Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

14 вересня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (л/с 1-4). Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 29 серпня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачу [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 500 грн. на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 43,2 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором: прострочений кредит - 71417,08 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 20795,99 грн., проценти за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України - 34741,64 грн., всього - 126954,71 грн. На підставі викладеного позивач АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 126954,71 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала - л/с 61). 22 жовтня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 66-68), яким вона заперечила проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" неправомірно нарахував проценти за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 34741,64 грн. за процентною ставкою в розмірі 84 %, оскільки такої умови не передбачено кредитним договором, укладеним між сторонами. 01 листопада 2020 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь на відзив (л/с 75-79), якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. 22 грудня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення (л/с 112). Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що за час кредитування вона отримала кредитні кошти в загальній сумі 50464,15 грн., з яких сплатила - 14551,12 грн., тому заборгованість за кредитом становить 35913,03 грн. За таких умов відповідач вважає, що позивач неправильно нараховував кредитну заборгованість та не погоджується з вимогою АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитом договором в сумі 126954,71 грн. 18 січня 2021 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшли пояснення (л/с 124-127), якими позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги, вказавши, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором від 29 серпня 2014 року становить 126954,71 грн., з яких: прострочений кредит - 71417,08 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 20795,99 грн., проценти за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України - 34741,64 грн. В судовому засіданні представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" Кузьмєнко Т.О. підтримала позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - своєю заявою до суду відповідач просить розглядати справу за її відсутності, проти позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 29 серпня 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний договір укладено між сторонами шляхом підписання 29 серпня 2014 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (л/с 11). Відповідач [PERSON] своїм підписом на анкеті-заяві засвідчила свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач засвідчила, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг та згодна з його умовами. До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/. 08 січня 2019 року відповідач [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту (12-13), в якому зазначені умови кредитування. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1, ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно застосовувати різні правовідносини, які склались в періоди часу: з 29 серпня 2014 року по 07 січня 2019 року (включно), а також з 08 січня 2019 року до 03 серпня 2020 року. Період з 29 серпня 2014 року (день укладення кредитного договору) по 07 січня 2019 року (включно) (день, що передував підписанню Паспорта споживчого кредиту). Згідно ч.1, ч.2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відому, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В судовому засіданні встановлено, що в анкеті-заяві позичальника, підписаній сторонами 29 серпня 2014 року, не визначено розмір процентів за користування кредитом та не встановлено відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, а також проценти за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України. Позивач АТ КБ "ПриватБанк", обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом (в тому числі їх розмір та порядок нарахування), крім розрахунку заборгованості за договором, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (л/с 14) та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (л/с 15-40), які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів та витягом з Умов, що надані позивачем, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містять додаткові положення, в яких зокрема визначено строк дії договору, строк позовної давності щодо вимог банку та інші умови. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (який містить умови чотирьох видів кредитних карт "Універсальна" та не підтверджує за якою із них укладено договір) та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом, у розмірах та порядках нарахування, зазначених в цих документах. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом та неустойки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, суд вважає, що надані позивачем витяг з Умов та витяг з Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд вважає, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом, та відповідальність у вигляді неустойки за порушення строків виконання договірних зобов`язань. За таких обставин суд вважає необґрунтованими вимоги позивача АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування кредитом за період з 29 серпня 2014 року по 07 січня 2019 року (включно), через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті-заяві від 29 серпня 2014 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України за період з 29 серпня 2014 року по 07 січня 2019 року (включно) позивач не пред`явив. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статі 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 (справа № 1-12/2013) зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про надання кредиту і Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки вказані Умови та Правила це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений. Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ "ПриватБанк", укладаючи договір з відповідачем, дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Кредитний договір, укладений 29 серпня 2014 року між сторонами, у вигляді підписаної ними анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку не повернула банку фактично отримані та використані позичальником кошти, тому суд вважає, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості (л/с 5-8) та виписки з карткового рахунку (л/с 48-51) вбачається, що відповідач [PERSON] користувалась коштами з використанням своїх кредитних карток, здійснював зняття коштів та поповнення, оплату послуг і товарів. Так, за період з 29 серпня 2014 року по 07 січня 2019 року (включно) відповідач [PERSON] використала кредитні кошти на загальну суму 55171,47 грн. (суд не включив до використаних кредитних коштів платежі по списанню відсотків за використання кредитного ліміту). При цьому, за період з 29 серпня 2014 року по 07 січня 2019 року (включно) відповідач [PERSON] повернула позивачу АТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти на загальну суму 25307,23 грн. Таким чином, станом на 08 січня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] за фактично отриманий кредит становить 29864,24 грн., які підлягають стягненню на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк". Період з 08 січня 2019 року (день підписання Паспорта споживчого кредиту) по 03 серпня 2020 року (за розрахунком заборгованості, складеним позивачем). 08 січня 2019 року відповідач [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту (12-13), в якому зазначені умови кредитного договору, а саме: -тип кредитного продукту - Універсальна Голд; -тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; -сума /ліміт кредиту - до 75000 грн.; -строк кредитування - до 240 місяців; -мета отримання кредиту - споживчі потреби; -процентна ставка за межами пільгового періоду - 42 % річних; -тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); -членський внесок за участь у GoldКлубі - 20 грн. на місяць; -кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.; -процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84%. Оскільки сторони досягли згоди про предмет договору та умови, визначені законом як істотні, зафіксували їх у письмовій формі (Паспорті споживчого кредиту), тому суд приходить до висновку, що з 08 січня 2019 року між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] належним чином укладено кредитний договір. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1, ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" (л/с 10) вбачається, що для позичальника [PERSON] встановлювався розмір кредитного ліміту: з 17 березня 2016 року - 500 грн., з 20 квітня 2018 року - 4000 грн., з 24 травня 2018 року - 8100 грн., з 09 серпня 2018 року - 12000 грн., з 10 серпня 2018 року - 15700 грн., з 13 серпня 2018 року - 20000 грн., з 17 серпня 2018 року - 25000 грн., з 26 вересня 2018 року - 29000 грн., з 30 жовтня 2018 року - 36000 грн., з 29 листопада 2018 року - 37000 грн., з 03 січня 2019 року - 38000 грн. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" (л/с 9) вбачається, що за кредитним договором [PERSON] отримала кредитні картки: № [NUMBER] - терміном дії до 31 грудня 2019 року, № [NUMBER] - терміном дії до 30 квітня 2022 року. З виписки по картковому рахунку (л/с 48-51) вбачається, що відповідач [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалась ними та добровільно сплачувала заборгованість за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" включив проценти за користування кредитом до заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту, що є безпідставним. За таких обставин суд, визначаючи розмір заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом, вважає необхідним здійснити новий розрахунок. При цьому, для нового розрахунку суд використовує надану позивачем інформацію, зазначену в розрахунку заборгованості (л/с 5-8) та виписці по картковому рахунку (л/с 48-51). Розмір процентної ставки - 42 % річних. Суд не включив до суми виданого кредиту платежі по списанню відсотків за використання кредитного ліміту. Кошти, внесені на погашення кредитної заборгованості, направляються спочатку на сплату процентів за користування кредитом, потім - на погашення тіла кредиту. період к-ть дніввидано кредитпогашено кредиттіло кредитунараховано %погашено %сальдо % 08.01.20191 29864,2434,36 34,36 09.01.2019 11.01.20193905,70 30769,94106,220,04140,54 12.01.2019 13.01.2019220,00 30789,9470,86 211,40 14.01.2019 17.01.20194831,79 31621,73145,55 356,95 18.01.20191469,56 32091,2936,93 393,88 19.01.20191402,48 32493,7737,39 431,27 20.01.2019 29.01.20191091,23 32585,00374,9525,38780,84 30.01.2019 31.01.20192103,30 32688,3075,23 856,07 01.02.2019 03.02.201931140,36666,0333162,63114,48856,07114,48 04.02.20191 1172,2631990,3736,81114,4836,81 05.02.2019 06.02.20192114,0413,1932091,2273,8536,8173,85 07.02.2019 08.02.20192348,82 32440,0474,66 148,51 09.02.2019 11.02.20193905,70 33345,74115,11 263,62 12.02.2019 13.02.2019220,00 33365,7476,79 340,41 14.02.2019 17.02.20194831,79 34197,53157,40 497,81 18.02.20191469,56 34667,0939,89 537,70 19.02.20191402,48 35069,5740,35 578,05 20.02.2019 28.02.2019991,23 35160,80364,13 942,18 01.03.2019 03.03.201931243,662008,6734395,79118,74942,18118,74 04.03.20191 1086,7433309,0538,33118,7438,33 05.03.2019 06.03.20192114,04 33423,0976,92 115,25 07.03.2019 08.03.20192348,82 33771,9177,72 192,97 09.03.2019 13.03.20195905,70 34677,61199,52 392,49 14.03.20191831,79 35509,4040,86 433,35 15.03.2019 17.03.2019320,00 35529,40122,65 556,00 18.03.20191469,56 35998,9641,42 597,42 19.03.20191402,48 36401,4441,89 639,31 20.03.2019 29.03.20191091,23 36492,67419,92 1059,23 30.03.2019 31.03.20192103,30 36595,9784,22 1143,45 01.04.2019 04.04.201941140,362435,3435300,99162,481143,45162,48 05.04.2019 06.04.20192114,04 35415,0381,50 243,98 07.04.2019 08.04.20192348,82 35763,8582,31 326,29 09.04.2019 11.04.20193905,70 36669,55126,59 452,88 12.04.2019 13.04.2019220,00 36689,5584,44 537,32 14.04.2019 17.04.20194831,79 37521,34172,70 710,02 18.04.20191469,56857,4037133,5042,73710,0242,73 19.04.20191402,48 37535,9843,19 85,92 20.04.2019 29.04.20191091,23 37627,21432,97 518,89 30.04.20191103,30 37730,5143,42 562,31 01.05.2019 02.05.201921140,363203,8235667,0582,08562,3182,08 03.05.2019 04.05.20192 35667,0582,0849,43114,73 05.05.2019 06.05.20192114,04 35781,0982,35 197,08 07.05.2019 08.05.20192348,82 36129,9183,15 280,23 09.05.2019 11.05.20193905,70 37035,61127,85 408,08 12.05.2019 13.05.2019220,00 37055,6185,28 493,36 14.05.2019 17.05.20194831,79 37887,40174,39 667,75 18.05.20191469,56 38356,9644,14 711,89 19.05.20191402,48 38759,4444,60 756,49 20.05.2019 28.05.2019991,23 38850,67402,34 1158,83 29.05.20191 408,5938442,0844,231158,8344,23 30.05.2019 31.05.20192103,30 38545,3888,71 132,94 01.06.2019 04.06.201941140,364077,7535607,99163,89132,94163,89 05.06.2019 06.06.20192114,04 35722,0382,21 246,10 07.06.2019 08.06.20192348,82 36070,8583,01 329,11 09.06.2019 11.06.20193905,70 36976,55127,65 456,76 12.06.2019 13.06.2019220,00 36996,5585,14 541,90 14.06.2019 18.06.20195831,79 37828,34217,64 759,54 19.06.20191402,48 38230,8243,99 803,53 20.06.2019 29.06.20191091,23 38322,05440,97 1244,50 30.06.20191103,30 38425,3544,22 1288,72 01.07.2019 04.07.201941140,363074,7636490,95167,961288,72167,96 05.07.2019 06.07.20192114,04 36604,9984,24 252,20 07.07.2019 08.07.20192348,82 36953,8185,04 337,24 09.07.2019 11.07.20193905,70 37859,51130,69 467,93 12.07.2019 13.07.2019220,00 37879,5187,17 555,10 14.07.2019 18.07.20195831,79 38711,30222,72 777,82 19.07.20191402,48 39113,7845,01 822,83 20.07.2019 29.07.20191091,23 39205,01451,13 1273,96 30.07.2019 31.07.20192103,30 39308,3190,46 1364,42 З розрахунку заборгованості (л/с 5-8) вбачається, що з 01 серпня 2019 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" припинив нарахування процентів за користування кредитом. Відтак, при здійсненні нового розрахунку суд також не визначає розмір процентів за користування кредитом з 01 серпня 2019 року. В період з 01 серпня 2019 року по 03 серпня 2020 року (як вказано в розрахунку заборгованості, складеного позивачем) відповідач [PERSON] використала кредитні кошти на суму 2025,20 грн. Отже, станом на 03 серпня 2020 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором від 29 серпня 2014 року становить: кредит - 41333,51 грн. (39308,31 грн. + 2025,20 грн.), проценти за користування кредитом - 1364,42 грн. Позивач АТ КБ "ПриватБанк", крім заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом, просить стягнути з відповідача [PERSON] проценти за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 34741,64 грн. При цьому, ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив позивач АТ КБ "ПриватБанк" не надав жодних обґрунтувань щодо нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З розрахунку (л/с 7-8) вбачається, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" нарахував відповідачеві [PERSON] заборгованість по процентам на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 34741,64 грн. за період з 01 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року за процентною ставкою в розмірі 84 %. Проте, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному 08 січня 2019 року відповідачем [PERSON] , не передбачено умови нарахування процентів на прострочений кредит в розмірі 84 % згідно ст.625 ЦК України. Крім того, позивач АТ КБ "ПриватБанк" на обґрунтування заявлених ним позовних вимог надав суду Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач [PERSON] ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи 08 січня 2019 року Паспорт споживчого кредиту, а також те, що на вказану дату Умови та Правил надання банківських послуг взагалі містили умови щодо нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин суд вважає, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного 29 серпня 2014 року між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] . Отже, суду не надано жодних доказів про те, що сторони в установленому порядку обумовили нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 84 %. Таким чином суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення процентів за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 34741,64 грн., як таких, що встановлені договором. Вимог про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не пред`явив. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2014 року: кредит - 41333,51 грн., проценти за користування кредитом - 1364,42 грн., всього - 42697,93 грн. Суд вважає можливим відмовити через необґрунтованість в задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2014 року: кредиту - 30083,57 грн., процентів за користування кредитом - 19431,57 грн., процентів за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ст.625 ЦК України - 34741,64 грн. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 706,95 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 126954,71 грн., сума сплаченого судового збору - 2102 грн., сума задоволених позовних вимог - 42697,93 грн.).

Outcome: partial