Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступне. Він є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири №85 за вищевказаною адресою, яка розташована над квартирою позивача. 24.06.2012 року та 18.10.2012 року з вини [PERSON] було залито його квартиру. Факт заливу було встановлено комісією КП "Жилкомсервіс", про що було складено акти б/н від 02 липня 2012 року та 25 жовтня 2012 року. Після чого, вже під час слухання справи по суті відповідачем у червні 2014 року знову здійснено залиття квартири позивача, про що складено акт комісією КП "Жилкомсервіс". Позивачу протиправними діями відповідача завдано моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Окрім того, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] за свій рахунок привести інженерні системи (трубопроводи та устаткування) в квартирі [ADDRESS] у відповідність до будівельних норм та правил. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що всі комунікації перебували в технічно справному стані, відповідач вважає себе не причетним до залиття квартири позивача як у 2012 році, так і у 2014 році. Позивачем не доведено суду факт завдання моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Інженерні системи (трубопроводи та устаткування) в квартирі [ADDRESS] відповідають будівельним нормам та правилам. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне. Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], і яка розташована над квартирою позивача. Судом встановлено, що 24 червня 2012 року та 18 жовтня 2012 року з вини [PERSON], який є власником квартири №85, розташованої поверхом вище за вищевказаною адресою, було залито квартиру позивача. Дані факти залиття підтверджуються актами від 02.07.2012 р. та 25.10.2012 року, які були складені комісією у складі інженера дільниці №7 КП "Жилкомсервіс", майстра дільниці, відповідно до яких відповідно 24 червня 2012 року та 18 жовтня 2012 року з вини [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS] у місті Харкові, було двічі залито квартиру №81, власником якої є [PERSON] У зв'язку з відсутністю мешканців квартири №85 причини залиття комісією встановлені не були. Окрім того, відповідачем у червні 2014 року знову здійснено залиття квартири позивача, про що складено акт комісією КП "Жилкомсервіс" від 23 червня 2014 року. Відповідно ст. 179 Житлового Кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. На підставі п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власник квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, у разі залиття квартир складається відповідний акт (про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання) згідно додатку № 4 до п.2.3.6 Правил. Факт систематичного залиття квартири позивача на протязі 2012-2014 років також підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, у тому числі членів комісії дільниці №7 КП "Жилкомсервіс", якими було складено акти обстеження квартири позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що пошкодження квартири [ADDRESS] сталося з вини відповідача, у зв'язку з недбалим ставленням до утримання сантехнічного обладнання у свого приміщенні. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] на момент залиття належала на праві власності відповідачу, шкода яка була завдана позивачу внаслідок систематичного залиття, була доказана останнім та підлягає відшкодуванню. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Поняття моральної шкоди визначено у ч.2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає: ● у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; ● у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; ● у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; ● у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Також згідно цієї Постанови Пленуму обов'язок доказування факту спричинення моральної шкоди лежить на позивачі. На підставі абз. 2 ст. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і її заподіянні. Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із систематичним залиттям належної йому квартири, враховуючи обставини залиття квартири, характеру, обсягу та тривалості спричиненої моральної шкоди, у розмірі 10000 грн. Суд також вважає, що для подальшого запобігання протиправних дій відповідача щодо залиття квартири [PERSON] необхідно зобов'язати [PERSON] за свій рахунок привести інженерні системи (трубопроводи та устаткування) в квартирі [ADDRESS] у відповідність до будівельних норм та правил. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] повинно бути стягнуто судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 100,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved