Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року. Рішенням Снігурівського районного суду від 13.04.2012 року з урахуванням додаткового рішення від 15.05.2012 року відповідач був визнаний усиновлювачем її сина [PERSON], [INFO] із зміною у зв"язку із усиновленням прізвища та по батькові дитини на [PERSON]. З грудня 2013 року подружні стосунки між сторонами припинені, позивачка з сином переїхали на постійне місце проживання до м.Херсон, де й проживають на даний час. 04 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов"язків, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не приймає участі у його вихованні. Син перебуває на її утриманні, вона самостійно виховує та піклується про нього. Крім того, син має безумовне бажання змінити прізвище на "[PERSON]", тобто на її дівоче, а по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]". Просить суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, зобов"язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського РУЮ внести зміни до актового запису про народження дитини щодо зміни прізвища та по батькові. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак у судове засідання не з"явився без повідомлення причин. В судовому засіданні 07 жовтня 2016 року позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що поспішив з усиновленням дитини позивачки, оскільки подружні стосунки не склалися. На даний час має іншу сім"ю та власних дітей, займатися вихованням усиновленої дитини наміру не має. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи за наявності достатніх для прийняття судового рішення даних про їх позиції щодо предмету спору. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року, який розірвали згідно з рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2014 року. [PERSON] є матір"ю [PERSON], [INFO], а відповідач його батьком, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2012 року та додаткового рішення цього ж суду від 15 травня 2012 року [PERSON] є усиновлювачем [PERSON], з актового запису про народження дитини вилучено відомості про батька, внесено зміни в частині зміни прізвища на "[PERSON]" по батькові на "[PERSON]". Біологічним батьком хлопчика є [PERSON], який заочним рішенням Снігурівського районного суду від 17.10.2011 року був позбавлений відносно сина батьківських прав (а.с.10). Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2013 року, з того часу вони проживають окремо, син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Місцем проживання хлопчика на даний час є м.Херсон, він із матір"ю проживає у найманій квартирі, у якій створено умови для його проживання, що підтверджено актом обстеження від 23.08.2016 року (а.с.21). Відповідач фактично проживає у с.Баратівка Снігурівського району, пояснив, що має іншу сім"ю та власних дітей. З грудня 2013 року він жодного разу сина не бачив, не спілкувався з ним, його вихованням та матеріальним забезпеченням не займався, не цікавився його життям, навчанням, станом здоров"я. Як видно з довідки Херсонської спеціалізованої школи 1-111 ступенів №31 з поглибленим вивченням історії, права та іноземних мов Херсонської міської ради від 05.08.2016 року [PERSON] навчається у 5-В класі, батько дитини не опікується навчанням та вихованням сина, зв"язку із школою не підтримує, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається мати (а.с.20). У висновку ООП Корабельної районної у м.Херсоні ради від 07.10.2016 року визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч.4 ст.232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і покладає на нього обов"язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 вищеназваної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до сина відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини повністю визнав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обав"язки у подальшому бажання не має. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. Заслуханий в судовому засіданні на виконання вимог ст.12 Конвенції ООН про права дитини [PERSON] розповів, що батько [PERSON] не цікавиться ним, не телефонує, став йому чужою людиною, готовий проживати з лише з матір"ю. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідача ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, що згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому позовні вимоги у цій частині обгрунтовані й підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог щодо зміни прізвища, по-батькові дитини та внесення зміни в актовий запис, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 і ч.5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У разі, якщо батько змінив своє ім"я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою (ст.148 СК України). Позивачкою в судовому засіданні не наведено обставин, які засвідчують відповідність інтересам дитини зміни прізвища та по батькові, з такою заявою до ООП позивачка не зверталася. Відповідач щодо позовних вимог у цій частині не заперечив, спору з цього приводу між сторонами немає. Крім того, в позовній заяві позивачка просить зобов"язати відділ державної реєстрації, який не є стороною у справі, вчинити певні дії. За такого, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення лише в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав, в іншій частині у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави, оскільки з однієї з двох вимог немайнового характеру, позивачка судовий збір не сплатила.

Outcome: approved