 14.05.2020 року по справі №638/8278/19 про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 5000 грн., так і не була проведена. Як наголосив Європейський суд з прав людини у рішенні, ухваленому 07 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії", для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440. Відповідно до п/п 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (пункт 1 Порядку). У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відповідно до\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 56 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Норми\~ст.\~23\~ЦК України вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого\~самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174\~ЦК України. Згідно із\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до\~ч.\~1 ст. 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Норми ст.\~1173,1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за дії бездіяльності органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Завдана позивачці моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з надмірно тривалим невиконанням державним\~виконавцем рішення суду,\~що є підставою для стягнення моральної шкоди. Згідно зі\~ст. 56 Конституції України\~позивачка має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави . Отже, враховуючи тривале невиконання рішення суду, факт того, що позивачу і так завдана шкода органами державної влади, так він не може і отримати виплати присуджені судом. Невиконання рішення суду позбавило позивача нормального життя, вплинуло на його матеріальне становище та психологічне та фізичне самопочуття, завдано значних душевних страждань, а тому виходячи з їх глибини, та беручи до уваги засади розумності та виваженості, суд\~визначає моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. На обґрунтування зазначених висновків суд вважає за можливе послатись також на практику розгляду справ Європейським судом з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні. Зокрема в рішенні по справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду. А оскільки п.1 ст.6 §1 Конвенції про права людини і основоположних свобод гарантує кожному право на суд, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ) визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений\~постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, у редакції\~постанови КМУ № 45 від 30 січня 2013 р. Згідно з\~п.\~З Порядку\~рішення про\~стягнення коштів\~державного та\~місцевих бюджетів\~або боржників\~виконуються на\~підставі виконавчих\~документів виключно\~органами Казначейства\~у порядку\~черговості надходження\~таких документів\~(про\~стягнення коштів\~державного та\~місцевих бюджетів\~з попереднім\~інформуванням Мінфіну\~про стягнення\~коштів боржників\~у межах\~відповідних бюджетних\~призначень,\~наданих бюджетних\~асигнувань (залишків\~коштів на\~рахунках підприємств,\~установ,\~організацій). Відповідно до пунктів 36-38 Порядку № 845 виконання зазначених судових рішень здійснюється Казначейством України. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок за бюджетною програмою. Отже, стягнення зазначеної шкоди здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою. Таким чином, суд вважає, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, достатнім розміром відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди становить 5000 (п`ять тисяч) гривень шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. На підставі викладеного,

Outcome: partial