Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

07.06.2017 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення у солідарному порядку суму заборгованості за Кредитним Договором №34 від 25.05.2009 року та Договором поруки у розмірі 289128,45 грн., з яких : 76324,57 грн. - заборгованість за основним боргом, 83930,82 - пеня, 112078,35 грн. - розмір інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості, 16794,71 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості, посилючись на невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Агєєвої Л.І. від 14.07.2017 року провадження у справі було відкрито і призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №113 від 12.02.2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по справі призначено Нікітіна Д.Г. Ухвалою судді Нікітіна Д.Г. від 14.02.2018 року справу було призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №48 від 18.01.2019 року призначено повторний автоматичний розподіл справи в зв`язку із закінченням у судді Нікітіна Д.Г. п`ятирічного строку повноважень. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по справі призначено Щербину С.В. Ухвалою судді Щербини С.В. від 23.01.2019 року справу було прийнято до провадження і призначено до підготовчого судового засідання. 15.06.2018 року представник відповідача надав суду відзив на позов Банку, щодо стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] , в якому зазначив, що позовні вимоги до поручителя [PERSON] не визнає, оскільки в порушення вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги пред`явлені поза межами шестимісячного строку в частині певних щомісячних зобов`язань, 15.06.2018 року представник відповідача [PERSON] надав суду відзив на позов Банку, в яких зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що порушують права відповідача як споживача кредитних послуг, виходячи з наступного. Так, в поданих позивачем документах в порушення Постанови Правління Національного банку України від 01.06.2011 № 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», не конкретизовано, яким чином відповідач - [PERSON] отримала кредитні кошти відповідно до кредитного договору (у готівковій або у безготівковій формі). Не зазначено дати отримання коштів, суми, номери рахунків. Не надані касові документи з підписами отримувача ( [PERSON] ) або документи на переказ коштів. Також не надані письмові заяви позичальника про видачу кредитних коштів. Крім того, позивачем не зазначено чи здійснювала відповідач - [PERSON] повернення коштів, отриманих відповідно до кредитного договору, шляхом внесення їх у готівковій формі або шляхом переказу коштів у безготівковій формі. Відповідно Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів. У випадку вимоги дострокового повернення кредитних коштів. Проте не зважаючи на це позивач не надав суду належних доказів вручення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредитних коштів відповідно до умов Кредитного договору. Тобто, у відповідача не виникло обов`язку на погашення всієї суми заборгованості, а одже у позивача не виникло право захисту свого права в судовому порядку. Крім того, Банк невірно (не математичним шляхом) здійснив розрахунок пені. Банком не надано первинної документації що підтверджує наявність заборгованості та належного доказу розрахунку заборгованості за кредитним договором, не пред`явлено жодного бухгалтерського документа що підтверджує наявність заборгованості за кредитним договором. Розрахунок доданий до позовної заяви є необгрунтованим та незрозумілим, не засвідчений печаткою банку, підписаний невідомою особою, що може не мати відповідного фаху, досвіду та кваліфікації робити висновки фінансового характеру. З аналізу наданого розрахунку неможливо встановити методику та логічну послідовність здійсненого розрахунку заборгованості за кредитним договором. Банк зобов`язаний падати виписки на поточну дату по всім рахункам з урахуванням всіх погашень (виписки по судним та відсотковим рахункам). Крім того стверджував, що позивачем подано позов з вимогами до [PERSON] та поручителя [PERSON] з порушенням строку позовної давності, у зв`язку з чим, просив суд застосувати положення вимог матеріального права (ст.. 267 ЦК України) та відмовити Банку в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. Крім того, зазначав що позивачем необгрунтовано заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат а також 3% річних від простроченої суми заборгованості. 25.06.2018 року представник Банку надав суду відповідь на відзив, в яких зазначив, що факт отримання [PERSON] кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі, встановлено в судовому порядку, зокрема рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.12.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, та не потребують доказування, відповідно до.ч.4 ст.82 ЦПК України. Розрахований Банком розмір пені повністю відповідає умовам Кредитного договору. Крім того зазначили, що позов було подано в межах строку позовної давності. Так, п. 7.8 Кредитного договору встановлено письмову домовленість сторін про збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх грошових зобов`язань позичальника ( в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. Крім того [PERSON] в погашення кредитної заборгованості здійснювались платежі регулярно, хоча і не в повному обсязі, таким чином боржником вчинені дії, які свідчать про визнання боргу, а такі дії переривають перебіг строку позовної давності. Останній платіж на виконання Кредитного договору внесено [PERSON] 05.07.2017 року тобто після відкриття провадження у даній цивільній справі. Крім того зазначили, що інфляційні витрати та три проценти річних були нараховані правомірно відповідно до ст.. 625 ЦК України. Представник Банку у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 25.05.2009 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" ( назву змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України") та [PERSON] укладено Кредитний договір №34, за яким Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 180000,00 грн. зі сплатою 23% річних строком на 8 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.05.2017 року на споживчі цілі. Згідно п. 1.5 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі 4300 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 25.05.2009р на відповідні позичкові рахунки позичальника відкриті у філії ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 24.05.2017 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором №34 між Банком та [PERSON] було укладено тристоронній договір поруки №34/1 від 25.05.2009 року. Відповідно укладеного договору поруки поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі та своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №34 від 25.05.2009 року, а також додатковими угодами до нього що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до положень статей 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ч.1 ст.638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до наданого Банком розрахунку суми заборгованості, заборгованість відповідачів за кредитним договором станом на 10.05.2017 рік складає 289128,45 грн., з яких : 76324,57 грн. - заборгованість за основним боргом, 83930,82 - пеня, 112078,35 грн. - розмір інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості, 16794,71 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості. Суд вважає, що сума заборгованості за основним боргом у розмірі 76324,57 грн. підлягає стягненню з відповідачів, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України. Твердження представника відповідача про недоведеність позивачем отримання [PERSON] кредитних коштів, суд не приймає до уваги, оскільки, часткове виконання останньою зобов`язань шляхом сплати щомісячних платежів, свідчить про визнання та отримання кредитних коштів. Твердження представника відповідача про пропуск Банком строків позовної давності є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що останній платіж на виконання зобов`язань за Кредитним договором внесено [PERSON] 05.07.2017року, а позов до суду пред`явлено 07.06.2017 року, що свідчить про переривання перебігу строків позовної давності, та звернення Банком до суду в межах строку позовної давності. Крім того, твердження представника відповідача про пропуск Банком строків позовної давності для звернення з позовом до поручителя [PERSON] суд також вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 Договору поруки, поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником свої зобов`язань за Кредитним договором №34 від 25.05.2009року та додатковими угодам укладеними до нього в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 було погоджено, що поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому обсязі, що боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором з тих пір поки всі зобов`язання за Кредитним договором не будуть виконані. Крім того п.4.договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором, а в п.4.5 сторони домовилась про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.4 ст.559 та с.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов`язань поручителя, що передбачені умовами цього Договору. З наведеного вбачається, що Договором встановлено строк дії поруки - три роки тобто право вимоги Кредитора до поручителя існує продовж зазначеного строку. Приймаючи до уваги, що остаточний строк виконання зобов`язання по Кредиту встановлено сторонами в Кредитному договорі до 24.05.2017 року, а позов пред"явлено Банком 07.06.2017 року, суд вважає вимоги до поручителя обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передатикредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню нарахована Банком пеня у розмірі 83930,82 грн. Посилання представника на вимоги ч.2 ст. 258 ЦК України, стосовно застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки, суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Так пунктом 7.8 Кредитного договору встановлено письмову домовленість сторін про збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх грошових зобов`язань позичальника ( в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати роцентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. Таким чином підстави для застосування позовної давності до нарахованої пені відсутні. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь Банку розмір інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості -112078,35 грн. та 16794,71 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи та надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" щодо стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №34 у розмірі 289128,45 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved