Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

13 серпня 2019 року, в порядку ст. 31 ЦПК України до суду надійшла справа за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 09 листопада 2010 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, разом з тим, [PERSON] користувалась кредитними коштами, але не дотримувалась умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 31.08.2018 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 172028,54 грн., з яких 5960,02 грн. заборгованість за кредитом, 162080,46 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3988,06 грн. заборгованість за пенею та комісією. Посилаються на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому вважає, що заборгованість до стягнення становить 116869,73 грн., яка складається з 5960,02 грн. заборгованості за кредитом, 110909,71 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 09.11.2010 року по 28.03.2018 року. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача у користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредиту №б/н від 09.11.2010 року у сумі 116869,73 грн., з яких 5960,02 грн. заборгованості за кредитом, 110909,71 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 09.11.2010 року по 28.03.2018 року та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника банку в порядку спрощеного позовного провадження, позов підтримав, просив його задовольнити. Крім того представник позивача подав до суду відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вважає, що строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності. Крім того відповідач подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості та заяву про застосування строків позовної давності, у яких зазначила, що даний позов не підлягає до задоволення, оскільки банк пропустив строк подання позову встановлений ст.257 ЦПК України, загальний для цивільно-правових відносин строк позовної давності у три роки. Просила розглянути справу в загальному позовному порядку та відмовити у позові в повному обсязі у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Із копії анкети - заяви вбачається, що відповідач [PERSON] з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку підписала вищевказану заяву (а.с.7). У ній відповідач погодилась із тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 0 грн. від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У заяві про надання кредиту, зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Пунктом 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.2.12 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), по зверненню клієнта до банку, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.2.13 для перевипущення карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку. Відповідно до п. 2.1.1.2.14 заказані клієнтом карти, в тому числі і ті, що продовжені на новий термін дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше шести місяців, після чого можуть бути знищені в установленому Міжнародними платіжними системами порядку. Пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного у платіжній картці, а строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць. Разом з тим, згідно з наданою випискою по розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010 року, укладеного між банком та відповідачем, за період з 18.08.2014 року по 31.08.2018 року жодних коштів на погашення кредиту не внесла та за період з 18.08.2015 року по 31.08.2018 року жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла (а.с.4-6). Тобто, по спливу дії кредитної картки, позивач мав право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки з цього моменту банк дізнався про порушення свого права. Скористався правом звернення до суду позивач лише 20 жовтня 2018 року (а.с.45). Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нова кредитна картка була випущена по спливу дії попередньої, більше того, як стверджує у відзиві відповідач вона з 18.08.2014 року припинила користуватись карткою позивача та відкрила рахунок у банку АТ «Ощадбанк», оскільки останній почав автоматично здійснювати списання коштів з банківської картки відповідача. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 09.09.2019 року подано до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, а 25.11.2019 року заяву про застосування строків позовної давності у яких відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строк подання позову встановлений ст. 257 ЦПК України, загальний для цивільно-правових відносин строк позовної давності у три роки та вказує, що не порушувала покладені на неї обов`язки згідно договору №б/н від 09.11.2010 року. Обставини про які стверджує у відзиві та у заяві відповідач [PERSON] не спростовано позивачем АТ КБ "Приватбанк". Крім того позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано суду будь-яких первинних документів які б підтверджували сплату 28.02.2018 року саме відповідачем коштів у сумі 5,68 грн. на погашення заборгованості за наданим кредитом, зокрема квитанції, тощо. Отже наведену у розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.11.2010 року, станом на 31.08.2018 року суму у розмірі 5,68 грн. від 28.02.2018 року суд до уваги не бере оскільки позивачем не надано доказів, зокрема квитанцій, меморіальних ордерів, тощо, що ці кошти дійсно саме у такій сумі було внесено і саме відповідачем у розмірі 5,68 грн. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки з дня закінчення строку дії кредитної картки, випущеної на ім`я [PERSON] минуло три роки, остання протягом цього строку жодних коштів на погашення кредиту не сплачувала, картку не переоформляла, тому позивач, звернувшись до суду з позовом лише у жовтні 2018 року пропустив строк позовної давності із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на вищевикладене суд повністю відмовляє у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.11.2010 року у сумі 116869,73 грн., з яких 5960,02 грн. заборгованості за кредитом, 110909,71 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 09.11.2010 року по 28.03.2018 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762,00 грн. (а.с.40) суд залишає за позивачем АТ КБ "Приватбанк".

Outcome: dismissed