Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства [PERSON] "ПриватБанк" в якому просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 3853 про стягнення з позивача коштів у сумі 43955,49 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP86580212 від 20.04.2006 року та 3000 грн. витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису, а всього 46955,40 грн. таким, що не підлягає до виконання. Позов обґрунтовано тим, що 03.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 3853 про стягнення з позивача коштів у сумі 43955,49 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP86580212 від 20.04.2006 року та 3000 грн. витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису, а всього 46955,40 грн. 03.08.2017 року [PERSON] отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2017 року та копію постанови про накладення арешту на майно. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки банк не звертався до суду з позовом про стягнення коштів з позивача, умисно затягнув та нарахував велику суму штрафних санкцій та 296 грн. 34 коп. залишку по кредиту. [PERSON] зазначив, що за 11 років він жодного разу не отримував повідомлення про залишок заборгованості. Також позивач зазначив, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, у відзиві на позов просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Також зазначив, що заперечує щодо задоволення позову, оскільки відповідачем подано нотаріусу всі необхідні докази безспірності вимог банку до позивача, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Тому, просив відмовити у задоволенні позову (а.с 80-81). Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, у заяві від 26.02.2018 року просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 34). Також, 19.03.2018 року від третьої особи надійшли пояснення щодо позову в яких приватний нотаріус зазначила, що позов є необґрунтованим та безпідставним, оскільки зазначені позивачем в позову обставини не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 37-38). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно гл. 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, відповідачем не надано доказів того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом про стягнення з позивача вказаної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 25.04.2017 року було надіслано письмову вимогу про усунення порушень, однак доказів її отримання позивачем суду не надано. Також зі змісту вимоги вбачається, що строк її виконання складає пять днів з дня її відправлення. Однак, зазначений строк ставить під сумнів можливість її виконання враховуючи дальність знаходження банку від позивача, тим самим боржник був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми визначеної банком. Крім того, слід зазначити, що у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису і з підстав п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який має назву Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, оскільки вказаний пункт цього нормативно-правового акту скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Вказана постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріусом 03.05.2017 року п.2 Переліку фактично не діяв, внаслідок чого нотаріус вчинив виконавчий напис безпідставно. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Згідно з вимогами ст.ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. ст. 257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14. З оспорюваного виконавчого напису від 03.05.2017 року вбачається, що стягнення сума в розмірі 43955,49 грн. складається із: залишку заборгованості за кредитом 296,34 грн., залишку заборгованості за відсотками 9544,18 грн., пені 32021,85 грн., штрафу 2093,12 грн. Строк за який провадиться стягнення 10 років11 місяців 23 дні, а саме: з 20.04.2006 року по 12.04.2017 року (а.с. 6). Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Перебіг строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, починається з наступного дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з наступного дня після прострочення виконання зобовязання Однак, виконавчий напис вчинено нотаріусом 03.05.2017 р., тобто поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України "Про нотаріат" крім того, сума заборгованості не може вважатись безспірною, тому суд вважає за необхідне, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved