Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просить визнати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058289 від 03.02.2003 року, що розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, колишнє КСП "Іскра" масив №3, ділянка №57, площею 4,07 га, виданий на ім'я [PERSON] втраченим; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 04.01.2010 року, у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, колишнє КСП "Іскра" масив №3 ділянка №57 площею 4, 07 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2010 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №196684, видане виконавчим комітетом Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01. Той факт, що померла була матір'ю позивача підтверджується свідоцтвом про його народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розташованої на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, колишнє КСП "Іскра" масив №3, ділянка №57, площею 4,07 га, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №058289. За життя [PERSON] склала заповіт від 31.01.2000 року, посвідченого секретарем Новоцаричанської сільської ради, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Отже, позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Інших спадкоємців померлої [PERSON], які б претендували на спадщину немає, що підтверджується відповідним листом, наданим Білгород-Дністровською районної державною нотаріальною конторою. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та має право на отримання спадщини, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved