Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач є абонентом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в місті Слов`янськ та користується послугами з опалення за адресою: [ADDRESS] , однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право Позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином у Відповідача виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а Позивача - право вимагати від Відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість станом на 01 травня 2019 року складає 14175,98 грн. З 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 14175,98 грн. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість Відповідач проживає за вказаною адресою. Про те, що з 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року сума заборгованості склала 14175,98 грн. відомо з виписки особового рахунку, на підставі якого Відповідачу надавалися послуги з опалення. Між позивачем і Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово - комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку, оскільки Позивач фактично надавав Відповідачу послуги з теплопостачання, а Відповідач використовує дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлявся від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкає Відповідач, приєднано до централізованої мережі з теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги Позивачем від Відповідача не надходило. Відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення… «№ 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13 квітня 2014 року (п.8), аналізуючи ст. 625 ЦК України вказує, що наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат кредитора від зменшення грошових коштів, які підлягають до сплати кредитору. Таким чином відповідачу, як боржнику, нараховані індекс інфляції у сумі 1830,28 грн., 3% річних - 508,48 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 16514,74 грн. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму основного боргу в розмірі 14175,98 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 1830,28 грн. та три відсотки річних, що складають 508,48 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 10 листопада 2021 року відповідач [PERSON] надала до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого вказала, що в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є абонентом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в місті Слов`янськ та користується послугами з опалення за адресою: [ADDRESS] , однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг з опалення. Вона зареєстрована та проживає в квартирі за номером [ADDRESS] , є власником Ѕ частини вказаної квартири, користується послугами обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в місті Слов`янськ, оплачує послуги з опалення за цією адресою і не має заборгованості. Квартира [ADDRESS] належить громадянину [PERSON] . З 27 листопада 2009 року по теперішній [PERSON] знаходиться в Покровскому психоневрологічному інтернаті. Вона, як опікун, дбає про збереження та використання майна підопічного [PERSON] в його інтересах. Призначена та виплачувана пенсія [PERSON] пересилається Пенсійним фондом до Покровського психоневрологічному інтернату на його отримання. Коштів на оплату комунальних послуг немає. Вона неодноразово зверталася до Слов`янської міської ради з проханням відключення житла [PERSON] від систем централізованого опалення та постачання гарячої води або передачі майна [PERSON] за договором в управління іншій особі, але всі її прохання залишені без задоволення. Вважає, що з неї необгрунтовано стягнута заборгованість за спожиті послуги з опалення, оскільки в квартирі [ADDRESS] вона ніколи не проживала і не користувалася послугами Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в місті Слов`янську з опалення за цією адресою. Просить суд в задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці ОКП «ДТКЕ» «Слов`янськтепломережа» про стягнення з неї, [PERSON] , заборгованості за спожиті послуги відмовити у повному обсязі (а.с.43-44). 15 листопада 2021 року відповідач [PERSON] надала до суду Заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі (а.с.59). 23 листопада 2021 року представник позивача надав до суду Відповідь на відзив, згідно якого вказав, що як вбачається із договору купівлі-продажу частини житлового домоволодіння (квартири) від 13 листопада 2008 року, зареєстрованого в реєстрі під №1-4811, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., власником 2/25 часток житлового домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до існуючих схем постачання теплової енергії м. Слов`янська, житловий будинок [ADDRESS] приєднаний до тепломереж Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Власник квартири [NUMBER] за вищевказаною адресою не відмовлявся від послуг з постачання теплової енергії у Порядку, встановленому Законом, а тому повинен нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по теплопостачанню. Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2007 року справа №2-0-290/2007 суд встановив, що згідно з рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 27 серпня 2007 року [PERSON] визнаний недієздатним та вирішив признати [PERSON] його опікуном. За змістом ст. ст. 41, 60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до п. 99.3 ст. 99 Податкового кодексу України опікун недієздатної особи виконує грошові зобов`язання, що виникли на день визнання її недієздатною та/або погашає податковий борг за рахунок майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом, такої фізичної особи. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 СК України майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. За таких обставин, враховуючи невиконання [PERSON] , як побутовим споживачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати послуг, наданих ВП ВО ОКП «ДТКЕ» «Слов`янськтепломережа», [PERSON] , як опікун, яка діє в інтересах [PERSON] несе за це відповідальність, передбачену чинним законодавством України. ОКП «ДТКЕ» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» окремо наголошує на тому, що відповідач у спірний період не відмовлявся від послуг з теплопостачання, у спірний період відповідачем не було заявлено жодних актів-претензій щодо об`єму або якості наданих йому послуг з теплопостачання, як доказ спростування заявленої йому суми стягнення. Тому відсутність вказаних актів підтверджує те, що у спірний період підприємство надавало житлово-комунальну послугу з опалення до квартири відповідача своєчасно, належної якості та об`єму. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.69). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2007 року по справі № 2-0-290/2007 р. [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] . У даному Рішенні зазначено, що Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2007 року [PERSON] був визнаний недієздатним (а.с.45). Відповідно до Договору купівлі-продажу (частини житлового домоволодіння (квартири) від 13 листопада 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., [PERSON] , що діє від імені опікуваного [PERSON] , 1973 року народження, прийняла у власність 2/25 часток житлового домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] (і складається з квартир [NUMBER] ) (а.с.47-48). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 травня 2015 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 2/25 часток двох житлових будинків, які складають квартиру [ADDRESS] (а.с.50). Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. За змістом ст. ст. 41, 60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] зазначає, що вона зареєстрована та проживає в квартирі за номером [ADDRESS] , є власником Ѕ частини вказаної квартири, користується послугами обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в місті Слов`янськ, оплачує послуги з опалення за цією адресою і не має заборгованості. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . З 27 листопада 2009 року по теперішній [PERSON] знаходиться в Покровскому психоневрологічному інтернаті. Вона, як опікун, дбає про збереження та використання майна підопічного [PERSON] в його інтересах. Призначена та виплачувана пенсія [PERSON] пересилається Пенсійним фондом до Покровського психоневрологічному інтернату на його отримання. Коштів на оплату комунальних послуг немає. Вона неодноразово зверталася до Слов`янської міської ради з проханням відключення житла [PERSON] від систем централізованого опалення та постачання гарячої води або передачі майна [PERSON] за договором в управління іншій особі, але всі її прохання залишені без задоволення. Так, Листом Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області від 21 жовтня 2021 року [PERSON] на її звернення було роз`яснено, що «Послугу з постачання теплової енергії в м. Слов`янськ надає ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов`янськтепломережа". Управлінням житлово-комунального господарства Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Ваше звернення направлено ОКП "Донецьктеплокомуненерго", копія відповіді додається. Також повідомляємо, що відключення окремих приміщень у житлових будинках проводиться у відповідності до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 (далі - Порядок). Згідно п. 1 розділу III Порядку власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Закону України «Про житлово- комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП. Перелік будинків, в яких не менше як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від централізованого опалення, розміщено на офіційному сайті Слов`янської міської ВЦА. За згодою всіх співвласників багатоквартирного будинку перейти на автономне чи індивідуальне опалення будинок [ADDRESS] може бути відключено від централізованого опалення в цілому» (а.с.55). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 липня 2020 року по справі № 234/15728/17 висловив правову позицію, згідно якої вказав, що з 10 грудня 2017 року можливе відключення квартири від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води і влаштування системи індивідуального теплопостачання у разі, якщо у багатоквартирному будинку на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII не менш, як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від таких мереж. Доказів, які підтверджують, що в будинку [ADDRESS] не менш, як половина квартир відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води і влаштування системи індивідуального теплопостачання, відповідачем до суду не надано. Також, [PERSON] вказала, що з 27 листопада 2009 року по теперішній [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] та знаходиться в Покровскому психоневрологічному інтернаті. Дійсно, відповідно до Домової книги, 23 жовтня 2009 року [PERSON] знято з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с.51-54). Відповідно до Довідки від 05 листопада 2021 року, яка видана опікуну [PERSON] в тому, що її брат, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному державному забезпеченні в Покровському психоневрологічному інтернаті з 27 листопада 2009 року по теперішній час (а.с.46). Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/29813/17-ц висловився з цього приводу. Так, у постанові від 02 квітня 2020 року Верховний суд зазначив, що «не проживання відповідачки у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг». Таким чином, твердження [PERSON] про те, що з 27 листопада 2009 року [PERSON] житлово-комунальними послугами не користувався, оскільки не проживав у квартирі [ADDRESS] , є недоведеними та необґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , є абонентом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та має особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на її ім`я, за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялася від них. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Згідно із ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до п. 99.3 ст. 99 Податкового кодексу України опікун недієздатної особи виконує грошові зобов`язання, що виникли на день визнання її недієздатною та/або погашає податковий борг за рахунок майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом, такої фізичної особи. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 СК України майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Так, судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням зобов`язань зі сплати послуг з опалення за адресою: [ADDRESS] , утворився борг за період з 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року у розмірі 14175,98 гривень, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5-7). Згідно з Довідкою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» від 04 жовтня 2021 року, 16 березня 2021 року відповідачем [PERSON] було сплачено основний борг за теплову енергію у розмірі 14175,98 гривень (а.с.75). Отже, відповідач [PERSON] , як опікун, яка діє в інтересах [PERSON] , мала борг з оплати послуг з опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року у розмірі 14175,98 гривень. Однак зазначений борг у розмірі 14175,98 гривень відповідачем було сплачено повністю. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 14175,98 грн. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що не зважаючи на те, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , є власником Ѕ частини вказаної квартири, користується послугами обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в місті Слов`янськ, оплачує послуги з опалення за цією адресою, вона, як опікун [PERSON] , в силу ст. 67 ЦК України, п. 99.3 ст. 99 Податкового кодексу України, абз. 2 ч. 2 ст. 15 СК України, зобов`язана своєчасно вносити оплату за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання та несвоєчасною оплатою послуг з опалення, відповідачу [PERSON] нараховані індекс інфляції у сумі - 1830,28 грн., 3% річних - 508,48 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже загальний розмір заборгованості складає: загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 2338,76 грн. Відповідачу надавались послуги з опалення, який не в повному об`ємі вносив плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочив виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка була сплачена відповідачем у повному обсязі. Проте, з відповідача підлягає стягненню витрати від інфляційних процесів за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року. Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, відповідачу нараховані за період з 01 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року, індекс інфляції у сумі 1830,28 грн., та 3% річних у сумі 508,48 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 14175,98 грн. задоволенню не підлягають, а в частині стягнення витрат від інфляційних процесів за весь час прострочення у сумі 1830,28 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 508,48 грн. є обґрунтованими і позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII (позивач звернувся до суду 15 липня 2019 року) розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. (а.с.1). Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] витрат від інфляційних процесів за весь час прострочення у сумі 1830,28 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 508,48 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 14,16 % ((2338,76 грн. -задоволені вимоги) / ( 16514,74 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 272,01 грн. (1921,00 грн. - сплачений судовий збір * 14,16 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 272,01 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial