Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СТОВ "Кряж і К" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Ухвалою суду від 19.08.2018 до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Вподальшому представник позивача неодноразово змінював та уточнював позовні вимоги (а.с. 203-205 т. 1, 2-4 т. 2). Відповідно до останньої зміни та уточнення позовних вимог (а.с. 2-4 т. 2), представник позивача, від імені та в інтересах останнього, звертається до суду з позовом до ТОВ "Кряж і Ко", що є правонаступником СТОВ "Кряж і К", та ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Останні уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2018 в [ADDRESS] водій СТОВ "Кряж і К" [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки "САЗ-3507", державний номерний знак [NUMBER] , порушив ПДР та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки "VW Passat", державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі дороги, яким користувався за дорученням [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено належний [PERSON] автомобіль та спричинено в зв`язку з цим матеріальний збиток в сумі 68458,24 грн. Сума завданого збитку підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження №8/Д/18 від 12.03.2018. На підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки "САЗ-3507", державний номерний знак [NUMBER] , ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 20.03.2018 відшкодувала позивачу 34626 грн. матеріальних збитків. В зв`язку з неповним відшкодуванням страховою компанією спричинених внаслідок ДТП збитків, позивач [PERSON] 17.04.2018 звернувся до страховика із заявою про їх відшкодування у повному обсязі, оскільки спричинена шкода не перевищує суму відшкодування, яка передбачена полісом. Однак страховик доровільно відмовився відшкодувати позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Відповідно до наданого співідповідачем ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" розрахунку страхового відшкодування від 14.03.2018, ринкова вартість транспортного засобу "VW Passat", державний номерний знак [NUMBER] на дату ДТП становить 69150 грн., а вартість залишків даного транспортного засобу після ДТП складає 22000 грн. З відзиву на позовну заяву ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 09.10.2018 вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу після ДТП складає 34000 грн. При цьому, страховик зазначає, що позивач погодився з тим, що залишки складають 34000 грн. та погодився на зменшення страхового відшкодування на 12000 грн. Позивач вказує, що в заяві про виплату страхового відшкодування від 05.03.2018 зазначено, що залишки складають 34000 грн., яле не зазначено які саме залишки. В наданому позивачу бланку заяви він також зазначив, що "до виплати 35150 грн.", тобто він зазначив суми, які йому продиктував представник страховика, але при цьому, не відмовився від відшкодування йому шкоди в повному обсязі, оскільки полісом передбачено відшкодування шкоди в межах 100000 грн. Також позивач вказує, що не міг свідомо відмовитись від відшкодування шкоди в повному обсязі, так як це суперечить здоровому глузду. При цьому, страховиком позивачу не надано передбачений законом розрахунок страхового відшкодування, який проводиться у випадку фізичного знищення автомобіля, а надано розрахунок, який не відповідає вимогам ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказана норма права зобов`язує страховика встановлювати факти фізичного знищення транспортного засобу тільки при наявності аварійного сертифіката (рапорта), звіту (акту) чи висновку про оцінку, виконаними аварійним комісаром, оцінювачем або експертом. Однак страховий акт складено начальником віддіду врегулювання транспортних ризиків страхової компанії Пустовіт М .О., який не є аварійним комісаром, оцінювачем чи експертом, а є заінтересованою особою. Крім того, страхова компанія грубо порушила вимоги ст. 30.2 вказаного Закону, яка зобов`язує страховика у випадку фізичного знищення транспортного засобу, відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідно до вимог закону, також визначається аварійним комісаром, оцінювачем або експертом. Разом з тим, в установленому законом порядку страховиком вказану різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП не було встановлено та виплачено. Вказана норма також не надає право страховику погоджувати розмір відшкодування з потерпілим, а зобов`язує страховика відшкодувати потерпілому різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Відповідно до автотоварознавчого експертного дослідження від 22.11.2018, вартість пошкодженого автомобіля "VW Passat", державний номерний знак [NUMBER] , станом на день ДТП складає 7459,46 грн. З висновку експертного дослідження від 12.03.2018, що знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що внаслідок пошкодження даного транспортного засобу спричинено матеріальний збиток в розмірі 68458,24 грн. Тобто з розрахунку суми страхового відшкодування виконаного страховиком не на підставі передбачених законом розрахунків вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу на дату ДТП складає 69150 грн., що на 691,76 грн. більше, ніж визначено експертом (69150 грн. - 68458,24 грн.), а вартість залишків транспортного засобу після ДТП складає 22000 грн., що на 14540,54 грн. більше, ніж вартість автомобіля внаслідок пошкоджень при ДТП, яку визначено експертом (22000 грн. - 7459,46 грн.). Оскільки розрахунок суми страхового відшкодування виконано начальником страхової компанії, тобто заінтересованою особою, яка не володіє спеціальними знаннями та повноваженнями, необхідними для з`ясування дійсної вартості автомобіля до ДТП та після ДТП, вказаний розрахунок страхового відшкодування не може вважатися належним і допустимим доказом. Виходячи з наведених висновків автоварознавчих експертних досліджень, страховик, відповідно до ст. 30.2 зобов`язаний виплатити позивачу 26372,72 грн. (68458,24 грн. (вартість авто до ДТП) - 7459,46 грн. (вартість авто після ДТП) - 34626 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування). З метою визначення розміру спричинених збитків і розміру страхового відшкодування за ініціативою позивача 09.03.2018 проведено експертне дослідження вартістю 2000 грн. та 22.11.2018 - автотоварознавче експертне дослідження вартістю 1500 грн. Внаслідок дій водія СТОВ "Кряж і К" [PERSON] , з вини якого сталося ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює у 20000 грн., оскільки він внаслідок ДТП зазнав страждань та хвилювань, що полягали у обмеженнях через пошкодження автомобіля, необхідністю брати участь у судових засіданнях, понаднормових матеріальних витратах для оплати вартості експертних досліджень, що відповідно знизили рівень прибутків у сім`ї. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з ТОВ "Кряж і КО" на свою користь 20000 грн. з метою відшкодування моральної шкоди та з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на свою користь 29872,72 грн. (26372,72 грн. + 3500 грн. (вартість експертної оцінки)). Стягнути з відповідачів судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до наданого відповідачем СТОВ "Кряж і К" відзиву на первісний позов (а.с. 35-41 т. 1), СТОВ "Кряж і К" позов не визнавав, вказав, що ним, як власником об`єкту підвищеної небезпеки - автомобіля марки "САЗ 3507", державний номерний знак [NUMBER] , 30.03.2017 було укладено договор обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до даного полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн. Після ДТП виконано умови даного договору - вчасно повідомлено страхову компанію про ДПТ. На підставі полісу, страховою компанією відшкодовано узгоджену між останньою та позивачем матеріальну шкоду в розмірі 33832,24 грн. Частина відшкодування в розмірі 40832,24 грн., на яку претендував позивач, знаходиться в межах ліміту відповідальності згідно полісу. Відповідно всі вимоги позивача, навіть з урахуванням заявлених позовних вимог, не перевищують ліміту відповідальності визначеному у страховому полісі і у випадку незгоди з сумою відшкодування, позивач мав би пред`явити вимоги до страхової компанії. Вважає висновок експерта від 12.03.2018 наданий позивачем таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не зазначено про попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також та обставина, що позивач звернувся до експерта з метою визначення вартості матеріальних збитків аж через два тижні після ДПТ, ставить під сумнів, що всі пошкодження автомобіля, що зазначені у висновку експерта були спричинені саме під час ДТП. Вказує також на інші недоліки експертного висновку. Зазначає, що позивач не обгрунтував розмір моральної шкоди, не надав жодного доказу, що підтверджував би її завдання, а також вважає, що моральна шкода має відшкодовуватись особою винною у скоєнні ДТП. Відповідно до відповіді на відзив (а.с. 58-59 т. 1), позивач вказав, що саме СТОВ "Кряж і К" має відшкодовувати шкоду, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, він володіє транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки. Зазначив, що згода позивача на отримання страхового відшкодування в сумі 34626 грн. не свідчить про те, що він відмовився від компенсації в повному обсязі. Вважає наданий експертом вивновок від 12.03.2018 законним. Зазначає, що вартість відновлювальних робіт відповідає вартості аналогічного автомобіля і що проведення ремонтних робіт є недоцільним. Відповідно до поданих відповідачем СТОВ "Кряж і К" заперечень на відзив (а.с. 74-76 т. 1), останній підтримав свою позицію, викладену у відзиві щодо того, що позов має бути пред`явлений до страхової компанії і що експертне дослідження проведено з порушенням норм чинного законодавства. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, що останній заперечував страховику проти суми відшкодування, а відтак він її прийняв і вона його задовольняла, якщо ні - то могло б бути відповідне його звернення до страхової компанії, оскільки ліміт відшкодування дозволяв це зробити. Залучений до участі у справі співвідповідач ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у надісланому відзиві на позовну заяву (а.с. 116-120 т. 1) позов не визнав, оскільки шкода має відшкодовуватись в повному обсязі особою, яка її завдала, а шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" шкоди позивачу не завдавала. Таким чином, солідарна відповідальність ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" з СТОВ "Кряж і К" у даному випадку не може застосовуватись. Зазначив, що згідно ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 134504,69 грн., згідно витягу з бюлетеня автотоваровіда, ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становить 69150 грн. Відповідно вартість ремонту перевищує ринкову вартість на момент ДТП, і ремонт автомобіля є економічно не обгрунтованим і власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДПТ. Позивач, згідно відповідної заяви від 05.03.2018, погодив вартість придатних залишків (вартість авто після ДТП) у розмірі 34000 грн. Таким чином, страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу становить 35150 грн. (69150 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 34 000 грн. (вартість після ДТП). Вважає, що ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" правомірно визначило розмір страхового відшкодування та перерахувало його позивачу, а відтак підстави для стягнення з страховика додаткових коштів відсутні. Також відсутні підстави для стягнення з страховика моральної шкоди, оскільки страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що давала б підстави для виплати моральної шкоди у розмірі 5 % страхової виплати, проведено не було. У судовому засіданні позивач та його представник останні змінені та уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник позивача надав покази аналогічні обставинам, викладеним у клопотанні про зміну і уточнення позовних вимог (в останній редакції). Просив повернути надміру сплачені судові витрати - судовий збір. Погодився на стягнення з відповідача ТОВ "Кряж і Ко" моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Представник відповідача ТОВ "Кряж і Ко" в судовому засіданні останні змінені та уточнені позовні вимоги визнав частково, погодився на сплату ТОВ "Кряж і Ко" на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Представник співвідповідача ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У наданому відзиві на позовну заяву (а.с. 116-120 т. 1) просив розгляд справи здійснювати без його участі. Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника співвідповідача та третіх осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6157578 від 30.03.2017 (а.с. 7 т. 1) та генерального договору № 7641-17/61 від 30.03.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 43-47 т. 1), СТОВ "Кряж і К" застрахувало у ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" транспортний засіб марки "САЗ-3507", державний номерний знак [NUMBER] , на період з 12.04.2017 по 11.04.2018. Відповідно до даного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну, становить 100000 грн., розмір франшизи - 0 грн. 20.02.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "САЗ-3507", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.03.2018, яка набрала законної сили 03.04.2018 (а.с. 8 т. 1), [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він 20.02.2018 о 15:30 год. в [ADDRESS], по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом марки "САЗ-3507", державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки "VW Passat", номерний знак [NUMBER] ", який був припаркований на узбіччі. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.). Відповідно до копії висновку експертного дослідження № 8/д/18 від 12.03.2018, проведеного ФОП [PERSON] (а.с. 12-16 т. 1), ринкова вартість автомобіля марки "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , станом на час проведення дослідження складає 68458,24 грн., вартість відновлювального ремонту складає 133243,45 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 62208,29 грн. В такому випадку, з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт даного автомобіля є недоцільно, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля дорівнює вартості повно комплексно технічно справного автомобіля з аналогічним роком виготовлення на ринках України. Екперт дійшов виснову, що матеріальний збиток, завданий власнику легкового автомобіля "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , внаслідок пошкодження ДТП складає 68458,24 грн. Про ДПТ, що сталося 20.02.2018, ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", на підставі письмового повідомлення СТОВ "Кряж і К" від 23.02.2018, 14.03.2018 складено страховий акт № 180000148246 (а.с. 131 т. 1) та визнано дану подію страховим випадком. З аналізу даного доказу, судом встановлено, що страховика вчасно повідомлено про ДТП у строк встановлений ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 34626 грн., про що свідчить копія чеку Приватбанк від 20.03.2018 про видачу готівки на вказану суму (а.с. 10 т. 1). Позивач [PERSON] має право розпоряджатись автомобілем марки "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] на підставі довіренності від 22.02.2018 (а.с. 67 т. 1), оформленої на його ім`я [PERSON] , який є власником даного транспортного засобу. Відповідно до копії заяви позивача [PERSON] від 05.03.2018, адресованої ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с. 129 т. 1), позивач погодився, що ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становить 69150 грн., залишок 34000 грн, та з тим, що розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено з вирахуванням величини фізичного зносу; до виплати - 35150 грн. 17.04.2018 позивачем [PERSON] надіслано заяву на адресу ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с. 69 т. 1), у якій він вказав, що надавши згоду на перерахунок йому страхового відшкодування у розмірі 34626 грн., він не відмовився від відшкодування 33832,24 грн. матеріальної шкоди, та просив відшкодувати йому дану суму, оскільки полісом передбачено відшкодування шкоди у межах 100000 грн. ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 18.05.2018 надало відповідь на заяву позивача [PERSON] (а.с. 70-71 т. 1), що між останнім та ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було погоджено вартість транспортного засобу "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , після ДТП, що становить 34000 грн., отже розмір страхового відшкодування розраховався відповідно до ст. ст. 22, 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та письмової заяви на виплату, якою погоджено вартість автомобіля до та після ДПТ у сумі 35150,00 грн. (69150,00 - 34000), яку і було виплачено позивачу як страхове відшкодування. Підстав для перегляду прийнятого ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" рішення немає. Відповідно до письмового розрахунку ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 14.03.2018 (а.с. 130 т. 1), розмір страхового відшкодування становить 35150 грн. Відповідно до копії висновку експертного дослідження за результатами визначення матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 42/Д/18 від 22.11.2018, проведеного ФОП [PERSON] (а.с. 207-212 т. 1), вартість пошкодженого легкового автомобіля марки "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , 1991 року виготовлення, внаслідок пошкодження при ДТП на 20.02.2018, згідно розрахунків складає 7459,46 грн. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Відповідно до висновків Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладених у Постанові від 04.07.2018 при розгляді справи № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Також відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у Постанові від 14.02.2018, при розгляді справи № 754/1114/15-ц, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. З урахуванням встановлених обставин, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. З огляду на викладене, та враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право пред`явлення позову до страхової компанії. А тому, оскільки в даному випадку позов пред`явлено до страхової компанії - ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", саме страхова компанія має відшкодувати позивачу [PERSON] , як потерпілому, різницю між загальною сумою завданих збитків, виплаченим страховим відшкодуванням та залишковою вартістю пошкодженого автомобіля. Тим більше, що ліміт відповідальності це дозволяє. Щодо визначення розміру відшкодування завданої шкоди суд виходить з наступного. В матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження № 8/д/18 від 12.03.2018, відповідно до якого, ринкова вартість автомобіля марки "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , станом на час проведення дослідження складає 68458,24 грн., і оскільки вартість відновлювального ремонту складає суму більшу вартості автомобіля та з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт недоцільно, тому матеріальний збиток завданий власнику автомобіля дорівнює вартості повно комплексного технічно справного автомобіля з аналогічним роком виготовлення і складає 68458,24 грн. Також, відповідно до висновку експерта № 42/Д/18 від 22.11.2018, вартість пошкодженого легкового автомобіля марки "Volkswagen Passat", д/н [NUMBER] , 1991 року виготовлення, внаслідок ДТП, складає 7459,46 грн. Дані висновки експертів суд вважає належними та допустимими доказами, що визначають завданий матеріальний збиток та вартість пошкодженого майна. Таким чином, визначаючи розмір шкоди, що підлягає стягненню з співвідповідача ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь позивача, суд вважає, що вона становить різницю між загальною сумою завданих збитків (68458,24 грн.), виплаченим страховим відшкодуванням (34626 грн.) та залишковою вартістю пошкодженого автомобіля (7459,46 грн.). Отже розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача становить: 68458,24 грн. (загальна сума завданих збитків) - 34626 грн. (виплачене страхове відшкодування) - 7459,46 грн. (вартість пошкодженого автомобіля) = 26372,78 грн. Разом з тим, враховуючи, що позов пред`явлено на суму 26372,72 грн., і суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог позивача, сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" становить 26372,72 грн. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Відповідно до п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, є безспірним той факт, що внаслідок пошкодження автомобіля до такого стану, що його ремонт є економічно недоцільним, позивач зазнав моральних страждань. Пошкодження автомобіля завдало позивачу душевних страждань, хвилювань, що безпосередньо витікає лише з самого факту вчинення ДТП. Крім того, внаслідок втрати автомобіля, він змушений був змінити певним чином звичайний розпорядок життя. Також судом у даному випадку враховується часткове визнання відповідачем ТОВ "Кряж і Ко" позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 5000 грн., на яку погодився позивач. З огляду на викладені обставини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ "Кряж і Ко" на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки саме така сума, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням тих обставини, за яких було завдано дану моральну шкоду, та їх наслідків. Вирішуючи питання розподілу судових витрат , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі по 704,80 грн. з кожного. Згідно п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 2 даної статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Судом встановлено, що позивачем при поданні первісного позову 03.07.2019 було сплачено судовий збір по двох квитанціях на суму 704,80 грн. та на суму 740,80 грн. (а.с. 1,2 т. 1), в той час як за пред`явлені позовні вимоги він мав би сплатити судовий збір у загальному розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. + 704,80 грн.). Таким чином, сума переплаченого судового збору становить 36 грн., що підлягає поверненню позивачу. Вподальшому, під час останніх змін та уточнень позовних вимог, позивачем 26.02.2019 доплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с. 1 т. 2). Однак, враховуючи обсяг змінених та уточнених позовних вимог, даний судовий збір в розмірі 1921 грн. є переплаченим, оскільки сплачений судововий збір при поданні первіного позову є достатнім для змінених та уточнених позовних вимог позивача. А тому, доплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. підлягає поверненню позивачу. Позивач просить стягнути з співвідповідача ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 3500 грн. В підтвердження сплачених сум, надає платіжні документи про сплату 2000 грн. (а.с. 9 т. 1) та 1500 грн. (а.с. 234 т. 1). Разом з тим, суд не може вважати дані платіжні документи доказами сплати позивачем вищезазначених сум в якості витрат на проведення експертиз, оскільки у платіжному документі на суму 2000 грн. (а.с. 9 т. 1) не зазначено за яку саме експертизу перераховано кошти та хто є їх отримувачем, у платіжному документі на суму 1500 грн. (а.с. 234 т. 1) не зазначено платника, призначення платежу та хто є отримувачем даних коштів. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні розрахунки вартості проведення даних експертиз, які підтверджували б, що за експертизи мають сплачуватись саме такі суми. Таким чином, витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 3500 грн. стягненню не підлягають, оскільки є непідтвердженими. При розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача надано квитанцію від 27.08.2018 (а.с. 35 т. 2) про сплату 12260 грн. витрат на професійну правничу допомогу та розрахунок їх вартості (а.с. 36 т. 2). Відповідно до даного розрахунку, представником позивача надавались послуги та виконувались роботи з вивчення матеріалів справи, підготовки позовної заяви (4467 грн.), підготовки двох відповідей на відзиви (2978 грн.), клопотання про уточнення позовних вимог (1663 грн.), клопотання про залучення до участі у розгляді справи співвідповідача (1489 грн.), участь у судових засіданнях (1663 грн.), всього на суму 12260 грн. Дослідивши наданий розрахунок, та враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що підготовка представником позивача клопотання про залучення до участі у розгляді справи співвідповідача не входить до витрат на професійну правничу допомогу, оскільки це є процесуальним питанням, а тому кошти за його підготовку в сумі 1489 грн. відшкодуванню не підлягають. Крім того, позивач при поданні позову до суду сам визначає відповідача. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду про порядок застосування ст. 51 ЦПК України від 04.06.2019, суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. З огляду на викладене, підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10771 грн. (12260 грн. - 1489 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial