Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ") про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти у розмірі 732500,00 грн. на строк 91 день з 07.04.2014 року по 07.07.2014 року. Після закінчення строку дії договору, відповідачем не були повернуті грошові кошти. У зв'язку із вказаними обставинами, позивач просив суд стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 732500,00 грн. та судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2014 року, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи не повідомив, а тому, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" було укладено договір банківського вкладу № ДФ-059714 (далі по тексту - договір). Відповідно до п.п. 1.1; 1.2 договору, позивач передав, а відповідач ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" прийняв на себе зобов'язання зберігати грошові кошти, що надійшли від вкладника на його власний рахунок № [NUMBER] в сумі 732500,00 грн. на строк 91 день з 07.04.2014 року по 07.07.2014 року (а.с. 6). Факт внесення відповідної суми грошових коштів позивачем на депозитний рахунок Банку підтверджується копією платіжного доручення № 62372 від 07.04.2014 року (а.с. 8). 11.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладу, однак відповідач жодним чином не відреагував на відповідну заяву (а.с. 35). Крім того, після закінчення строку дії договору 15.07.2014 року позивачем була направлена вимога на адресу відповідача про повернення депозитних коштів, однак дана вимога також залишилась без задоволення (а.с. 17). Відповідно до ст. 1060 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), за договором банківського вкладу, незалежно від виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Умова договору про відмову від права на отримання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Постанови Національного банку України є підзаконним нормативним актом і не може вносити зміни до законів. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" № 2121-III від 07.12.2000, поняття "Вкладу" визначається як кошти у готівковій чи безготівковій формі, у валюті України чи іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладникові відповідно до Законодавства України та умов договору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання та порушив умови договору банківського вкладу № ДФ-059714, не повернувши позивачу у встановлений строк (07.07.2014 р.) належні йому грошові кошти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, встановлено, що відповідач ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" в односторонньому порядку порушив умови договору та не повернув належні позивачу грошові кошти, суд вважає за необхідне стягнути з нього неповернуту суму банківського вкладу в розмірі 732500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved