Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 04.09.2020 року орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] . У 2012 році шлюб між батьками розірвано і малолітня дитина залишилася проживати з матірю. В грудні 2014 року до служби у справах дітей Черкаської міської ради звернувся [PERSON] та повідомив, що його донька [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не доглядає за своєю малолітньою донькою [PERSON] . Батько дитини з родиною не проживає, та не цікавиться життям дитини, не утримує її матеріально. Факти, вказані [PERSON] , підтвердилися частково і з батьками була проведена профілактична бесіда. У червні 2015 року до служби надійшла інформація від адміністрації ДНЗ комбінованого типу №84 «Вінні Пух» про те, що [PERSON] прийшла до закладу в стані алкогольного спяніння, поводила себе неадекватно, і останню працівниками поліції притягнуто до адміністративної відповідальності. 18.04.2016 року спеціалістами служби виявлено малолітню [PERSON] у супроводі невідомих громадян, які мали ознаки алкогольного сп`яніння. Матері поряд з дитиною не було. Малолітня [PERSON] повідомила, що мати із співмешканцем розпивають спиртні напої у її присутності. На її очах відбуваються сварки та конфлікти між нетверезими батьками. Внаслідок чого з [PERSON] працівниками служби проведено профілактичну бесіду. Станом на 2016 рік, адміністрація Черкаської ЗОШ І-ІІІ ступенів №32 підтверджувала інформацію про те, що малолітня [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах. [PERSON] не цікавиться навчанням дитини, не піклується про її зовнішній вигляд. У травні 2016 року комісією було ухвалено рішення про передачу родини [PERSON] до Черкаського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді задля проведення роботи з мінімізації складних життєвих обставин. Фахівці Центру підтвердили: [PERSON] тривалий час не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, не доглядає за донькою. Станом на травень 2017 року складні життєві обставини в родині були мінімізовані частково. У вересні 2018 року ситуація в родині змінилася. За інформацією адміністрації школи, де навчається малолітня [PERSON] , мати [PERSON] зловживає своїми батьківськими обов`язками по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2019 року [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження. Батьки малолітньої не працюють, ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, протягом тривалого часу не переймаються проблемами дитини. З часу запровадження в державі карантинних заходів, ситуація в родині погіршилась. [PERSON] через схильність до вживання алкогольних напоїв перестала доглядати за донькою, не годувала її, не сприяла в дистанційному навчанні дитини. Умови проживання дитини не відповідали санітарно-гігієнічним нормам. В квітні 2020 року малолітня [PERSON] переїхала до батька [PERSON] та протягом 2-х тижнів проживала в його родині. За цей час догляд за дитиною здійснювала баба. У травні працівники служби спільно з фахівцями Центру та правоохоронними органами потрапили до житла родини [PERSON] . На момент відвідування, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, на запитання відповідала неадекватно. [PERSON] відмовилася їхати до батька [PERSON] та виявила бажання поїхати до діда та баби в с. Леськи, де проживає на даний час. Протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню малолітньої доньки. Позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . Стягнути з відповідачів аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, з дня надходження позовної заяви до повноліття дитини. Малолітню передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Пояснення сторін: У судовому засіданні представник позивача підтримала позов і просила його задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги і зазначив, що не має змогу утримувати доньку. Може бачитись з нею на вихідні дні і сплачувати аліменти на її утримання, однак брати на себе батьківські обов`язки не бажає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його донькою. Остання зловживає алкогольними напоями. Майже з 10 років почала вживати алкоголь. З 14 років зникає з дому. Веде аморальний спосіб життя. У зв`язку з чим стосунки між батьками та донькою погіршились. Її постійно виганяли з училища. Вона не хоче лікуватися від алкогольної залежності. Не виконує батьківських обов`язків по вихованню дитини. Онучка - [PERSON] дуже неслухняна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що здійснювала соціальний супровід сім`ї [PERSON] з 2016 року по 2018 рік. Під соціальним супроводом [PERSON] вела себе краще. Сама стала на облік до Центру соціальних служб через зловживання спиртними напоями. 05.06.2020 року Центр знову взяв сім`ю [PERSON] під супровід. Однак [PERSON] не бажає отримувати консультацій. Вона негативно впливає на доньку. Свідок викликала поліцію, яка склала протокол на [PERSON] щодо її перебування у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] неодноразово бачили у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання. Дитина відповідача постійно голодувала. Батьку неодноразово пропонувалось забрати дитину до себе, але він відмовлявся. [PERSON] також неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце їх проведень повідомлялась в порядку п. 1 ч. 4 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, без участі належно повідомленого відповідача. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 15.09.2020 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 04.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження останньої від 24.03.2009 року. Виконкомом Черкаської міської ради 17.08.2020 року складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . З характеристики ДНЗ комбінованого типу №84 «Вінні-Пух» від 29.12.2014 року за №126, складеної на [PERSON] , вбачається, що остання відвідує дошкільний заклад з 27.07.2011 року. Є розумово розвиненою, однак відстає від програми дошкільного виховання, оскільки нерегулярно відвідує заклад. На заняттях активна. У віці від 3-х до 4-х років у неї траплялися часті нервові зриви, після довгого перебування вдома. [PERSON] часто була роздратованою, впадала в гнів, ображала дітей і на деякий час усамітнювалася. На даний час дівчинка стала спокійнішою, через те, що подорослішала та частко перебувала в гостях у дідуся та бабусі. [PERSON] любить свою маму і за неї заступається, коли хтось робить матері зауваження. 18.06.2015 року ДНЗ комбінованого типу №84 «Вінні-Пух» складено повідомлення до начальника служби у справах дітей ЧМР з приводу того, що 17.06.2015 року о 17 годині 52 хвилини працівниками закладу був викликаний наряд поліції через те, що за [PERSON] прийшов співмешканець матері - [PERSON] , у нетверезому стані. Після того як вихователь не віддала йому дитину, останній став погрожувати та нецензурно висловлюватись. Через деякий час прийшла мати [PERSON] також в нетверезому стані. Вона погрожувала та нецензурно висловлювалась в бік співробітників закладу та дитини. [PERSON] ховалася за вихователя і відмовлялась іти з матір`ю. 19.04.2016 року до начальника служби у справах дітей ЧРМ надійшла заява [PERSON] з приводу небезпеки для життя і здоров`я його онуки - [PERSON] , через вживання її матір`ю [PERSON] алкогольних напоїв. Звернення є повторним, оскільки спілкування його доньки [PERSON] із службою у справах дітей у 2014-2015 роках не дало ніяких результатів. 19.04.2016 року головним спеціалістом сектору попередження бездоглядності дітей відділу захисту прав дітей служби у справах дітей ЧМР складено службову записку з приводу того, що 18.04.2016 року близько 19:00 години біля будинку №9 по вул. О.Теліги, вона побачила двох осіб у нетверезому стані. Позаду на відстані 10 м. йшла маленька дівчинка. З`ясувалось, що її звуть [PERSON] , вона навчається в 1-му класі і живе по [ADDRESS] . Її батьки часто випивають. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових та моральних умов виховання [PERSON] від 06.05.2016 року, матері рекомендовано більше приділяти уваги навчанню та вихованню доньки. Згідно характеристики на сім`ю учениці 3-го класу Черкаської ЗОШ №32, [PERSON] , малолітня проживає разом з матір`ю та її теперішнім чоловіком - [PERSON] у двокімнатній квартирі. У квартирі створені належні санітарно-гігієнічні умови проживання. Дівчинка весела, доброзичлива, емоційна, іноді імпульсивна та конфліктна. Мати недостатньо проявляє інтерес до навчання доньки, батьківські збори не відвідує. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових та моральних умов виховання [PERSON] від 19.02.2018 року, [PERSON] рекомендовано залучити [PERSON] до навчання та звернутись до відповідних органів за допомогою в пошуках [PERSON] . При обстеженні був лише вітчим, а [PERSON] знаходилась у рідних. Мати несистематично приймає участь у навчально-виховному процесі. За даними КЗ «Черкаська міська дитяча лікарня ЧМР» від 14.06.2016 року , [PERSON] соматично здорова. За інформацією про сім`ю [PERSON] з Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 28.12.2016 року №843, від 23.03.2017 року №196, від 20.12.2017 року №933, від 05.06.2020 року №352, від 15.10.2020 року №681, складні життєві обставини сім`ї підтвердилися. Проведені профілактичні бесіди з матір`ю щодо вживання спиртних напоїв, виконання батьківських обов`язків в повному обсязі та приділення більше уваги вихованню та догляду за донькою [PERSON] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини №25/2 від 18.01.2017 року, сімю [PERSON] взято під соціальний супровід з метою надання комплексу соціальних послуг сім`ї щодо належного виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом в 2016,2017,2018 роках. Протягом ведення соціального супроводу, сімейна ситуація приходила в норму. Батьки малолітньої [PERSON] давно розлучені. [PERSON] участі у вихованні доньки не бере. Має схильність до зловживання спиртними напоями як і [PERSON] . Аліменти регулярно не сплачує. З 05.06.2020 року сімя [PERSON] знову знаходиться під соціальним супроводом. З 22.05.2020 року [PERSON] відвідувала індивідуальні консультації психолога. Після вжитих працівниками служби заходів зроблено висновок, що [PERSON] не спроможний виконувати батьківські обов`язки, виховувати та забезпечувати доньку. [PERSON] не була активною у співпраці з спеціалістами центру. Остання не усвідомлює складність ситуації, не здійснює жодних кроків для подолання складних життєвих обставин. 10.10.2018 року, 13.11.2018 року та 28.01.2019 року, адміністрація Черкаської ЗОШ №32 Черкаської міської ради Черкаської області зверталась до служби у справах дітей з поданнями з приводу їх учениці - [PERSON] , яка систематично порушує поведінку під час освітнього процесу. На уроках працювати відмовляється. Часто не виконує домашні завдання. На зауваження не реагує. Мати зі школою майже не підтримує звязків. Батько з дитиною не проживає. Малолітня була відсутня на уроках, без поважних причин. Залишається вдома без нагляду матері. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2019 року [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. 28.02.2020 року [PERSON] у письмових поясненнях до начальника служби у справах дітей Черкаської міської ради пообіцяла виправитись і не вживати алкоголь, приділяти увагу дитині та роботі. Згідно акту обстеження умов проживання у квартирі [ADDRESS] за №91 від 14.05.2020 року, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не доглядає за донькою, не працює. Спровокувала сварку та бійку з працівниками поліції. Малолітня [PERSON] погодилася поїхати в сім`ю до діда. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Як передбачено ч. 1 ст. 3, ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 14 травня 2020 року по справі № 420/1753/18 зазначає, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15, п. 16, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. У рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). ч. 2, ч.3 ст. 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки малолітньої дитини не проживають разом. [PERSON] проживає у сім`ї матері [PERSON] , яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, що виражається у постійному зловживанні алкогольними напоями, аморальній поведінці, залишенні малолітньої дитини без нагляду. За неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, однак на шлях виправлення не стала. З метою, виправлення ситуації в сім`ї, державою був наданий соціальний супровід сімї [PERSON] , однак вжиті заходи не дали повноцінного позитивного результату. [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями, що призводить до того, що малолітня [PERSON] залишилася фактично без батьківського піклування. Крім того, спостерігаючи за аморальною поведінкою матері, [PERSON] починає переймати її риси, що проявляється у небажанні навчатися, відсутності реакції на зауваження, дратівливості, нервових зривах. З чого можливо зробити висновок, що зв`язок дитини з матір`ю, яка свідомо не бажає припинити зловживати алкогольними напоями та приділити увагу вихованню дитини, є згубним для самої дитини, яка наразі переймає усі звички оточуючих людей, будує картину власного бачення світу і визначає своє місце серед суспільства. Асоціальна поведінка матері та пасивність батька, дають дитині зрозуміти, що вона є небажаною для останніх, що призводить до спотворення дитиною соціальних цінностей, посилення внутрішньої образи на батьків та оточуючих, загострення внутрішнього конфлікту між любов`ю до батьків та байдужістю останніх до доньки, і як наслідок провокує дитину до девіантної поведінки. Враховуючи винну поведінку матері, яка не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, небажання батька брати на себе обов`язки щодо виховання та утримання доньки, за умови вжиття державою заходів для надання допомоги сім`ї, що опинилась у складних життєвих обставинах, суд вважає можливим позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , та стягнути з них аліменти на утримання дитини. Дане рішення буде перш за все захищати інтереси малолітньої дитини, яка опинилася без батьківського піклування. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved