Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд", третя особа: Мостобудівельний загін № 12 - ПАТ "Мостобуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно наказу № 91-К від 01 березня 2007 року він був прийнятий на роботу у ВАТ "Мостобуд" - мостобудівельний загін №12 на посаду капітана (першого помічника механіка) на теплохід УО-0164. Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів та проведеною державною реєстрацією змін згідно протоколу № 01/10 від 26 березня 2010 року ВАТ "Мостобуд" реорганізовано в ПАТ "Мостобуд". Наказом № МО/К-00997 від 04 жовтня 2013 року позивача [PERSON] було звільнено з даного підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію. На день звільнення відповідачем-позивачеві нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з жовтня 2012 року по 04 жовтня 2013 року в сумі 19 968 грн. 99 коп., а також оплата відряджень в сумі 9 850 грн. 00 коп., в загальній сумі заборгованість на день звільнення становить 29 818 грн. 99 коп.. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за останні шість повних відпрацьованих місяців перед звільненням становить 12 071 грн. 55 коп., в тому числі: за квітень 2013 р. - 2244,68, за травень 2013 р. - 3120,82 грн., за червень 2013 р. - 2567,87, грн., за липень 2013 р. -1031,21 грн., за серпень 2013 р. - 1325,13 грн., за вересень 2013 р. - 1781,84 грн. Станом на 20 травня 2014 року кількість робочих днів, що минули з дня звільнення позивача (04 жовтня 2013 року) - становить 158 днів, календарних днів- 229 (з 04.10.2013 року по 20.05.2014 року) з них за жовтень 2013 року починаючи з 04.10.2013 - 20 робочих днів, листопад 2013 року - 21 день, грудень 2013 року - 22 дні, січень 2014 року - 21 день, лютий 2014 року - 20 днів, березень 2014 року - 21 день, квітень 2014 року - 22 дні, травень 2014 року - 11 робочих днів (станом на 20 травня 2014 року) (20+21+22+21+20+21+22+11=158 робочих днів). Станом на 20.05.2014 року сума, що підлягає стягненню з відповідача за затримку розрахунку при звільненні позивача становить 14441 грн. 20 коп. В зв'язку з грубим порушенням трудового законодавства з боку відповідача щодо затримки виплати позивачу нарахованої але не виплаченої на день звільнення заробітної плати, позивач звертався до територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області та до прокуратури Самарського району м. Дніпропетровськ. Листом № 81-6-14 від 18.02.2014 року прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровська факт невиплати заробітної плати підтверджено, та позивачу рекомендовано звернутись з позовом до суду. Під час розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги. Крім того, через затримку у виплаті , та не проведення своєчасного розрахунку по заробітній платі в день звільнення - позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди. Позивач , посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України, ч.3 ст. 23 ЦК України вказав, що не проведення розрахунку по заробітній платі в день його звільнення суттєво порушило його життєві зв'язки, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело до нервових переживань, все це спричинило йому моральну шкоду, яку позивач оцінив у 2000 гривень. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 19968 гривень 99 копійок, заборгованість по оплаті відряджень у розмірі 9850 грн. 00 коп., в загальній сумі 29818 грн. 99 коп. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день винесення рішення суду у розмірі 14441 гривень 20 копійок та моральну шкоду у сумі 2000 гривень. А також стягнути судовий збір на користь держави. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та відрядженням в сумі 29 818 грн. 99 коп. допустити до негайного виконання. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, посилаючись на те, що позивачем була допущена помилка при розрахунку середнього заробітку за час затримки при звільненні, не було враховано два святкових дні, які припадали на вихідний 08.03.2014 р. та 20.04.2014 р., в результаті чого розмір середнього заробітку та час затримки при звільненні був збільшений. А також є недоведеною наявність моральної шкоди, завданої позивачу діями підприємства-роботодавця, і тому не підлягає задоволенню. Також є недоведеними і наявність причинного зв'язку між такою шкодою і протиправними діями, а також вини відповідача у заподіянні такої шкоди. Представник позивача та позивач до початку судового засідання подали заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили суд задовольнити позов , та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в загальній сумі 29818 грн. 99 коп.; середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день винесення рішення суду, що станом на 25 червня 2014 року становить 16817 грн. 60 коп. (з 04.10.2013 р. по 25.06.2014 р. - 184 робочих дні * середньоденну заробітну плату позивача 91 грн. 40 коп.) та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. ; судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд , з врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 01 березня 2007 року по 04 жовтня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ "Мостобуд", працював капітаном теплоходу і був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними наказом про прийняття на роботу № 91-К та наказом № МО/К-00997 про припинення трудового договору, копії яких наявні у матеріалах справи. Заборгованість відповідача при припиненні трудового договору з позивачем згідно довідки про заборгованості по заробітній платі [PERSON] від 11 жовтня 2011 року, видана ПАТ "Мостобуд" складає 29818 гривень 99 копійок. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, спору між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі не існує, а тому у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. Позивач розрахував середній заробіток за період затримки розрахунку, виходячи із того, що затримка розрахунку, на момент розгляду справи складала 184 дня , просив суд стягнути на його користь 16817 гривень 60 копійок. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звільнився 04 жовтня 2013 року, заборгованість по заробітній платі відповідачем позивачу до цього часу так і не виплачено, тобто до 25.06.2014 року, що складає 182 робочих дня, а середньоденний заробіток позивача складає 91,40 грн. Суд вважає, що в розрахунках позивача допущена помилка в кількості днів затримки виплат з вини відповідача і затримка складає 182 дні , станом на 25.06.2014 року, на момент ухвалення рішення. Тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в цій частині позову в сумі 16634 ( шістнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) грн.80 коп. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач не сплачував заробітну плату позивачу, чим порушив його законні права на своєчасну оплату праці і тим самим привів до моральних страждань позивача, які виразилися в порушенні його нормальних життєвих зв'язків. З урахуванням характеру , тривалості і обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, розміру невиплаченої позивачу заробітної плати, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в сумі 1000 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо трудових правовідносин, а тому з Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" підлягає стягненню судовий збір на користь держави відповідно до Закону України " Про судовий збір ", пропорційно до частини задоволених позовних вимог: 464 гривень 53 копійок , відповідно до вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та затримку розрахунку при звільненні ; та 121 грн.80 коп, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди , а всього стягнути судовий збір у сумі 586 грн.33 коп. Крім того, суд вважає за доцільне допустити до негайного виконання рішення в частині присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць .

Outcome: partial