Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Вінницької міської ради про встановлення земельного сервітуту. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору дарування від 06.05.2004 року на праві власності належить 22/50 частин будинковолодіння [ADDRESS]. Іншим співвласником будинковолодіння є відповідач [PERSON] в частині 13/50 будинковолодіння, та [PERSON] - в частині 2/5. За вказаним будинковолодінням згідно рішення Вінницької міської ради № 25/900 від 21.09.1955 року зареєстрована земельна ділянка площею 980 кв.м. Згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 06.05.2008 року, між сторонами було встановлено порядок користування земельною ділянкою. [PERSON] виділено земельну ділянку площею 128,0 кв.м., [PERSON] - площею 173,0 кв.м., в спільному користуванні залишено прохід площею 18,0 кв.м. Разом з тим до належної позивачу частки будинковолодіння належить і вигрібна яма та надвірна вбиральня, під'їзд та прохід з вулиці до яких в інший спосіб, крім як через земельну ділянку, якою користується відповідач, неможливий. Рішенням Апеляційного суду Віннийької області від 22.04.2014 року встановлено постійний безоплатний земельний сервітут на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 15 кв.м., у тому числі земельна ділянка яка виділена у спільне користування 1,0 кв.м. та земельна ділянка яка виділена у користування [PERSON] 14,0 кв.м, згідно варіанту № 1 (додаток №2) висновку судової земельно-технічної експертизи складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 30.12.2013 року № 38. Проте проїзд з боку [ADDRESS] закрито металевими воротами, в зв"язку з чим відсутній під"їзд до вигрібної ями та надвірної вбиральні позивача, а тому остання змушена звернутись із даним позовом до суду про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право проїзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні "З" на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 50 кв.м. згідно варіанту № 1 (додаток № 3) висновку судової земельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 30 грудня 2013 року № 38. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, зазначивши, що в позовній заяві помилково вказано посилання на висновок експерта № 35 від 26 грудня 2013 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надав суду письмові заперечення, пояснив, що для встановлення такого сервітуту відповідачу необхідно знести залізний контейнер та металевий паркан, які є його приватною власність, крім того, нечистоти можливо викачати просто, використавши довший рукав асанізаторської машини. Просив також застосувати строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, пояснила, що не вбачає нагальної потреби у такому сервітуті, оскільки у позивача є сервітут на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 22/50 частин будинковолодіння [ADDRESS], на підставі договору дарування від 06.05.2004 року та договору дарування від 24.12.2006 року. Іншим співвласником будинковолодіння являється [PERSON] в частині 13/50 будинковолодіння та [PERSON] в частині 2/5 будинковолодіння, що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння. За вказаним будинковолодінням згідно рішення Вінницької міської ради № 25/900 від 21.09.1955 року була зареєстрована земельна ділянка площею 980 кв.м. Згідно рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 06.05.2008 року року в справі № 2-81-08 (а.с. 15-16), між [PERSON] та [PERSON] було встановлено порядок користування земельною ділянкою. Так, [PERSON] виділено земельну ділянку площею 128,0 кв.м., [PERSON] - площею 173,0 кв.м., а в спільному користуванні залишено між [PERSON] та [PERSON] прохід площею 18,0 кв.м., зобов'язано усунути перешкоди в користуванні [PERSON] частиною земельної ділянки, зобов"язано [PERSON] знести огорожі, розташовані на земельній ділянці, виділеній [PERSON], а також демонтувано бетонне покриття на цій земельній ділянці в зазначених розмірах. До належної позивачу частки будинковолодіння належать і вигрібна яма та надвірна вбиральня під'їзд та прохід з вулиці до яких в інший спосіб, крім як через земельну ділянку, якою користується відповідач неможливий. За зверненням [PERSON] фахівцями міської санітарно-епідерміологічної станції було проведено перевірку, згідно якої встановлено, що проїзд з боку [ADDRESS] закрито металевими воротами, в зв'язку з чим відсутній під'їзд до вигрібної ями позивача та надвірної вбиральні, що підтверджується листом від 24.01.2011 року № 11892 (а.с. 17). [PERSON] також зверталась до відділу наглядово-профілактичної діяльності Вінницького міського управління ГУ МНС України в Вінницькій області з відповіді від 24.02.2011 року вбачається, що перевіркою встановлено, що на прибудинковій території будинку [ADDRESS] влаштовано огородження із залізобетонних виробів, що ускладнює під'їзд до квартири останньої автомобільного транспорту. Знайти особу яка встановила вказане огородження органи державного пожежного нагляду спроможності не мали, за обставин відсутності в Україні громадянина [PERSON] (а.с. 18). Виконком Староміської районної ради листом № 160/К-192, Н-168 від 08.08.2011 року також підтвердив факт відсутності заїзду (а.с. 20). 09.04.2013 року квартальним комітетом "Дмитрівський" було складено акт про те, що під'їзд до вигрібної ями та надвірної вбиральні для викачування відсутній, на мережі водогону [PERSON] встановлено металевий контейнер, який унеможливлює будь-який підхід для обслуговування вигрібної ями та при візуальному обстеженні порушено норми інсоляії будинковолодіння (а.с. 21). Це підтверджується і листом Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці від 11.04.2013 року №204/089-088 (а.с. 22). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.04.2014 року встановлено постійний безоплатний земельний сервітут на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 15 кв.м., у тому числі земельна ділянка яка виділена у спільне користування 1,0 кв.м. та земельна ділянка яка виділена у користування [PERSON] 14,0 кв.м, згідно варіанту №1 (додаток №2) висновку судової земельно-технічної експертизи складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 30.12.2013 року № 38. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Статтею 402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж)право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Так, до належної [PERSON] частки будинковолодіння належать і вигрібна яма, 1985 року забудови, та надвірна вбиральня під літерою "З", 1984 року забудови, під"їзд та прохід з вулиці до яких в інший спосіб крім як через земельну ділянку, якою користується [PERSON] неможливий, що встановлено висновком експерта. ТОВ "Подільський центр судових експертиз" складений 30.12.2013 року за №38 відповідь по другому питанню, а саме: варіанти забезпечення під"їзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні, які належать [PERSON] без встановлення сервітуту відсутні. Відповідно до варіанту 1 висновку № 38 судової земельно-технічної експертизи від 30.12.2013 року, площа земельної ділянки, яка пропонується для встановлення земельного сервітуту для під"їзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні літ. "З" співвласника 17/50 частки домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] становить 50,0 кв.м., у тому числі земельна ділянка, яка виділена у спільне користування 8,0 кв.м. та земельна ділянка, яка виділена у користування [PERSON] 42,0 кв.м. Конфігурація, межі, розміри земельного сервітуту графічно відображено на Додатку 3 Варіант 1 встановленого земельного сервітуту під"їзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні літ. "З" співвласника 17/50 частки домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] У пункті 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року роз'яснено, що вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи Подільського центру судових експертиз № 38 від 30.12.2013 року надано лише один єдиний варіант встановлення земельного сервітуту на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення варіант №1 (додаток № 2) та варіант встановлення земельного сервітуту для проїзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні "З" варіант № 1 (додаток № 3). При цьому експертом зазначено, що інші варіанти встановлення земельних сервітутів відсутні (а.с. 36-48). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що забезпечення під"їзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні літ. "З", які належать [PERSON] неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, іншим способом задовольнити потреби позивача неможливо, встановлення такого сервітуту не призводить до позбавлення відповідача права користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою за наявності для цього відповідної можливості. Представник [PERSON] в своїх заперечення зазначає, що вказана споруда є самочинною. В технічному паспорті від 20 серпня 2014 року на житловий будинок по [ADDRESS] виготовленого на ім'я [PERSON], на генеральному плані зазначені убиральня "З" та вигрібна яма "в1/я", без вказівки, що вони є самочинними, що підтверджується матеріалами справи. П. 3.2. "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна" визначено, що не належать до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці вигрібних ям, вбиралень та інше. Відповідачем не доведено можливості задоволення потреб позивача щодо під"їзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні літ. "З", розташованій по [ADDRESS] в інший спосіб, ніж як через встановлення земельного сервітуту. Посилання відповідачів на те, що права позивача не порушені, а тому відсутні підстави на встановлення сервітуту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сервітут сам по собі є суб'єктивним юридичним правом особи на користуванням чужим майном, а підставою для його встановлення є не порушення прав особи, а необхідність задоволення її потреб, що не можуть бути задоволені іншій спосіб. Щодо заперечень відповідача [PERSON] про можливість задоволення потреб [PERSON] в іншій спосіб - шляхом прокладання шлангу з відповіді фізичної особи підприємця, господарською діяльністю якого являється саме викачка вигрібних ям та очищення вбиралень вбачається, що зазначені роботи внаслідок наявності перешкод зробити в іншій спосіб ніж забезпечення під'їзду немає можливості, інших доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано. Стосовно посилань відповідача про неврахування у висновку експерта можливості проїзду машини суд вважає їх необгрунтованими оскільки ширина земельної ділянки сервітутного користування для підїзду до вигрібної ями по земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні у [PERSON] складає 3 метри, інша ділянка необхідна для забезпечення підїзду до вбиральні через земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні у [PERSON] зазначена завширшки 1,86 метра, адже інша частина земельної ділянки необхідна для проїзду відноситься до земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні у позивача і не потребує встановлення земельного сервітуту. Посилання відповідача [PERSON] на те, що спір між сторонами відсутній, оскільки він не чинить перешкод в обслуговуванні споруд, спростовується відмовою відповідача від позасудового вирішення питання та невизнанням останнім позовних вимог [PERSON] Крім того, [PERSON] посилається на неможливість використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, проте жодного доказу на підтвердження відповідних обставин відповідачем не надано, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також слід критично оцінювати посилання представника відповідача на посаджені плодові дерева, оскільки візуально вбачається, що вони посаджені в період розгляду справи. Стосовно доводів [PERSON] про необхідність знесення паркану та металевого контейнеру судом встановлено, що позов розглядається в межах заявлених позовних вимог. Так, предметом позову являється встановлення земельного сервітуту, а не усунення перешкод в користуванні земельним сервітутом. Крім того, судом встановлено, що контейнер знаходиться на мережі водогону і КП «Вінницяводоканал» і згідно припису від 30.06.2014 року про демонтаж вказаного металевого контейнеру і в зв'язку з невиконанням вказаного припису 07.08.2014 року припинено відповідачу [PERSON] водопостачання (а.с. 85 ,86). Щодо заперечень відповідача на необхідність чіткого зазначення виду земельного сервітуту - а саме проїзд асанізаторської машини, суд дійшов висновку, що згідно положень ст. 98 ЗК України видом сервітут зазначено право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, отже законодавець не розмежовує, на якому саме транспортному засобі, тому доводи відповідача не ґрунтуються на положеннях закону. Суд вважає, що обслуговування позивачем вбиральні та вигрібної ями безумовно передбачає укладення договору сервітуту, оскільки дані споруди, розташовані на земельній ділянці, виділеній в користування [PERSON], а відповідачами не запропоновано інших варіантів. При цьому судом було розяснено право щодо призначенння експертизи тощо та результати невчинення процесулаьних дій. З огляду на те, що жодних прав на земельну ділянку, на якій розташований контейнер та паркан відповідача [PERSON], позивач немає, відсутній будь-якій інший спосіб захисту для задоволення потреб, крім встановлення земельного сервітуту. Таким чином, позивач використала всі досудові способи захисту свого права та інтересу щодо встановлення відповідного виду земельного сервітуту. Земельна ділянка відповідачем не приватизована, отже, перебуває в розпорядженні у відповідності до вимог ст.ст. 12, 83 ЗК України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Вінницької міської ради, тому вона являється належним відповідачем по справі. Щодо застосування строків позовної давності із зверненням з зазначеним позовом до суду, про що клопотав представник відповідача, то суд вважає, що з позовом про встановлення поряду користування чужим майном можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини. Суд враховує докази надані в додаткових поясненнях представником позивача щодо переривання строків звернення до суду в зв'язку з вчиненням відповідачем [PERSON] дій щодо визнання обов'язку, а тому з урахуванням положень ст. 264 ЦК України строки звернення позивача до суду не пропущені. В звязку з тим, що позивач просив залишити за ним судові витрати, понесені ним судові витрати слід залишити без відшкодування На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved