Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 грудня 2018 року о 17 годині 40 хвилин на 6 км +200 м автодороги територіального значення Т-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса», керуючи автомобілем Фіат Добло, державний номер [NUMBER] , він скоїв наїзд на яму на проїзній частині, внаслідок чого автомобіль отримав ушкодження переднього правого колеса. Згідно звіту від 05 квітня 2019 року про оцінку автомобіля Фіат Добло, державний номер [NUMBER] , вартість матеріальної шкоди нанесеної власнику зазначеного автомобіля без урахування ПДВ становить 8606,00 грн. Крім того, йому було завдано моральну шкоду, яка полягала в сильному душевному хвилюванні та потрясінні під час та після ДТП, у суттєвому погіршенні майнового стану майна, яке виключило можливість його використання за призначенням, обмеженістю у пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням, як засобом проїзду і перевезення, що потребує додаткових зусиль для організації звичайного способу життя, яку він оцінює в 15000 грн. Крім того, позивач поніс витрати на евакуатора, що складають 750.00 грн., та 1000 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. З урахуванням уточнених вимог, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь матеріальну шкоду у сумі 10356,00 грн., завдану внаслідок ДТП, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 грн. та 15000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Арбузинського районного суду від 06 травня 2019 року відкрито провадження по даній справі за позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 04 липня 2019 року за клопотанням представника позивача залучено до участі в справі в якості співвідповідача Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України". Представник Державного агентства автомобільних доріг України на адресу суду надіслав відзив на позов, в якому просив закрити провадження у справи з тих підстав, що Державне агентство автомобільних доріг України не є суб`єктом, відповідальним за відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг загального користування у Миколаївській області. Крім того, відрізок автомобільної дороги, на якій сталася ДТП, перебував на той час на балансі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, яка здійснює управління та утримання даної автомобільної дороги. Також зазначив, що позивачем не підтверджено заявлені ним вимоги жодним належним доказом, крім того, жодних вимог до Державного агентства автомобільних доріг України позивачем не заявлено. Представником Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на адресу суду направлено відзив на позов, в якому зазначає, що позивачем не доведено, що шкоду завдано саме з вини Служби автомобільних доріг у Миколаївській області. Крім того, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області не є належним відповідачем по даній справі, надані позивачем документи, не містять відомості щодо параметрів та глибини ями, докази, надані позивачем є суперечливими та недостовірними, тому просив суд закрити провадження у даній справі. В подальшому, у поданому запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву посилається на договори, укладені між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України у 2018 році про надання останнім послуг з будівництва трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шоссе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області), тому саме ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" є належним відповідачем по даній справі. Також вказує на відсутність вини Служби, передачу дороги в експлуатаційне утримання ДП та повну майнову відповідальність ДП, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області. Правом подачі відзиву на позов Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" не скористалося. Позивачем на адресу суду направлено відповідь на відзив Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, де наголошував на тому, що позов ним пред`явлено на законних підставах. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року за заявою позивача позовні вимоги заявлені до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. До початку судового засідання позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, підтримав заявлені ним позовні вимоги. Представник Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, в межах\~заявлених позовних\~вимог всебічно, повно та безпосередньо дослідивши надані сторонами докази з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля Фіат Добло, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 177). 19 грудня 2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем Фіат Добло, державний номерний знак [NUMBER] по автодорозі від с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області в напрямку м. Южноукраїнськ Миколаївської області потрапив у ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 259340 від 19 грудня 2018 року складеного працівником Арбузинського ВП Братського ВП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, зазначено, що 19 грудня 2018 року о 17 годині 20 хвилин [PERSON] керував автомобілем Фіат Добло, державний номерний знак [NUMBER] на автошляху Т-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса», не вибрав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив наїзд на вибоїну (яму) на проїзній частині, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а.с. 11). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 19 грудня 2018 року видно, що останній не мав змоги об"їхати яму на проїзній частині дороги, оскільки в зустрічному напрямку їхав автомобіль, після наїзду на яму, автомобіль заглух та отримав пошкодження у виді деформації переднього правого диску (а.с. 13). В схемі ДТП від 19 грудня 2018 року підписаної позивачем та працівником поліції (а.с. 12) зазначено про наявність вибоїн на проїзній частині дороги Т-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса» на 6 км +200 м та про наявність пошкодження автомобіля Фіат Добло, державний номерний знак [NUMBER] , а саме деформація переднього правого диска. Відповідно до повідомлення начальника Братського ВП Арбузинського ВП ГУНП в Миколаївській області Р. Панасюка на ім"я [PERSON] (а.с. 137, 157) слідує, що 19 грудня 2018 року на автодорозі Т-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса» на 6 км +200 м, сталося ДТП за участі автомобіля Фіат Добло, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на вибоїну на проїзній частині дороги в результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень у вигляді деформація переднього правого диска. На підтвердження стану дороги, де сталася ДПТ, а саме наявність на проїзній її частині вибоїн, позивач надав фотознімки (а.с. 178). Постановою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2019 року провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачеві завдано майнової шкоди в розмірі 8606,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна від 05.04.2019 року (а.с. 20-21). Крім того, позивачем сплачено 750.00 грн. за послуги евакуатора, що підтверджується квитанцією №1 від 19 грудня 2018 року (а.с. 17) та сплачено 1000.00 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, що підтверджується копією квитанції № 39 від 05 квітня 2019 року (а.с. 21 зв.) Таким чином, загальний розмір завданих позивачу матеріальних збитків складає 10356,00 ( 8606,00+ 750,00+ 1000). Також судом встановлено, що балансоутримувачем дороги Т-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса», як вказало у відзиві на позов Державне агентство автомобільних доріг України, є Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, яка здійснює експлуатаційне утримання цієї автомобільної дороги. Про таке зазначено у відзиві на позов Службою автомобільних доріг у Миколаївській області. Між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області (замовник) та ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України"(підрядник) 21 березня 2018 року було укладено договір № 1-Б (а.с. 54-62) та між цими ж сторонами 23 жовтня 2018 року було укладено договір № 50-Б (а.с. 63-71) про надання послуг з будівництва трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шоссе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи. Нормами статей 14, 16 Закону України «Про дорожній рух»\~передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях. Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами (пункти 2, 4 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги»). Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення. За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу першого Загальних положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору. Розділом 2 Правил визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, де серед інших зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 Правил). При цьому, згідно з пунктом 1.5 договорів від 21 березня 2018 року № 1-Б, строк дії якого до 31 грудня 2018 року (а.с. 54-62) та від 23 жовтня 2018 року 50-Б, строк дії якого до 31 грудня 2018 року (а.с. 63-71) підрядник ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на період дії цього правочину та протягом гарантійного періоду як виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 ЦК України у повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування шкоди майнової (матеріальної), нематеріальної (в тому числі моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причин незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини Підрядника, а також забезпечує повне майнове відшкодування Замовнику у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або у процесі використання смуги відводу юридичними чи фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини підрядника. Враховуючи системний аналіз наведених норм та правил, суд приходить до висновку, що саме ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" є належним відповідачем у справі. Суд застосовує при вирішенні даного спору останню позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року (справа № 137/1428/16-ц провадження № 61-29121св18), а також позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі 0508/1310/2012. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Тому суд вважає за доцільне стягнути із Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь позивача загальний розмір завданих позивачу матеріальних збитків в розмірі 10356,00 грн. ( 8606,00+ 750,00+ 1000). Також відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з принципів розумності та справедливості, врахувавши, роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), а також виходячи з того, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливістю нормального користування ним та необхідністю докладати додаткових зусиль для його нормалізації, суд вважає за необхідне стягнути з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 3 500 грн. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи наведене, а також те, що Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" має здійснювати контроль за забезпеченням безпечного руху на автомобільній дорозі, яка перебуває на його обслуговуванні, усувати виявлені недоліки, які несуть ризик настання негативних наслідків, завдання шкоди учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення відшкодування з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України". Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами, що він є неналежним відповідачем у справі, а також, що не з його вини автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Обставини, викладені позивачем у позові, відповідачем не спростовані. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 768,40 грн. (а.с. 8, 9). Тому, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 768,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то суд приходить до наступного. Межі та порядок відшкодування судових витрат регламентовано статтями 133, 137, 141, 142 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7700 грн. На підтвердження витраченої суми, позивачем та його представником суду надано квитанцію прибуткового касового ордеру № 6 від 19 серпня 2019 року (а.с. 172) та акт надання юридичних послуг відповідно до договору № 06052019 про надання правової допомоги від 06.05.2019 року з детальним описом отриманих позивачем адвокатських послуг, що становлять в сукупності 7700 грн., з якого видно, що юридичний супровід справи почався зі стадії вивчення нормативно-правових актів з даного питання, аналізу документів, наданих позивачем (а.с. 175). Зазначений розмір судових витрат підтверджений належними та допустимими доказами, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Відтак, суд приходить до висновку, що з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь [PERSON] підлягає стягненню 7700 грн. судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді. Всього судові витрати, що підлягають стягненню із відповідача на користь позивача складають в сумі 8468 грн. 40 коп. (судовий збір 768,40 грн. + витрати на професійну правничу допомогу 7700,00 грн.)

Outcome: partial