Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила , що з відповідачем уклали юридичний шлюб 21 липня 2011 року . Від спільного подружнього життя дітей немає. Причиною розпаду сім'ї є ,що з часом вони стали чужими людьми.Можливості та сенсу зберігати подружні стосунки не має.Кожен проживаєсвоїм життям та своїми інтересами . Зважаючи на те, що подружні, духовні та будь-які інші відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведеться, вважає, що перебування у такому шлюбі немає сенсу, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб та прізвище набуте в шлюбі " [PERSON]" змінити на дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судові засідання 04.10.2018 , 17.10.2018, 29.10.2018, 12.11.2018 року не прибув, не повідомив причини, не подав відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку частково задовольнити позовні вимоги . Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], що між [PERSON] та [PERSON] 21 липня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований Велимченською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 8. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. Відповідач не з'явився у судові засідання , не подав відзив, не спростував доводів позивачки про причини розірвання шлюбу . За таких обставин, з огляду на небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Поряд з цим, у позовних вимог щодо зміни прізвища " [PERSON]" на дошлюбне прізвище " [PERSON]" слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому, той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу. Отже, відсутній спір між сторонами щодо їх прізвищ після розірвання шлюбу і право змінити прізвище належить особисто позивачу після набрання рішення суду про розірвання шлюбу законної сили, а не суду при вирішенні питання про розірвання шлюбу.

Outcome: partial