Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У липні 2017 року позивач - Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення суми боргу за договором кредиту . Позовну заяву мотивує тим, що 18.05.2007 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] , поручителями - [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 173/1, згідно якого спілка надала [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі 16500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 45 % річних, строком на 24 місяці, з 18 травня 2007 року по 17 травня 2009 року, з погашенням суми кредиту та сплати процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору. Позивач зазначає, що [PERSON] та поручителі порушили свої зобов`язання , у зв`язку з чим станом на 08.06.2017 р. заборгованість по договору кредиту-поруки становить 31 137,79 грн., з них: по кредиту - 6382,49 грн. по відсотках за користування кредитом - 24 755,30 грн., яку Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» просила стягнути на його користь із відповідачів в солідарному порядку. Дана справа перебувала у провадженні судді Дергачова Н.В . Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.12.2018 р. матеріали даної справи було передано на повторний автоматизований перерозподіл у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Дергачової Н.В. Відповідно до протоколу розподілу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали даної справи було передано на розгляд судді Бенца К.К. В ході розгляду справи, 24 вересня 2020 р. позивач, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором кредиту-поруки№ 173/1 станом на 17.05.2009 року в сумі 7971,98 грн. з яких: по кредиту - 6382,49 грн.; по відсотках за користування кредитом - 1589,49 грн. 06.11.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 24.09.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про зменшення позовних вимог 30.09.2020 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 17.07.2017 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Дергачова Н.В. відкрито провадження по справі. В судове засіданні представник позивача не зявився надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України,про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Оскільки за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області [PERSON] знята з реєстраційного обліку 22.03.2011 року в м. Київ , то [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено з 25.09.2020 року. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 18.05.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я», в особі виконавчого директора [PERSON] і позичальником [PERSON] та поручителями - [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 173/1, згідно з умовами якого спілка надала [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі 16500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором, а [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями по вказаному договору. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору кредит надається терміном на 24 місяці з 18 травня 2007 року по 17 травня 2009 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 16500,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи копією видаткового касового ордера від 18 травня 2007 року № 811. За умовами договору кредиту-поруки від 18.05.2007 року № 173/1 [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання солідарно з [PERSON] відповідати у повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором. Так, відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки від 18.05.2007 року № 173/1 поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків у тому числі - упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Згідно з пунктом 8.1 договору кредиту-поруки від 18.05.2007 року № 173/1 сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Позивач по справі відповідно до ст. 3 Закону "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших Законів та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. 1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Як визначено в ч. 1 ст.1 Закону "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Частиною 5 ст.8 Закону "Про кредитні спілки" передбачено, що ліцензуванню в кредитній спілці підлягає діяльність щодо залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ч. 5 ст. 8 Закону "Про кредитні спілки" діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов`язковому ліцензуванню. На підставі ч. 2 ст. 34 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до норм матеріального права, що діяли під час укладення вказаного договору кредиту, КС «Тур`я» повинна була мати необхідний обсяг цивільної дієздатності для видачі кредиту на зазначених у ньому умовах. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно -правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, підписання кредитного догоовру свідчить про те, що відповідачам всі умови цілком зрозумілі і вони вважають їх справедливими по відношенню до себе. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до картки платежів по гривневому кредиту згідно з договором кредиту-поруки від 18.05.2007 року № 173/1 [PERSON] взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 17.05.2009 року (на планову дату закриття 17.05.2009 р. має заборгованість у розмірі 7971,98 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 6382,49 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1589,49 грн. Відповідачі не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором. З дослідженого договору встановлено, що відповідно п. 5.1. поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі солідарно. За приписами ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так від будь-кого з них окремо. Суд бере до уваги, що відповідачами до суду не подано відзиви або заперечення на позов, так само як і не надано контрозрахунків щодо сплати ними коштів за даним кредитом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Враховуючи, що позичальник не виконав умови договору кредиту-поруки від 18.05.2007 року № 173/1 щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами процентів, наведена обставина є підставою для стягнення у солідарному порядку з позичальника та поручителів отриманих позичальником коштів та процентів за користування кредитом. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд за результатами касаційного перегляду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2017 року (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 308/9288/16-ц). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає сплаті судовий збір у рівних частках у розмірі по 533,33 гривні з кожного. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved