Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

23 вересня 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] в с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області, являється її двоюрідною бабою; - встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її двоюрідної баби [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області на належне їй на день смерті майно у вигляді сертифікату серії ВН № 0099916 на право на земельну частку (пай); - визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 2,59 умовних кадастрових гектара, яка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0099916, зареєстрованого 10.07.1997 року за № 326 на підставі рішення № 116 Погребищенської райдержадміністрації від 02.06.1997 року, належала [PERSON] , померлій [INFO] , та яка проживала в [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її двоюрідна баба [PERSON] , що підтверджується витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно у вигляді сертифікату серії ВН № 0099916 на право на земельну частку (пай), розміром 2,59 умовних кадастрових гектара без визначення меж частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності КСП «Ординецьке» на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, виданого на підставі рішення Погребищенської райдержадміністрації від 02.06.1997 року № 116, зареєстрованого 10.07.1997 року за № 326, що підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Погребищенському районі Вінницької області від 04.06.2020 року № Г-33/0-0.32-34/143-20. Вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї двоюрідної баби [PERSON] на підставі ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, так як спадщину прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом на земельну частку пай, які б могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] , не було. Однак, вона не може оформити право на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, так як необхідні для цього документи втрачені, а із наявних документів неможливо встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] . Крім того, померлою [PERSON] також було втрачено сертифікат серії ВН № 0099916 на право на земельну частку (пай). Вона, як спадкоємець за законом, в письмовій формі 04.06.2020 року звернулась до державного нотаріуса Погребищенської районної нотаріальної контори Швеця Олександра Васильовича із заявою про прийняття спадщини за законом на земельну частку (пай), що належала [PERSON] . Проте, нотаріус заяву у неї не прийняв у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця, документів про підтвердження родинних зв`язків, відсутністю встановленого факту прийняття спадщини та оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Водночас нотаріус, надавши їй письмове роз`яснення № 366/01-16 від 03.09.2020 року, рекомендував звернутись задля підтвердження факту родинних відносин між нею та [PERSON] , встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) до суду. За таких обставин та з метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутися із цим позовом до суду. При цьому в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на положення ст. ст. 13, 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. ст. 6, 524-526, 548 - 550 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 81, 116, 125, 131, 158 ЗК України. Ухвалою судді від 07.10.2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 16.03.2021 року від представника відповідача - голови комісії з припинення Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Потучека-Запольського Є.М. через канцелярію суду надійшла заява, в якій він вказав, що проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що позивачка, як вона сама стверджує та факт чого просить встановити суд, є двоюрідною онукою померлої, а відповідно до ЦК УРСР 1963 року двоюрідна онука до кола спадкоємців за законом будь-якої черги, передбачених статтями 529-530 ЦК УРСР, не належить, а тому правила статті 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини на неї не розповсюджується (а.с. 137). Позивачка в судовому засіданні підтвердила викладені в позовній заяві обставини, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Проте, голова комісії з припинення Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Потучек-Запольський Є.М. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги визнає. Судовий збір та інші судові витрати просить віднести за рахунок позивача (а.с. 147). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає, що позивачка проживала з [PERSON] . Вона допомагала їй, вони вели спільне господарство. Вона зробила похорон. В 90-х роках позивачка переїхала жити до баби [PERSON] . Вона переїхала до баби з дітьми. Позивачка користувалася хатою і городом після смерті баби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка приходиться бабі [PERSON] двоюрідною внучкою. З 1994 по 2002 рік позивачка проживала з бабою [PERSON] . Після смерті баби вона ще рік там проживала. Він бачив позивачку там на подвір`ї. Свідок [PERSON] пояснила, що її баба [PERSON] і покійна [PERSON] були рідними сестрами. Вона жила від баби [PERSON] метрів за 600. Позивачка після смерті баби [PERSON] ще жила в її будинку. Перед смертю баби [PERSON] позивачка також жила із нею. Свідок [PERSON] пояснила, що баба [PERSON] і баба [PERSON] були рідними сестрами. [PERSON] була одинокою. Позивачка доглядала бабу [PERSON] . Вона її хоронила. Ще два роки після смерті вона жила в будинку останньої з чоловіком і дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли він вчився в школі, то позивачка жила зі своїми синами в баби [PERSON] . Він навчався в одному класі з [PERSON] . Позивачка жила в баби [PERSON] до її смерті, потім вони там жили з хлопцями після смерті баби. Позивачка доглядала за бабою, допомагала по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його рідною сестрою. Покійна баба [PERSON] є рідною сестрою його баби [PERSON] . З 90-х років позивачка жила з бабою [PERSON] . Допомагала тій по господарству. Сестра забрала дітей з собою, вони жили в с. Ординці біля баби [PERSON] . Сестра рік чи більше після смерті баби жила в тій хаті. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] в с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області, дійсно є двоюрідною бабою [PERSON] , [INFO] , що в сукупності та взаємозв`язку підтверджується наступними доказами: - показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили, що позивачка [PERSON] є двоюрідною онукою померлій [INFO] [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 25.11.1951 року виконкомом Ординецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 13); - свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 13.07.1958 року Чапаєвською сільською радою Погребищенського району Вінницької області, в якому батьками позивачки вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13); - свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , в якому батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту її родинних відносин із померлою [PERSON] . Разом із цим, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню. Так, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси, порядку прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №2-390/2006 (провадження № 61-5088св18). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року). Статтею 529 ЦК УРСР 1963 року визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до положень ст.530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Таким чином, двоюрідні онуки не входять до кола спадкоємців за законом першої та другої черг відповідно до приписів ст.ст.529,530 ЦК УРСР 1963 року. Зважаючи на викладене, у позивачки відсутні правові підстави для успадкування майна померлої [INFO] [PERSON] . Отже, позивачка не наділена будь-якими суб`єктивними цивільними правами чи охоронюваними законом інтересами, які б порушувалися, не визнавалися чи оспорювалися іншими учасниками спадково - правових відносин, що пов`язані із відкриттям спадщини після смерті [PERSON] . За змістом ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Системно-структурний аналіз наведених норм цивільного процесуального законодавства дає підстави для висновку, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 15.06. 2020 року у справі № 588/1311/17 та від 15.07.2020 року у справі №588/1311/17. Ураховуючи ту обставину, що підстави для задоволення позову в частині вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відсутні, суд дійшов висновку, що визнання позову головою комісії з припинення Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] в цій частині суперечить закону, а відтак не може слугувати самостійною, безумовною та достатньою підставою для задоволення означених позовних вимог. Ураховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом слід відмовити. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Заявлені позовні вимоги за своєю правовою процесуальною природою є трьома позовними вимогами немайнового характеру. Згідно із приписами абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За змістом п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характера, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 грн. 00 коп. З огляду на викладене з 01.01.2020 року за пред`явлення до суду позовної вимоги немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Таким чином, за подання до суду розглядуваного позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2522 грн. 40 коп. До позовної заяви позивачкою додано копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 09.12.2011 року, із якого вбачається, що остання отримує пенсію по інвалідності (2 група, загальне захворювання). В силу п.9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Беручи до уваги те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позову, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. (2522 грн. 40 коп. : 3).

Outcome: partial