Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому вказав, що 24.12.2010р. між [PERSON] (позикодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І і зареєстрований в реєстрі за №15077. Відповідно до договору позики №15077 від 24.12.2010р. позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000$ (сорок тисяч доларів США), а він зобов'язався повернути вказану суму у строк до 24.12.2011р. Передача грошей в розмірі 40 000$ (сорок тисяч доларів США) була оформлена розпискою від 24.12.2011р. Відповідач [PERSON] до теперішнього часу не повернув позику в розмірі і в порядку, встановленими договором позики. Пунктом 4 договору позики передбачено, що в разі неповернення [PERSON] суми боргу в строк до 24.12.2011р. з нього стягується пеня в розмірі 0,2% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Пеня за період з 25.12.2011р. по 22.12.2014р. склала 18 299,73 доларів США, інфляційні витрати за період з 25.12.2011р. по 22.12.2014р. склали 8 640,00 доларів США, а 3% річних 3 593долари США 43 центи. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором іпотеки №15077 від 24.12.2010р. між позивачем і відповідачем 24.12.2010р. було укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І і зареєстрований в реєстрі за №15079. Відповідно до п. 1 іпотечного договору №15079 від 24.12.2010р. ним забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І за №15079, надалі - Основний договір, укладеного на суму 318 400,00грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 40 000 доларів США), з обумовленим в Основному договір строком повернення боргу до 24.12.2011р. Відповідно до п. 2 іпотечного договору №15079 від 24.12.2010р. предмет іпотеки складає квартира за адресою: [ADDRESS]. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики №15077 від 24.12.2010р. в розмірі 70533,16 доларів США 16 центів, що за курсом НБУ 15.76937 становить 1 112 263,50грн. (звернути стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки [PERSON] з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів та технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення [PERSON] всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та стягнути з Відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи. У судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача подано заяву в якій позовні вимоги підтримані у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Третя особа у судове засідання не з'явилася, повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 24.12.2010р. між [PERSON] (позикодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І і зареєстрований в реєстрі за №15077. (а.с.8) Відповідно до договору позики №15077 від 24.12.2010р. [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США, а він зобов'язався повернути вказану суму у строк до 24.12.2011р. (а.с.8) Передача грошей в розмірі 40 000 доларів США була оформлена розпискою від 24.12.2011р. (а.с.11) Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. 2. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже договір позики №15077, укладений між [PERSON] і третьою особою [PERSON] 24.12.2010р. відповідає вимогам, які ставляться до нього ст. ст. 533, 1046, 1047 ЦК України. Відповідач [PERSON] до теперішнього часу не повернув позику в розмірі і в порядку, встановленими договором позики. Пунктом 4 договору позики передбачено, що в разі неповернення [PERSON] суми боргу в строк до 24.12.2011р. з нього стягується пеня в розмірі 0,2% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Пеня за період з 25.12.2011р. по 22.12.2014р. склала 18 299,73 доларів США 73 центи, що підтверджується долученим до позову розрахунком (а.с.6-7). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином інфляційні витрати за період з 25.12.2011р. по 22.12.2014р. склали 8 640,00 доларів США 00 центів, а 3% річних 3 593,43 долари США 43 центи, що також підтверджується розрахунком (а.с.6-7). В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором іпотеки №15077 від 24.12.2010р. між [PERSON] і [PERSON] 24.12.2010р. було укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І і зареєстрований в реєстрі за №15079 (а.с.9-10). Враховуючи ті обставини, що Позичальник належним чином не виконують свої зобов'язання за позивач має право на захист порушених прав у судовому порядку. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України прямо передбачено, право кожної особи на звернення до суду за захистом майнового прав та інтересу. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до п. 1 іпотечного договору №15079 від 24.12.2010р. ним забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І за №15079, надалі - Основний договір, укладеного на суму 318 400,00грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 40 000 доларів США, з обумовленим в Основному договір строком повернення боргу до 24.12.2011р. Відповідно до п. 2 іпотечного договору №15079 від 24.12.2010р. предмет іпотеки складає квартира за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 4 іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки в 318 400,00грн. Відповідно до частині 1 статті 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно частини 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку", є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Крім того, відповідно до п. 42. Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року "Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій)." Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за договором не погашена, позивач прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Частина 1 статті 3 ЦПК, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654 грн.(а.с.1)

Outcome: approved