Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Сантален" про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку, свої вимоги мотивувала тим, що її 02 вересня 2013 року наказом № 29-п було прийнято на посаду лікаря гастроентеролога за сумісництвом на 0,25 ставки в Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Сантален" (надалі Відповідач). 16.09.2014 року наказами №35-п Відповідач прийняв її на посаду головного лікаря, а наказом №36-п того ж самого дня - на посаду лікаря - терапевта за сумісництвом на 0,5 ставки. 09.02.2015 року наказом № 6 -з її було звільнено з посади головного лікаря, лікаря терапевта та лікаря гастроентеролога за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), на підставі поданої нею 09.02.2015 року заяви. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, в день звільнення розрахунок з нею проведено не було, трудову книжку не видано. Натомість керівництво повідомило, що проведено розрахунок та видасть трудову книжку наступного дня. На наступний день їй було видано трудову книжку, а щодо розрахунку керівництво повідомило, що їй немає за що платити, адже вона нічого не робила. Заробітна плата з 16.09.2014 до 31.12.2014 становила 2712,50 грн. на місяць, а з 01.01.2015 року - 3000,00 грн. на місяць. Період невикористаної відпустки: з 16.09.2014 до 09.02.2015 року - 9 календарних днів. Середньомісячне число робочих днів - 21 день; середньоденна заробітна плата - 136,01 грн. Середній заробіток станом на 17.03.2015 року становить: 4448,08 грн. У зв'язку з вищевикладеним просить стягнути з ТОВ "Медичний центр "Сантален" на її користь компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 825,33 грн., а також середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення суду. Позивачка в судовому засіданні неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та просила стягнути з ТОВ Медичний центр "Сантален" на користь позивачки невиплачену заробітну плату у розмірі 741,72 грн., а також середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення суду, що станом на 27.04.2015 року становить 7714,44 грн., разом 9180,12 грн. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали в останньому уточненому варіанті і просили задоволити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що 09.02.2015 року в другій половині дня позивач подала відповідачу заяву про звільнення з роботи з усіх займаних посад за власним бажанням. У зв'язку з тим, що день закінчувався, керівництво відповідача запропонувало позивачу прийти наступного дня для здійснення остаточного розрахунку, мотивуючи це необхідністю підрахувати всі суми, які належать позивачу від підприємства та підготувати низку документів, серед яких наказ, відомість на виплату грошей, тощо, на що позивач не заперечувала. Наступного дня 10.02.2015 року з позивачем було проведено остаточний розрахунок, який включав заробітну плату та компенсацію за невикористані 10 днів відпустки загальною сумою 937,05 грн. про одержання якої позивач поставила свій підпис у відомостях на виплату грошей №3 за лютий 2015 року. Просять відмовити [PERSON] в задоволенні її позову про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення суду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 02 вересня 2013 року позивачку наказом № 29-п було прийнято на посаду лікаря гастроентеролога за сумісництвом на 0,25 ставки в Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Сантален". 16.09.2014 року наказами №35-п Відповідач прийняв її на посаду головного лікаря, а наказом №36-п того ж самого дня - на посаду лікаря - терапевта за сумісництвом на 0,5 ставки. 09.02.2015 року наказом № 6 -з [PERSON] було звільнено з посади головного лікаря, лікаря терапевта та лікаря гастроентеролога за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), на підставі поданої нею 09.02.2015 року заяви. Заяву про звільнення позивачка подала 09.02.2015 року в першій половині дня, однак за трудовою книжкою і розрахунком їй було запропоновано відповідачем прийти 10.02.2015 року. Тобто 09.02.2015 року позивачка перебувала на робочому місці. 10.02.2015 року позивачці було вручено трудову книжку, проти чого вона не заперечує (а.с.2) і проведено розрахунок за 5 робочих днів лютого в розмірі 750 грн. і компенсацію невикористаної відпустки терміном 10 днів, в сумі 414,90 грн., а всього 937 грн., 05 коп. (а.с. 17-18, 26), про що в відомості стоїть підпис позивачки. В судовому засіданні позивачка не заперечувала категорично, що це не її підпис у відомості про отримання грошей. Крім того, ні позивачка ні її представники не ставили питання про призначення почеркознавчої експертизи з даної обставини. З 10 лютого, тобто з дня звільнення і до 19 березня - часу подачі позову до суду, позивачка не ставила питання щодо стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку. Як слідує з показів представника відповідача [PERSON] - головного бухгалтера ТОВ Медичниий центр "Сантален", одночасно допитаної як свідка, вона особисто в силу своїх службових обов'язків 10.02.2015 року вручала позивачці трудову книжку і кошти в сумі 937 грн. за які позивачка розписалась у відомості, а за трудову книжку відмовилась розписатися. Ту обставину, що позивачка 09.02.2015 року знаходилась на робочому місці хоч і не повний робочий день, не заперечують і представники відповідача, відповідно відповідач повинен оплатити робочий день позивачеві із розрахунку (3000 грн. : 20 днів) - 150 грн. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Однак, у зв'язку з тим, що позивачка подала заяву на звільнення 09.02.2015 року в другій половині дня і необхідно було зробити розрахунок виплат то їй запропонували прийти 10.02.2015 року проти чого вона не заперечувала. Судом не здобуто безспірних доказів щодо позовних вимог позивачки про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку, поскільки розрахунок з позивачем було проведено за її згоди 10.02.2015 року. Виходячи з вищевикладеного суд задовольняє позов частково, в частині виплати їй заробітної плати за робочий день 09.02.2015 року в сумі 150 грн. в іншій частині позову відмовляє. На підставі викладеного ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved