Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

02.02.2021 АТ «А-Банк» звернулося до суду із указаним позовом через свого представника [PERSON] , який мотивований тим, що АТ "А-Банк" є правонаступником прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК", у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 змінено організаційно-правову форму та назву позивача із ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АКЦЕНТ-БАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ "АКЦЕНТ- БАНК". 22.06.2017 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» із метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом із Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ "А-Банк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.12.2020 має заборгованість - 19066,72 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом -13778,61 грн.; заборгованості за відсотками - 5238,11 грн.; штрафу - 50,00 грн. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків із вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «АКЦЕНТ-БАНК». За указаних обставин, посилаючись на норми ст.ст.525-527,530,598,599,610,615,629, 1050,1054 ЦК України, представник позивача просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 22.06.2017 у розмірі 19066,72 грн. станом на 20.12.2020, яка складається із: 13778,61 грн. - заборгованість за кредитом; 5238,11 грн. - заборгованість за відсотками; 50,00 грн. - штраф, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 2102,00 грн. Провадження у справі за указаним позовом було відкрито за ухвалою судді від 11.02.2021, визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.35). Ухвалою судді від 08.04.2021 визначено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін у справі (а.с.40). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання відзиву на позов відповідач не скористався. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.4). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Поштові відправлення, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.46,50). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.34), поштові відправлення направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому, відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає поштові відправлення такими, що доставлені 17.04.2021, 28.04.2021. Зважаючи на письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до Статуту АТ «Акцент-банк» (нова редакція) рішенням загальних зборів учасників від 25.04.2019 змінено найменування з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на Акціонерне товариство «Акцент-банк». АТ «Акцент-банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ «Акцент-банк» (а.с.16-18). 22.06.2017 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, на підставі чого йому був відкритий картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт (а.с.6). У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку становить між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг. До кредитного договору позивачем додано Витяги із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила» (а.с.7-12). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.12.2020 [PERSON] має заборгованість - 19066,72 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом -13778,61 грн.; заборгованості за відсотками - 5238,11 грн.; штрафу - 50,00 грн. (а.с.5). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). За ухвалою суду (а.с.52), позивачем надано виписку по кредитній картці [PERSON] у період із 22.02.2017 по 19.05.2021 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії. Як убачається із довідки АТ "А-Банк" Атаеву К.У. видавалися такі кредитні картки: -№ [NUMBER] , видана 22.02.2017, терміном дії до 02/21; -№ [NUMBER] , видана 22.02.2017, терміном дії до 02/21; -№ [NUMBER] , видана 24.04.2018, терміном дії до 02/21; -№ [NUMBER] , видана 16.03.2017, терміном дії до 03/21; -№ [NUMBER] , видана 26.11.2019, терміном дії до 08/26 (а.с.56) Із розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач користувався кредитними коштами, придбавав товари у магазинах, вносив кошти на погашення заборгованості, знімав готівку та ін. (а.с.5,57-64). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд вважає факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведеним, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростованим, тому заборгованість за кредитом у розмірі 13778,61 грн. підлягає до стягнення із відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 5238,11 грн. та штрафу у сумі 50,00 грн. суд зазначає наступне. Як на підставу виникнення договірних відносин позивач посилався на ст.634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, із огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, із якими ознайомлений під підпис у день укладення договору. У анкеті-заяві позичальника від 22.06.2017, яку підписав відповідач, відсутні умови договору про встановлення процентів за користування кредитом та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення відсотків та штрафу, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг у АТ "А-Банк", розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "А-Банк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредиту у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Крім того, суд зазначає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. За змістом вказаної норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим А-Банком у період із часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із даним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг із Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відсоткова ставка за користування кредитом та відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (штрафів). Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ "А-Банк", із огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитом та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді штрафу, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 5238,11 грн., заборгованості по штрафам у сумі 50,00 грн. Таким чином, ураховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за у розмірі 13778,61 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 13778,61 грн., тобто на 72,3%, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1641,21 грн. (2270,00 грн. х 54,4%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial