Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

ПАТ «Фінексбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріусаТрускавецького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування нежитлового приміщення недійсним, а саме: просить визнати недійсним договір дарування НАЕ №606886 нежитлового приміщення 2 (два), що знаходиться на вул. П.Сагайдачного в будинку №9А (девять А) в місті Трускавець Львівської області, приміщення магазину з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень літ. «2», 2 А загальна площа 242,8 кв.м. укладений 12 грудня 2014 року між дарувальником [PERSON] та обдарованим [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1626. Позивач мотивує позов тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування НАЕ №606886 нежитлового приміщення 2 (два), що знаходиться на вул. П.Сагайдачного в будинку №9А (девять А) в місті Трускавець Львівської області, приміщення магазину з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень літ. «2», 2 А загальна площа 242,8 кв.м. Даний договір посвідчено Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1626. Позивач вважає даний договір недійсним з наступних підстав 20 вересня 2010 року на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2009 року КП Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське БТІ та ЕО" здійснило реєстрацію права приватної власності ПАТ "ФІНЕКСБАНК" на нежиле приміщення (магазин) за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного П., буд. 9а. Підставою визнання права власності по рішенню суду за ПАТ " ФІНЕКСБАНК " на вказане нерухоме майно стало стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором, укладеним між [PERSON] та банком з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного між цими ж сторонами. Право власності за банком на нежиле приміщення (магазин) за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного П., буд. 9а зареєстровано згідно витягу про реєстрацію права власності №27377954 від 20 вересня 2010 року. Таким чином власником приміщення магазину з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень літ. «2», 2 А. загальна площа 242,8 кв. м., що знаходиться на вулиці П.Сагайдачного в будинку №9А (дев'ять А) в місті Трускавець Львівської області є ПАТ " ФІНЕКСБАНК ". Незважаючи на зареєстроване та не скасоване право власності за Позивачем на це майно 29 листопада 2011 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради прийнято рішення №335 про оформлення права власності на магазин з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень, літ. "2", "2А", загальною площею 242,8 м.кв. по вул. Сагайдачного, 9а м. Трускавець на гр. [PERSON] 30 листопада 2011 року видано відповідне свідоцтво САЕ 332183 на право власності на нерухоме майно. Право власності на це приміщення зареєстровано комунальним підприємством Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське БТІ та ЕО", про що видано витяг про державну реєстрацію прав №32256204 від 30.11.2011 року. 31 травня 2012 року Трускавецькою міською радою прийнято рішення № 333 про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0657 по вул. Сагайдачного, 9а приміщення 2 для надання у користування на умовах оренди. Але на цей час Постановою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року по справі № К/800/56412/14 позовом ПАТ " ФІНЕКСБАНК " до виконавчого комітету Трускавецької міської ради, Трускавецької міської ради, комунального підприємства Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, третя особа: [PERSON], про скасування рішень, свідоцтва, витягу та зобов'язання вчинити дії, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 335 від 29.11.2011 року про оформлення права власності на магазин з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень, загальною площею 242,8 м.кв. по вул. Сагайдачного, 9а в м. Трускавець на гр. [PERSON]; визнано протиправним та скасовано видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради свідоцтво на право власності на нерухоме майно САЕ 332183 від 30.11.2011 року; визнано протиправним та скасовано виданий комунальним підприємством Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське БТІ та ЕО" витяг про державну реєстрацію прав №32256204 від 30.11.2011 року; визнано протиправним та скасовано рішення Трускавецької міської ради № 333 від 31.05.2012 року про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0657 га по вул. Сагайдачного 9а, приміщення 2 для надання у користування на правах оренди; зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав [PERSON] на приміщення магазину з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень за адресою: вул. Сагайдачного, 9а, приміщення 2. При укладанні спірного договору дарування НАЕ №606886 від 12 грудня 2014 року нежитлового приміщення 2 (два), що знаходиться на вулиці П.Сагайдачного в будинку №9А (дев'ять А) в місті Трускавець Львівської області між [PERSON] та [PERSON] як підставу власності дарувальника ([PERSON]) на це приміщення відповідно до п. 1.2 Договору було вказано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 30 листопада 2011 року згідно рішення №335 від 29 листопада 2011 року. Право приватної власності Дарувальника на відчужуване за ним договором нежитлове приміщення зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 35312397, згідно [PERSON] про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 30 листопада 2011 року за номером 32256204. Право власності на нежитлове приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано Реєстраційною службою Трускавецького міського управління юстиції Львівської області 04 грудня 2014 року за № 7963635 ([PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №30552113 від 05.12.2014 року). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 520613646115. Таким чином правовстановлюючий документ, а сааме: свідоцтво про право власності на спірне нежитлове приміщення, видане на ім'я дарувальника оспорюваного договору - [PERSON], яким підтверджувалось його право власності на це приміщення визнано недійсним та скасовано. Отже, позивач вважає, що оскільки на цей час право власності дарувальника оспрюваного договору [PERSON] скасоване то укладений ним договір дарування НАЕ №606886 від 12.12.2014 року нежитлового приміщення 2 (два), що знаходиться на вул. П.Сагайдачного в будинку №9А в м. Трускавець Львівської області є недійсним та порушує право власності ПАТ «Фінексбанк» на це приміщення Відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на позовну заяву ПАТ «Фінексбанк» про визнання договору дарування нежитлового приміщення недійсним, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити. Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу до суду подано клопотанняпро виключення її з числа відповідачів, оскільки по даній справі вона є неналежним відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON]-М.О. в судове засідання не зявились та не повідомили причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу без їх участі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування НАЕ №606886 нежитлового приміщення 2 (два), що знаходиться на вул. П.Сагайдачного в будинку №9А (девять А) в місті Трускавець Львівської області, приміщення магазину з прибудовою допоміжних, офісних та готельних приміщень літ. «2», 2 А загальна площа 242,8 кв.м. Даний договір посвідчено Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1626. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України у відповідності до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Данною статтею передбачені наступні вимоги до правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Матеріалами справи встановлено, що під час укладення спірного договору дарування, вищезазначене нежитлове приміщенняналежало Дарувальнику [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно,виданного виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 30.11.2011 року згідно рішення №335 від 29.11.2011 року, зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 35312397, згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданного КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 30.11.2011 року за номером 32256204. На момент укладення спірного договору дарування Свідоцтво про право власності на нерухоме майно не було скасоване. Під час укладення спірного правочину, а саме: договору дарування, сторони правочину у присутності нотаріуса ствердли, що вони розуміють, значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір що укладається спрямований на реальнее настання обумовлених в ньому правових наслідків; їх волевиялення є вільним і відповідає внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що договір дарування від 12.12.2014 року не суперечить цивільному законодавству, даний правочин укладений у формі, встановленій законом, волевиявлення дарувальника було вільним і відповідало його внутрішній волі, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Outcome: dismissed