Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Товариство з Обмеженою Відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №413 від 14 березня 2008 року, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала кредит в сумі 300 000 гривень, які зобов`язувалася повернути в строк та на умовах, що передбачені цим договором. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги за кредитним договором №413 від 14 березня 2008 року, на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, що був укладений між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "АКПІБ". [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання, що виникають з умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 14.06.2016 року, має прострочену заборгованість за кредитом - 293 875 гривень, по відсотках - 386 619, 67 гривень. З наведених підстав, просили суд, винести рішення, яким стягнути з відповідачки 680 494,67 грн. заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Також, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника позивача, по справі (а.с.75). Представник відповідачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав суду, що відповідно до висновку судово почеркознавчої експертизи, відповідачка [PERSON] не підписувала жодного документу, що передував укладанню кредитного договору, а також і не підписувала сам кредитний договір. По даному факту порушено кримінальне провадження. Окрім того, підпис в паспорті громадянки України [PERSON], відрізняється від її підпису , що міститься в кредитному договорі, що свідчить про те, що вона такий не підписувала, не укладала та не повинна нести відповідальність за його невиковання. Окрім того зазначає. що в оригіналі кредитної справи, відсутній касовий ордер на отримання відповідачкою кредитних коштів. Представники позивача, в письмових поясненнях щодо неможливості виконати ухвалу суду про витребування доказів, покликалися на те, що вказаний документ знаходиться в органах досудового розслідування, так-як вилучений від банку разом з оригіналом кредитної справи, однак, насправді такий відсутній. Зважаючи на викладене, вважає, що позивачами не доведено факт отримання відповідачкою кредиту, по якому вони просять стягнути з неї заборгованість, тому просить у задоволенні даних позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку. Увідповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини \~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач, як на підставу заявлених вимог, посилається на те, що між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №413 від 14 березня 2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 300 000 гривень, які зобов`язувалася повернути в строк та на умовах що передбачені цим договором. 17 грудня 2012 року між Товариством з Обмеженою Відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "АКПІБ" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "АКПІБ" та фізичними особами. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства, покупець в особі ТОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, в тому числі і по кредитному договору, укладеному між ПАТ "АКПІБ" та відповідачем. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач стверджує, що [PERSON], неналежно виконує свої зобов`язання, що виникають з умов кредитного договору, в результаті чого станом на 14.06.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 293 875 гривень, по відсотках - 386 619,67 гривень. Проте, у матеріалах справи міститься висновок судової почеркознавчої експертизи №15/810 від 08 вересня 2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] не підписувала жодного документа на отримання кредиту в сумі 300 000 гривень, заборгованість по якому просять стягнути позивачі (а.с.94-97). Загальні вимоги до оформлення касових документів при проведенні касових операцій банків з клієнтами та порядок видачі готівки зазначені у ч.2 та ч.4 гл.3 розд.ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку від 14.08.2003 №337 та пп.5.15.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 №254. Так, відповідно до ч.1 гл.1 розд.ІІІ Інструкції, обовязковими документами при видачі кредитних коштів є: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, встановлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Даний перелік касових документів є вичерпним. Отже, на думку суду, позивач не довів факту належного виконання первісним кредитором умов кредитного договору в частині видачі кредиту готівковими коштами відповідачеві. Належних та допустимих доказів на підтвердження того що [PERSON] дійсно отримала в касі ЗАТ "АКПІБ" кредитні кошти в сумі 300 000 гривень, позивач не надав. Таким чином, судом встановлено відсутність між відповідачкою та банком кредитних правовідносин, зокрема тому, що кредитний договір вона не підписувала та кредитні кошти від первинного кредитора не отримувала. Враховуючи те, що позивачем не надано обґрунтованих та правових доказів на підтвердження позовних вимог, а представником відповідачки надано належнів докази на протилежне, суд вважає що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed