Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

26.05.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є власником 1 / 2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 30 травня 2001 року, укладеного на Бесарабській товарній біржі в м.Ізмаїл. Власником другої половини квартири був її померлий чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину на 1/2 частку квартири прийняла і оформила їхня спільна дочка [PERSON] . При оформленні договору про поділ між ними, спадкоємцями за законом, спадщини після смерті спадкодавця, та при отриманні дочкою свідоцтва про права на спадщину на другу половину вищезазначеної квартири державним нотаріусом Київської нотаріальної контори в м.Одеса вона, позивачка, дізналася, що у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про накладений арешт на вищевказану квартиру. Отже, згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ще 27 вересня 2006 року було накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, Болградською районною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3791698. Власником квартири вказана [PERSON] , яка була попереднім власником квартири ще до 2001 року, і яка знята з реєстрації (виписалася на той час) з цієї адреси ще у 2000 році. Яким чином було накладено арешт на квартиру, яку вони купили ще у 2001 році у гр. [PERSON] , що був наступним власником цієї квартири після [PERSON] , - взагалі не зрозуміло. Вочевидь, обмеження було зареєстровано випадково. Але ж арешт на квартиру може завадити їй, позивачу в реалізації її та її дочки права на розпорядження своєю власною квартирою, їй відомо, що станом на теперішній час, зняти арешт може лише державна виконавча служба на підставі рішення суду, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом про скасування цієї заборони на відчуження у виді арешту своєї частини квартири, та, оскільки її частина є спільною власністю, тому - з усієї квартири. Позивач надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник відповідача - начальник Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинський В.І. - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, представник третьої особи - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", - надіслав пояснення на позовну заяву, зазначивши, що в нього відсутні відомості про наявність обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , теж просив розглянути справу без участі її представника. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження - 3791698, зареєстровано: 27.09.2006 за №3791698 Болградською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження - визначення, 594, 22.12.1995, Болградський Ощадбанк, власником є [PERSON] (а.с.6-8); - згідно договору купівлі-продажі квартири за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 30 травня 2001 року на Бесарабській товарній біржі в м.Ізмаїл, [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (позивач) придбали це нерухоме майно у гр. [PERSON] , якому воно належало на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2000р. (а.с.12); - відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , - спільною частковою власністю з 04.08.2021р. (з дня реєстрації), власники - [PERSON] та [PERSON] - кожний - на 1 / 2 частину відповідно до договору №76-01 від 30.05.2001р., що зареєстрований Бесарабською товарною біржею в м.Ізмаїл; проте, 27.09.2006р. за р.№3791698 реєстратором - Болградською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на нерухоме майно за повідомленням від 22.12.1995р. Болградського Ощадбанку на вищезазначену спірну квартиру, власником якої значиться [PERSON] (РНОКПП в якої відсутній), відомості з державного реєстру іпотек - відсутні (а.с.7-8); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , вид.09.12.2009р. Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №47, а.с.13); - згідно договору про поділ спадщини від 24.04.2021року, р.№2-61 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2021 р., р.№2-65, власником 1 / 2 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] - дочка позивачки, що має статус третьої особи у справі (а.с.9-11); - згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2001 року р.№76-01, заявниця [PERSON] є власником 1 / 2 частини квартири [ADDRESS] ( а.с.12); - згідно відповіді начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (від 23.07.2021р. за №40-32/15598), відкритих виконавчих проваджень зі стягнення з [PERSON] у відповідача на виконанні не перебуває (а.с.39); - на ухвалу суду представник третьої особи - АТ "Державний ощадний банк України" надав суду відповідь від 02.07.2021р. та 26.07.2021р. пояснення, згідно яких Банк не має відомостей щодо накладення арешту в його інтересах на вищевказану спірну квартиру, та не зазначає, що серед його боржників є позивач або інші особи, яким належало будь-коли право власності на спірну вищевказану квартиру; - відповідно до заяви [PERSON] - представника відповідача - начальника відділу виконавчої служби в м.Болград, - вимоги позивача відповідач визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на майно позивача, або ж наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з відсутністю підстав вважати правомірним та дійсним арешт, що є накладеним на її вищевказане нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved