Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди та просить стягнути з відповідачки у відшкодування матеріальної шкоди 18109 гривень, у відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень, а також витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, витрати на проведення медичної експертизи, витрати на зберігання транспортного засобу на штрафмайданчику УДАІ ГУМВС України в Одеській області, витрати на зберігання транспортного засобу на платній стоянці, витрат на правову допомогу. Позивач посилається на те, що шкода заподіяна йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 квітня 2010 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Фонтанська дорога та Каманіна у м. Одесі. Відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем Хрнда, д/н [NUMBER] , порушила п.п.10.1, 16.13 «Правил дорожнього руху України», повертаючи ліворуч на перехресті не надала перевагу автомобілю Тойота д/н [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустила з ним зіткнення, після чого автомобіль Тойота відкинуло на автомобіль Лексус д/н [NUMBER]. Від зіткнення транспортні засоби отримала механічні пошкодження, тілесні ушкодження отримали [PERSON], [PERSON] Позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, факт ДТП, яке сталося 22 квітня 2010 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Фонтанська дорога та Каманіна у м. Одесі, підтвердив, однак вважав, що відповідач не надав до суду доказів в обґрунтовані своїх вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2010 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Фонтанська дорога та Каманіна у м. Одесі відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем Хонда д/н [NUMBER] порушила п.п.10.1, 16.13 «Правил дорожнього руху України», повертаючи ліворуч на перехресті, не надала перевагу автомобілю Тойота д/н [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустила з ним зіткнення, після чого автомобіль Тойота відкинуло на автомобіль Лексус д/н [NUMBER]. Від зіткнення транспортні засоби отримала механічні пошкодження, тілесні ушкодження отримали [PERSON], [PERSON] Постановою Київського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2010 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушеня, передбачених ст.124 КпАП України, та накладено штраф у розмірі 380 гривень. Згідно з довідкою Державтоінспекції ОМУ УМВС України в Одеській області від 22.04.2010 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Тойота, 1978 року випуску, державний номер [NUMBER], отримав наступні пошкодження:деформація двох передніх крил, деформація переднього бамперу, деформація капоту, деформація заднього правого крила, деформація задньої правої двері, розбиті дві фари. На підставі висновку № 0908 від 8 листопада 2010 року експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобілю Тойота, державний номер [NUMBER], який виготовлений судовим експертом Карепіним Євгеном Едуардовичем, автотоварознавче дослідження проведено для автомобіля, - марка та модель: Тойота, дата випуску: 1 липня 1994 року. Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2013 року по справі за позовом ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу вбачається, що колегія суддів апеляційної інстанції зазначила "...колегія судців не може прийняти до уваги висновок № 0908 експертного автотоварознавчого дослідження від 8.11.2010 року, оскільки предметом дослідження був автомобіль Тойота, 1 липня 1994 року випуску та, відповідно, при визначенні ринкової вартості автомобіля, використано ціни на модельний ряд автомобіля саме 1994 року випуску, а, як вбачається з матеріалів справи, ДТП скоєно при участі автомобіля Тойота, 1978 року випуску, тобто з різницею в шістнадцять років, що є суттєвим проміжком часу...". Що стосується стягнення грошових коштів на проведення медичної експертизи, суд приходить до наступного. В ході проведення судово-медичного дослідження 29.04.2010 року в Бюро судово- медичної експертизи Управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської облдержадміністрації при складанні акту судово-медичного дослідження № 1321 від 27.05.2010 року при наявності (російською мовою) "...кровоподтека левой голени...", з метою притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст.286 Кримінального кодексу України, [PERSON] фігурують тілесні ушкодження, які не підтверджені клінічними даними, - (російською мовою) "...ушиб мягких тканей области левого коленного сустава, ушиб грудной клетки, ушибьі мягких тканей правой теменной области...", які віднесено до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, Судово-медичне обстеження [PERSON] проходив в Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської облдержадміністрації, у той самий час позивач посилається на експертизу наявності тілесних ушкоджень, яку видана Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Позивачем не доведений зв'язок даної експертизи ( за яку згідно із квитанціями № 7 та № 9 від 28 квітня 2010 року сплачено 229 гривень 40 копійок та 153 гривні) з дорожньо-транспортною пригодою за участю [PERSON]. Стосовно стягнення коштів за зберігання автомобілю, суд звертає увагу на наступне. Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі [PERSON] із призначенням платежу за транспортні послуги, [PERSON] згідно із квитанцією № 6187 від 28 квітня 2010 року заплатив 600 гривень. При цьому договір про надання транспортних послуг відсутній, документ, який підтверджує їх надання, відсутній. Не представлена інформація, які саме транспортні послуги надавалися, і чи пов'язані ці транспортні послуги із дорожньо- транспортної пригоди за участю [PERSON] Згідно із додатком, до позовної заяви позивач долучив квитанції № 16, № 17, № 18 та № 20 від 28 квітня 2010 року, які підтверджують оплату за доставку та зберігання автомобілю на штрафному майданчику УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Позивачем не надано документів, які підтверджують його взаємовідносини з платною стоянкою СТО "АВАНТ" та обґрунтовують стягнення з відповідача 1776 гривень 00 копійок витрат на оплату за зберігання автомобілю на вказаній стоянці. Представлена до суду копія Державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] та копія товарного чеку, виданого фізичною особою - підприємцем [PERSON], також не доводять позицію [PERSON] у даному питанні. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Що стосується стягнення з відповідачки моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Позивач не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. При викладених обставинах суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed