Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

29.09.2015р. до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Пустомитівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту. У позовній заяві позивач просив суд визнати за ним - [PERSON] право власності на автомобіль марки «ROVER 400», 2000 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], типу - легковий седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER]; зняти арешт з автомобіля марки «ROVER 400», 2000 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], типу - легковий седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER]. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 02.07.2013 року [PERSON] був придбаний у відповідача - [PERSON], автомобіль марки «ROVER 400», 2000 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], типу - легковий седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER]. Вартість зазначеного автомобіля була обумовлена та повністю сплачена відповідачеві. Придбаний автомобіль відповідач передала позивачеві разом з документами на нього, а також, надала нотаріально посвідчену довіреність від 02.07.2013 року на представництво її інтересів при здійсненні правочинів по продажу, та з питань експлуатації в тому числі за кордоном. Позивач постійно користувався автомобілем. Неодноразово, [PERSON] звертався до [PERSON] з приводу необхідності виконання домовленості, щодо складення договору купівлі - продажу автомобіля в нормі з його нотаріальним посвідченням. Згодом, позивачеві стало відомо, що постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер виконавчого провадження: 46549960) було накладено арешт на майно, зокрема на вищевказаний автомобіль, що належав боржнику [PERSON] Також, постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ про розшук майна боржника автомобіль було оголошено в розшук, який було припинено згідно Постанови державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ від 17.06.2015 року у зв'язку з тим що, автомобіль був затриманий та переданий на арешт майданчик тимчасового утримання. В зв'язку з тим, що з часу виконання [PERSON] зобов'язання по договору купівлі - продажу автомобіля, а саме сплати відповідачеві обумовленої суми вартості за придбаний автомобіль, пройшов тривалий час, а відповідач з різних причин відтерміновує його письмове укладення та нотаріальне посвідчення. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник позивача надав письмові пояснення, що з часу виконання [PERSON] зобов'язань но договору купівлі - продажу автомобіля, а саме сплати відповідачеві [PERSON] обумовленої суми вартості за придбаний автомобіль, пройшов тривалий час, а відповідач з різних причин відтерміновує його письмове укладення та нотаріальне посвідчення, то в даному випадку є всі наявні ознаки ухилення відповідача від виконання істотних обумовлених умов договору купівлі - продажу автомобіля. Оскільки, його ([PERSON].) право на володіння, користування та розпоряджається своїм автомобілем на власний розсуд обмежене відповідачем - ВДВС Пустомитівського РУЮ, шляхом його арешту, то виникає потреба у його знятті з під арешту, так як договір купівлі-продажу автомобіля є дійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була своєчасно і належним чином повідомлена про час та місце проведення такого, у процесі судового розгляду справи подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Пустомитівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області в судовому засіданні позов заперечив, зазначив, що у задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи ПАТ «ВБР» в судове засідання не з'явилася, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце проведення такого, проте надіслав письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника ВДВС Пустомитівського РУЮ, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: автомобіль марки "ROVER", модель 400, 2000 р.в., р.н.з. [NUMBER], кузов № [NUMBER], з 24.02.2004р. по день розгляду справи зареєстрований за [PERSON] (а.с.6). 02.07.2013р. [PERSON] видала довіреність на ім'я [PERSON], якою уповноважила вказану особу представляти її інтереси при здійсненні правочинів по продажу, з питань експлуатації, в тому числі за кордоном, на підставі виданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобілем марки "ROVER", модель 400, 2000 р.в., р.н.з. [NUMBER], кузов № [NUMBER] (а.с.8). Цього ж дня 02.07.2013р. [PERSON] надала [PERSON] письмову розписку про те, що він отримала від нього 25000 грн. за продаж автомобіля марки " ROVER", модель 400, 2000 р.в., р.н.з. [NUMBER], кузов № [NUMBER], та зобов"язалась в найкоротший термін оформити договір купівлі-продажу вказаного автомобіля в письмовій формі з його нотаріальним посвідченням (а.с.7). З дати видачі довіреності і по сьогодні позивач користується даним автомобілем, обслуговує його, оплачує поліси цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика, що підтверджується матеріалами справи (а.с.12-14). Відповідно до вимог ст.ст. 328, 208, 210 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Як зазначено в ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації. Згідно ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Таким чином установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем [PERSON], у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16.12.2015р. у справі № 6-688цс15, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на автомобіль не підлягає також задоволення вимога про зняття арешту з майна як така, що є похідною від первинних позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволення позовних вимог не підлягають поверненню позивачу понесені ним судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed