Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

26.09.2019 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогами: встановити юридичний факт, а саме той факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з [PERSON] станом на день її смерті - [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Родинні відносини між нею та [PERSON] , як матері та доньки, підтверджуються даними свідоцтва про народження. [PERSON] на день смерті у шлюбі не перебувала, оскільки батько [PERSON] (чоловік померлої) помер [INFO] . Брат [PERSON] (син померлої) помер [INFO] . Останнім місцем реєстрації [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS] , а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Скрипаї Зміївського району Харківської області . До нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, а на день смерті разом з матір`ю ніхто не мав реєстрації місця проживання. За життя мати склала заповіт ( [INFO] року), згідно умов якого заповідала усе належне їй на день смерті майно - [PERSON] та [PERSON] . На день смерті матері вона мала зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкала разом з матір`ю з 2012 року за адресою: [ADDRESS] , оскільки допомагала матері, піклувалася про її здоров`я. Так сталося, що за декілька днів до смерті, вона з матір`ю вирішили поїхати до [PERSON] в с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, де матері стало зле і вона померла. [PERSON] одразу повідомила про те, що їй спадщина не потрібна і вона на неї не претендує, в зв`язку з чим 19.05.2015 року сестра склала заяву про відмову від прийняття спадщини. Після звернення наприкінці серпня 2019 року до нотаріуса, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, було вказано нотаріусом на те, що факт проживання зі спадкодавцем за однією адресою підтверджується тільки реєстрацією (пропискою), а інші документи не мають ніякого значення, оскільки встановлення такого роду фактів можливе тільки у судовому порядку за дотриманням правил ЦПК України. З огляду на викладене, вона вимушена звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Ухвалою від 27.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Ухвалою від 10.10.2019 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, Скрипаївський сільський голова Лисак Т. направила на електронну адресу суду лист, в якому просить розглядати справу за відсутності представника ради. Від третьої особи - [PERSON] , надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 22.12.2014 року складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області 22.12.2014 року. (а. с. 14). Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, де відстежується зміна прізвища з " [PERSON] " на "[PERSON]", з " [PERSON] " на " [PERSON] ". (а. с. 16, 17, 18). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а. с. 12). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 01.08.2000 року державним нотаріусом Зміївської ДНК Кравченко Л.С., реєстр/№3-487, згідно умов якого заповідала усе належне їй на день смерті майно дочкам: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. (а. с. 20). [PERSON] подала заяву про відмову від належної їй частки в спадщині, що залишилася після смерті матері [PERSON] (а. с. 21). Як вбачається з довідки Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 01.08.2019 року, останнім місцем реєстрації [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS] . На день смерті [INFO] [PERSON] за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був, у тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 19). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки від встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем залежить право позивача на оформлення спадщини після померлої матері [PERSON] , звернення [PERSON] із заявою про встановлення такого факту у порядку позовного провадження відповідає вимогам ч. 6 ст. 294 ЦПК України. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п.п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, дають взаємні права та обов`язки. Позивачем стверджувалося у позовній заяві та не заперечувалося відповідачем, що позивач [PERSON] постійно проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті [INFO] . Крім того, зазначений факт підтверджується зазначеними вище письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Отже, на підставі зазначених вище наданих позивачем письмових доказів судом достовірно встановлено, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті [INFO] . За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо повернення судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved