Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

30.01.2020 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, третя особа: [PERSON] . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 28 травня 2020 року за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМАЗ ІІ». При судовому розгляді справи позивач свої позові вимоги підтримав. Наполягав на стягненні саме з Приватного акціонерного товариства «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА» на відшкодування матеріальної шкоди 15889,26 грн.; на відшкодування моральної шкоди 20000 грн., на відшкодування витрат на підготовку експертних висновків 9088,80 грн.; на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1500 грн. Жодних позовних вимог до Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМАЗ ІІ» не заявив, вважаючи, що відсутні об`єктивні докази, які підтверджують перебування автомобіля, який був учасником ДТП - ВАЗ-21112 номерний знак [NUMBER] в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМАЗ ІІ», зважаючи на що шкоду повинен відшкодовувати власник автомобіля, яким являється Приватне акціонерне товариство «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА» . Моральна шкода проявилася в душевних стражданнях, які він пережив під час зіткнення транспортних засобів, що пов`язано з пошкодженням автомобіля, нервових переживаннях через неправомірну відмову винуватця визнати свою провину, у вимушених змінах звичного укладу життя через неможливість використовувати автомобіль за призначенням. Пояснив, що 21 січня 2019 року, близько 09 години 50 хвилин, в світлий час доби по вул. Гоголя в районі будинку № 106 в м. Миргороді Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Відбулося зіткнення автомобіля Mazda СХ5 д.н.з. [NUMBER] під управлінням Дупак В.В., з автомобілем ВАЗ-21112 д.н.з. [NUMBER] , належного ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", під керуванням водія [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем. Цивільно- правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ «ТАС». Внаслідок пригоди автомобілі, отримали механічні ушкодження. Після дорожньо-транспортної пригоди відразу за взаємною згодою було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). АТ «СГ«ТАС» (приватне) виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 41 264,94 грн. Ця сума не покриває заподіяних збитків. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, станом на 29.01.2019 складала 57 154,2 грн. Тому позивач просить стягнути з ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", на його користь 46 478,06 грн, що складається із матеріальної шкоди - 15 889,26 грн - різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та розміром страхового відшкодування, моральної шкоди 20 000 грн; витрат на підготовку експертних висновків 9 088,80 грн.; витрат на професійну правничу допомогу 1 500 грн. В судовому засіданні представник ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА" Смолкін І.Н. зазначив наступне. Транспортний засіб ВАЗ-21112 д.н.з. [NUMBER] , з 01.06.2016 перебував в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» відповідно до умов договору оренди-найму транспортного засобу № 265/066-1L від 01.06.2016. Своїм листом ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» № 72 від 21.03.2019 повідомив ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", про ДТП, що сталося 29.01.2019 в м. Миргород по вул. Гоголя, буд. 106 за участю транспортних засобів ВАЗ 21112 (д.н.з. [NUMBER] ) та MAZDA СХ-5 (д.н.з. [NUMBER] ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля ВАЗ 21112 [PERSON] є працівником ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II», а тому товариство відповідно до умов договору оренди-найму транспортного засобу № 265/066-1L від 01.06.2016 який на підставі п.4.3.\~додаткових умов\~договору,\~продовжений, повинно самостійно врегулювати питання відшкодування збитків, завданих в цьому ДТП. Просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА» відмовити, оскільки водій [PERSON] не перебував з ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА" у трудових правовідносинах, а їх автомобіль був на підставі договору в оренді у ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ ІІ». В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМ ІІ», не з`явився, заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.136). В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явився. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.135). 19.02.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 66-67). 12.03.2020 від ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому відповідач не визнає вимоги в повному обсязі. Вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.74-78). Заслухавши, учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 15 ч.1, ст 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 21 січня 2019 року, близько, 09 години 50 хвилин в світлий час доби по вул. Гоголя в районі будинку № 106 в м. Миргороді Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Відбулося зіткнення автомобіля Mazda СХ5 д.н.з. [NUMBER] під управлінням [PERSON] В [PERSON] , який рухався по вул. Гоголя по правій смузі для свого напрямку руху, з автомобілем ВАЗ-21112 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вул. Гоголя в попутному напрямку по лівій смузі та виконував маневр повороту праворуч для заїзду на стоянку. Під час\~ДТП [PERSON] \~перебував у\~трудових відносинах\~з відповідачем\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АТЛАНТИК ФАРМЗ\~II».\~Транспортний засіб\~ВАЗ-21112\~(д.н.з.\~ [NUMBER] ), що належить\~ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК\~УКРАЇНА",з 01.06.2016 року перебував в оренді ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» на підставі договору оренди-найму транспортного засобу № 265/066-1L від 01.06.2016 (а.с. 82-83,84,85). Внаслідок пригоди автомобілі, отримали механічні ушкодження. Після дорожньо-транспортної пригоди за взаємною згодою було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с.10-11, 12). На підставі поданої заяви АТ «СГ «ТАС» (приватне) виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 41 264,94 грн (а.с.56). Відповідно до Висновку експерта № 163 за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 20.03.2019 року вартість матеріального збитку, завданої позивачу, власнику автомобіля Mazda СХ5 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, станом на 29.01.2019 складала 57 154,20 грн (а.с.22-29). Згідно Висновку експерта №11 за результатами проведення комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження від 26 квітня 2019 року дії водія автомобіля ВАЗ-21112 [PERSON] не відповідали вимогам п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з даною пригодою, [PERSON] в умовах даної пригоди не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21 112 (а.с.39-53). Частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини заподіювана шкоди, це означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Верховний Суд України у своїй постанові від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14 вказав, що аналіз норм статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України. Відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму (оренди) транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Правові наслідки завдання шкоди іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, що перебуває в наймі, встановлені ст. 804 ЦК України, згідно якої наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу. Таким чином, вищевказаними нормами закону встановлено, що шкода, завдана третім особам у зв`язку з використанням автомобіля, що орендується, відшкодовується орендарем (наймачем), а не орендодавцем. Як убачається з матеріалів справи, 01.06.2016 між ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", та ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» укладено договір оренди-найму транспортного засобу №265/066-1L, відповідно до якого ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", передало ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» у строкове платне користування транспортний засіб, автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , шасі (кузов, рама) № [NUMBER] (а.с. 82-83), що також підтверджується актом приймання-передачі майна до договору №265/066-1L від 01.06.2016 (а.с. 84). Відповідно п. 4.1. додаткових умов договору № 265/066-1L від 01.06.2016, договір діє до 31.05.2017. В п.4.3 додаткових умов договору оренди автомобіля, зазначено, що строк дії договору продовжується на той же термін на тих самих умовах, якщо Сторони або будь-яка із сторін не виявить бажання його припинити або розірвати. Ніяких доказів на підтвердження розірвання договору сторонами не надано, суд вважає, що строк дії договору № 265/066-1L від 01.06.2016 продовжено (а.с.83). Отже, в судовому засіданні встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 21.01.2019 транспортний засіб марки ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] перебував у володінні та користуванні ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II». Позивачем не надано доказів щодо спростування володіння ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» транспортним засобом ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] , своїм правом витребувати додаткові докази він не скористався. Під час ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТИК ФАРМЗ II», положенням ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Жодних документів в обґрунтування того, що договір оренди транспортного засобу від 01.06.2016, укладений між відповідачами, є неналежним доказом у справі, у тому числі щодо недійсності договору, його нікчекмності або неукладення, матеріали справи не містять. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", передало транспортний засіб марки " ВАЗ-21112 номерний знак [NUMBER] у найм ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМЗ II» та докази трудових відносин [PERSON] з ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", відсутні, тому на ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", не може бути покладена відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Однак жодних позовних вимог до ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМАЗ ІІ» позивач не заявив. Навпроти, зазначив, що вважає, що договір оренди припинив свою чинність і цивільно-правову відповідальність за позовом повинно нести виключно ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА" Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи надані сторонами докази на підтвердження заявлених позовних вимог та заперечень у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed