Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на її користь з [PERSON] суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн. [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Мяркіс" і виконував трудові обов'язки водія на службовому автомобілі, який був забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу № ВЕ/1851646, страхувальником за яким було Товариство з обмеженою відповідальністю "Мяркіс". Судом з'ясовано, що 17.10.2011 р. приблизно о 10:55 [PERSON] на пр-ті Бажана у м. Києві, керуючи автомобілем "Мерседес", д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Шевроле", д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2011 р. у справі № 3-9171/2011р. (а. с. 24). Цією ж постановою [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль "Шевроле", д.н.з. [NUMBER], було застраховано Акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", що підтверджується договором страхування наземного транспортного засобу № 3083052 від 22.01.2011 р. (а. с. 8 - 16). Акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" здійснила страхову виплату згідно договору страхування наземного транспортного засобу № 3083052 від 22.01.2011 р., у загальному розмірі 5 544,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34108 від 17.11.2011 р. на суму у розмірі 3 047,45 грн. та платіжним дорученням № 2313 від 07.11.2011 р. на суму у розмірі 2 496,89 грн. (а. с. 31, 32). Правонаступником Акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" є Товариство. Обґрунтовуючи позов, Товариство посилається, зокрема, на те, що на підставі статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про страхування" до нього як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за збитки цивільно-правова відповідальність. Такою особою є [PERSON]. Однак цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] була застрахована в Національній акціонерній страховій компанії "Ораната" за полісом № ВЕ/1851646, який покриває його (Товариства) суму збитків у розмірі 4 544,34 грн., так як франшиза за цим полісом складає 1 000,00 грн., а тому з [PERSON] підлягає стягненню 1 000,00 грн. Суд зазначає, що власником автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди (17.10.2011 р.) було Товариство з обмеженою відповідальністю "Мяркіс", що підтверджується довідкою № 8896032 від 11.06.2012 р. про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 22 - 23). Цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю "Мяркіс" була застрахована згідно полісу № ВЕ/1851646 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] (а. с. 68). На момент дорожньо-транспортної пригоди (17.10.2011 р.) [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мяркіс", працюючи на посаді водія, та виконував відповідні трудові обов'язки, що підтверджується записами № 9 та № 10 трудової книжки [PERSON] (а. с. 69) та випливає зі змісту його заяви від 03.12.2014 р. (а. с. 67). Частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у справі № 6-108цс13: "Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними щодо статей 1166, 1167 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальним нормам. За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України обов'язок відшкодувати шкоду, завдану іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад пасажир транспортного засобу), покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1187 ЦК України". Таким чином, особою, яка є відповідальною за збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.10.2011 р., є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мяркіс". Між тим, Товариство клопотання про заміну неналежного відповідача - [PERSON] на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мяркіс", не заявляло, від нього надходило лише два клопотання про розгляд справи за його відсутності (а. с. 59 - 60, 65 - 66). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства до [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed