Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року КЖЕП Миколаївської міської дари «Зоря» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Позивач вказував на те, що між КЖЕП Миколаївської міської дари «Зоря» та [PERSON] 3 вересня 2013 року укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 943166. Проте, він є недійсним, оскільки суперечить положенням Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, зазначений договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Посилався на те, що позивач ніколи не надавав та не надає населенню послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Зазначені послуги споживачам, що проживають в будинках, переданих на баланс позивача, надавалися в повному обсязі виключно МКП «Миколаївводоканал». Посилаючись на викладене, просив суд визнати договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 943166 від 3 вересня 2013 року недійсним. Третя особа - МКП «Миколаївводоканал», залучений до участі у справі в якості третьої особи ухвалою суду від 13 січня 2015 року, проти задоволення позову заперечував, подавши до суду письмові заперечення проти позову, просив в позові відмовити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 3 вересня 2013 року між КЖЕП Миколаївської міської дари «Зоря» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 943166. Згідно п. 1 договору виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води в водовідведення за адресою квартири споживача, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Предметом вказаного договору є надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Пунктом 4.1 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 за № 60 встановлено, що виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення (далі - комунальні послуги) може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг, та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку. Виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1 Порядку, може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 1.3 Порядку). Також послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення підлягають ліцензуванню (п. 17 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності"). Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, позивач має право здійснювати один вид діяльності - "70.32.0. Управління нерухомим майном". Ліцензії на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивач не має та не має права здійснювати таку діяльність. Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 8 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" визначено, що суб'єкт господарювання зобов'язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов. Відповідно до пункту 1.4. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених Постановою від 10.08.2012 року №279, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - Комісія), здійснює ліцензування господарської діяльності, зокрема, суб'єктів господарювання, які надають (мають намір надавати) послуги з централізованого водопостачання (виробництво, транспортування та постачання питної води споживачам) та/або централізованого водовідведення (відведення та/або очищення комунальних та інших стічних вод) в одному чи декількох населених пунктах в межах території однієї області (включаючи Автономну Республіку Крим, міста Київ та Севастополь), чисельність або сукупна чисельність населення яких становить більше ніж тридцять тисяч осіб та обсяги реалізації послуг яких становлять відповідно: з централізованого водопостачання - більше ніж триста тисяч метрів кубічних на рік; з централізованого водовідведення - більше ніж двісті тисяч метрів кубічних на рік. Статтею 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом. Згідно з частиною 3 статті 91 ЦК України юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Відповідно до статті 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" повноваження щодо ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За такого, суд вважає, що укладений договір за відсутності у позивача права на здійснення діяльності по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та за відсутності ліцензії суперечить нормам ЦК України та актам цивільного законодавства, зокрема Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 за № 60. Що стосується посилань позивача на відсутність його внутрішньої волі та відсутність волевиявлення на укладення спірного договору, вони не можуть бути прийняті судом як підстави для визнання договору недійсним, оскільки не доведені належними і допустими доказами у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved