Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романько Ксенія Ігорівна в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, 20.01.2020р. та зареєстрованим в реєстрі за № 791 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" 22 286,66 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят шість гривень шістдесят шість копійок) грн. В обґрунтування зазначеної заяви [PERSON] зазначає, що 12 липня 2021 року на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем № 791 від 20.01.2021 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м. Харків) Романько Ксенією Ігорівною було відкрито виконавче провадження № 66046478 та на його грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках було накладено арешт. Також зазначає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, приватним нотаріусом не було перевірено наявність або відсутність спору між ним та ТОВ "Фінансова компанія управління активами". Крім того, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі суперечить чинному законодавству. Окрім, того, заявник звертає увагу суду ще на той факт, що виконавчий напис було винесено нотаріусом Київського міського нотаріального округу, але відповідно до ст. 13-1 Закону України "Про нотаріат" - нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про в якій просить розглядати справу за його відсутності, позові вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія управління активами" в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно з копії кредитного договору № 500251354 від 17.01.2012 року, вбачається, що між ПАТ "Альфа -Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 540 грн., строком до 19.01.2015 року під 25 % річних. Відповідно до копії виконавчого напису № 791 від 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічом Олегом\~Миколайовичем, 20.01.2020 року було винесено виконавчий напису № 791 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року в розмірі 22 286, 66 грн. з яких: 4 144,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 541, 90 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 13 450, 00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. З копії постанови ВП № 66046478 вбачається, що державним виконавцем\~Міжрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби по\~Холодногірському та\~Новобаварському районах\~у місті\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків)\~Романько Ксенією\~Ігорівною 12.07.2021 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 791\~від 20.01.20 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року в розмірі 22 286, 66 грн. Згідно з копією постанови ВП № 66046478 державним виконавцем\~Міжрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби по\~Холодногірському та\~Новобаварському районах\~у місті\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків)\~Романько Ксенією\~Ігорівною 12.07.2021 року було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Незважаючи на невиконання ухвали суду про витребування доказів та ненадання документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, в будь-якому випадку нотаріусу був наданий в тому числі не посвідчений нотаріально кредитний договір, що вбачається з копії вказаного договору, наданого представником позивача і долученого до матеріалів справи. Оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. З огляду на викладене, позов [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічов Олег\~Миколайович,\~державний виконавець\~Міжрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби по\~Холодногірському та\~Новобаварському районах\~у місті\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків)\~Романько Ксенія\~Ігорівна про визнання виконавчого\~напису такими,\~що не\~підлягає виконанню підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved