Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства "Управляюча команія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство"" Костопільської міської ради №89 від 04.08.2021 року в частині звільнення [PERSON] з посади начальника технічного відділу, поновити його на вказаній посаді з дати звільнення, а саме з 04.08.2021 року та стягнути з Комунального підприємтва "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприєство"" на користь [PERSON] 55854 гривень 59 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову покликається на те, що був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради на посаду інженера згідно наказу № 143 від 15.09.2011 року. Згодом, наказом № 66а від 04.05.2016 року його було переведено на посаду начальника технічного відділу на тому ж підприємстві. На підставі наказу №113 від 03.09.2020 року Комунальне підприємство "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" було перейменовано на Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство»» Костопільської міської ради. Однак, 04.08.2021 року наказом № 89 «Про звільнення» його було звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення в даному наказі вказано наказ № 68 від 04.06.2021 року «Про попередження працівників про вивільнення» та згода профспілкового комітету на вивільнення працівників (протокол №7 від 04.06.2021 року). З наказом не погоджується, вважає його незаконним, протиправним, та таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, адже всупереч вимогам статті 49-2 КЗпП України відповідач не запропонував йому вакантної посади на підприємстві та не врахував його переважне право на залишення на роботі, хоча був зобов`язаний це зробити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, посилається на те, що 4 серпня 2021 року [PERSON] було звільнено з посади начальника технічного відділу Комунального підприємства 'Управляюча компанія 'Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство' Костопільської міської ради згідно наказу №89 Про звільнення від 04.08.2021 року у зв`язку зі скороченням на підприємстві штату працівників. З часу попередження позивача про звільнення (4 червня 2021 року) та до моменту звільнення (4 серпня 2021 року) підприємство не прийняло на роботу жодного працівника. Крім того, вказує на те, що [PERSON] на час попередження працівників, а саме 04.06.2021 року виконував обов`язки директора підприємства, тому повинен був сам запропонувати вивільнювальним працівникам та собі особисто вакантні посади.\~ Таким чином, на підприємстві були відсутні вакантні посади, що могли б бути запропоновані позивачу. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, з`ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради на посаду інженера згідно наказу № 143 від 15.09.2011 року. Наказом № 66а від 04.05.2016 року [PERSON] було переведено на посаду начальника технічного відділу на тому ж підприємстві, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9). На підставі наказу № 113 від 03.09.2020 року Комунальне підприємство "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" було перейменовано на Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство»» Костопільської міської ради. Наказом КП «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство»» Костопільської міської ради №68 від 04.06.2021 року Щодо попередження працівників про вивільнення» у зв`язку з реорганізацією КП «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство»» Макарова П.В. попереджено під розпис про наступне вивільнення з 4 серпня 2021 року (а.с. 11). Судом встановлено, що 04.08.2021 року наказом № 89 «Про звільнення» [PERSON] було звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення в даному наказі вказано наказ № 68 від 04.06.2021 року «Про попередження працівників про вивільнення» та згода профспілкового комітету на вивільнення працівників (протокол №7 від 04.06.2021 року) (а.с. 13-14). Згідно з статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Вищевказану правову позицію висловлено у Постанові Верховного Суду від 07 вересня 2021 року № 306/2434/18 (провадження N 61-1771св20). У правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року (провадження N 6-40цс15), зазначено, що оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 04.06.2021 року було\~ попереджено про майбутнє вивільнення із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників та 04.08.2021 року його було звільнено із займаної посади, однак матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] протягом двох місяців, з моменту\~ попередження про звільнення та до дня звільнення, пропонували\~ наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку він може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП. Також, представник відповідача у відзиві посилається на те, що [PERSON] на час попередження працівників, а саме 04.06.2021 року виконував обов`язки директора підприємства, тому повинен був сам запропонувати вивільнювальним працівникам та собі особисто вакантні посади. Однак, судом встановлено, що [PERSON] тимчасово виконував обов`язки директора підприємства, на період хвороби останнього. Наказ про звільнення підписував директор підприємства О.Т. Андрощук. Окрім того, при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). Під час вирішення зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема, чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший орган. У разі покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №302/207/20 (провадження №61-9303св21). Так, згідно рішення Костопільської міської ради Рівненської області від 8 липня 2021 року №314 «Про реорганізацію КП «Костопільське будинкоуправління» Костопільської міської ради реорганізували КП «Костопільське будинкоуправління» Костопільської міської ради\~ шляхом приєднання до КП «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради, що свідчить про реорганізацію підприємства (а.с.29). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 Постанови\~ Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у\~ випадках\~ стягнення\~ на\~ користь\~\~ працівника\~\~ середнього заробітку\~ за\~ час\~ вимушеного\~ прогулу\~ в\~ зв`язку\~ з\~ незаконним звільненням\~ або\~ переведенням,\~ відстороненням\~\~ від\~\~ роботи\~ - невиконанням рішення про поновлення на\~ роботі,\~ затримкою\~ видачі трудової книжки або\~ розрахунку\~ він\~ визначається\~ за\~ загальними правилами обчислення середнього заробітку,\~ виходячи\~ з\~ заробітку за останні два календарні\~ місяці\~ роботи.\~ Для\~ працівників,\~ які пропрацювали на\~ даному\~ підприємстві\~ (в\~ установі,\~ організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку\~ середнього заробітку за фактично пропрацьований час. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 55854 грн. 59 коп., згідно розрахунку наданого позивачем, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved