Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської об'єднаної територіальної громади в особі [PERSON] міської ради Хмельницької області про визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, що розташована на території Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області розміром 2,19 гектарів, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 015718 належала [PERSON], яка померла 01.02.2017 року. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що вона, позивачка, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права на зазначену земельну ділянку у зв'язку з тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця, а саме - зазначено "Кушні" замість вірного "Кушнір". Допущену помилку було виправлено головою адміністрації [PERSON] та зроблено відповідні застереження в Державному акті. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від представника позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської об'єднаної територіальної громади в особі [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, проти позову не заперечує. Вивчивши і дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який його пережив. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року померла [PERSON], єдиним спадкоємцем після смерті якої є [PERSON], позивачка у даній справі, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, що розташована на території Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області розміром 2,19 гектарів, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 015718. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] 01.02.2017 року; заповітом [PERSON], вчиненим 22.12.2008 року на користь позивачки [PERSON]; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 015718, виданим на ім'я [PERSON] із виправленнями у прізвищі (з\~"Кушні" на "Кушнір"), які застереженні головою [PERSON] РДА; довідкою відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.04.2018 року № 310/0/195-18 про те, що на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,19 га серії ХМ № 015718 на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 28.11.2003 року № 010475000171 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; матеріалами спадкової справи № 259/2017, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу після померлої 01 лютого 2017 року [PERSON] Внаслідок допущеної помилки в державному акті на право власності на земельну ділянку, позивачка на даний час не може реалізувати свої права щодо отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою приватного нотаріуса [PERSON] державного нотаріального округу [PERSON] від 31.07.2017 року № №1020/02-31 про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на земельну ділянку, що розташована на території Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області розміром 2,19 гектарів, що належала спадкодавцю згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 015718.

Outcome: approved