Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна № 97-576 від 29.08.1997 року дійсним, мотивуючи це тим, що 29.08.1997 року по договору міни нерухомого майна за № 97-576 відповідачі передали, а позивач прийняв у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1997р.[NUMBER], виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому та зареєстрованого Одеським МБТІ 11.08.1997 р. під № 351 стор. 167 кн. 227 пр. Вказана квартира складається з двох жилих кімнат площею 11,8 кв.м., 19,6 кв.м, кухні - 9,8 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., туалету - 1,0.кв.м., коридору - 5,2; 3.2 кв.м., вбудованої шафи - 0,6 кв.м., балкону - 0,9 кв.м., загальною площею 54,7 кв.м., у тому числі житловою 31,4 кв.м. Позивач передав, а відповідачі прийняли 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала позивачу на підставі договору купівлі - продажу № 4-2157, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 02.03.1970 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 28.09.1971 року під №2824 стор. 35 кн. 38 пр. Усі істотні умови договору сторонами були дотримані, своє право власності на вищевказану квартиру я зареєстрував в ОМБТІ, про що зроблено запис у реєстровій книзі під № 97-576 від 28.08.1997 року. Договір міни нерухомого майна був оформлений на Одеській універсальній біржі «Вітязь», без наступного нотаріального посвідчення та зареєстрований в журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості під реєстраційним № Н/ 98-00926 від 04.12.1998 р. Зазначений договір фактично є підтвердженням наміру сторін, досягнення між ними домовленості щодо всіх істотних умов даного договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на квартиру. Реєстрація договору міни квартир в Одеській універсальній біржі «Вітязь», здійснювалась відповідно до Закону України "Про товарні біржі". На день укладення договору міни квартир Товарні Біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст.ст. 3, 15, 17 Закону України "Про товарні біржі". В даний час товарним біржам заборонені подібні операції, а нотаріуси не визнають договори купівлі-продажу, міни квартир, зареєстровані Товарними Біржами, дійсними. Вказана угода сторонами виконана повністю, претензій немає, квартири передані сторонам та вони користуються правом власності на них в повному обсязі. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати дійсним укладений між сторонами договір №97-576 від 28 серпня 1997 року міни нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити з мотивів викладених в позові, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що в письмовій заяві не заперечував представник позивача. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім визнання відповідачами позову, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в тому числі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.1997 року по договору міни нерухомого майна за № 97-576 відповідачі передали, а позивач прийняв у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1997р.[NUMBER], виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому та зареєстрованого Одеським МБТІ 11.08.1997 р. під № 351 стор. 167 кн. 227 пр. Вказана квартира складається з двох жилих кімнат площею 11,8 кв.м., 19,6 кв.м, кухні - 9,8 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., туалету - 1,0.кв.м., коридору - 5,2; 3.2 кв.м., вбудованої шафи - 0,6 кв.м., балкону - 0,9 кв.м., загальною площею 54,7 кв.м., у тому числі житловою 31,4 кв.м. Позивач передав, а відповідачі прийняли 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала позивачу на підставі договору купівлі - продажу № 4-2157, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 02.03.1970 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 28.09.1971 року під №2824 стор. 35 кн. 38 пр. Вказаний договір оформили в Одеській універсальній біржі «Вітязь», що протирічить ст.ст. 716, 657 ЦК України, яка передбачає обов'язкове нотаріальне посвідчення даного типу угод. Не виконання даної вимоги робить угоду недійсною. В даному випадку позивач, придбав по договору міни у відповідачів квартиру, оформлення даної угоди сторони здійснили в Одеській універсальній біржі «Вітязь», чим не виконали вимог ст.657 ЦК України. Згідно ст. 241 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст. 242 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін. Згідно ст. 638 ЦК України договір визнається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору. Договором міни нерухомого майна, який був укладений між сторонами по справі підтверджено, що між ними досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Оцінюючи укладений між сторонами договір, суд приходить до висновку, що зміст укладеного правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, сторони при укладені договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі, сторони по справі досягли згоди по усіх істотних умовах договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним.

Outcome: approved