Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

03.06.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Яворівської державної нотаріальної контори, треті особи: [PERSON] , Львівське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позову покликається на те, що він проживав разом із своїм батьком [PERSON] та мачухою [PERSON] в с. Шутова Яворівського району Львівської області в будинку, що належав його батькові. У заповіті від 19.02.1987 року батько заповів усе своє майно йому. [INFO] його батько помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина. Він постійно проживав з батьком на час відкриття спадщини, вважається, що він її прийняв. З заявою про відмову від спадщини він не звертався. Оскільки він вчасно не оформив спадкові права, рішенням Яворівського районного суду від 05.10.2010 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. В листопаді 2010 року він звернувся до Яворівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у чому йому було відмовлено. Як з`ясувалося, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася [PERSON] , якій Яворівською державною нотаріальною конторою 02.11.2001 року було видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом за №2341. Вважає, що зазначене свідоцтво підлягає визнанню частково недійсним та до нього повинні бути внесені зміни. Так, враховуючи, що він є спадкоємцем майна батька за заповітом, [PERSON] безпідставно набула право власності на усе майно після смерті [PERSON] . Водночас [PERSON] має право на обов`язкову частку після смерті батька, оскільки на час відкриття спадщини вона була непрацездатною, а відтак має право на 1/9 спадкового майна. Зважаючи на викладене, просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року, зареєстроване за №2341, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині отримання у спадщину 8/9 спадкового майна, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] та зобов`язати Яворівську державну нотаріальну контору внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року, зареєстрованого за №2341, визначивши право [PERSON] на 1/9 частку у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON] . Справа поступила до провадження судді Гоцка В.І. 08.11.2011 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до Яворівської державної нотаріальної контори, [PERSON] , Львівського обласного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року № 2341, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині отримання у спадщину 8/9 спадкового майна, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] ; зобов`язати Яворівську державну нотаріальну контору внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2011 року, № 2341, визначивши право [PERSON] на 1/9 частки у спадковому майні, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] ; зобов`язати КП "Львівське обласне бюро технічної документації та експертної оцінки" зняти свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2011 року, № 2341 та зобов`язати Яворівську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину по заповіту по смерті [PERSON] для [PERSON] в частині 8/9 частини спадкового майна. 06.12.2011 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання недійним заповіту та усунення від права спадкування. Зазначає, що спадкодавець [PERSON] був її чоловіком, шлюб між ними укладено у 1964 році. Вважає, що заповіт підписаний не [PERSON] , а іншою особою. Окрім цього, покійний чоловік дійсно складав заповіт, однак їй відомо, що він був зовсім іншого змісту. Вважає, що поданий до суду заповіт її чоловік не підписував, тому вважає за необхідне провести почеркознавчу експертизу. Також зазначає, що її чоловік був інвалідом 2 групи, тяжко хворим, постійно потребував сторонньої допомоги. Однак, [PERSON] проживав у м. Львові в гуртожитку, до спадкодавця навідувався зрідка, не цікавився його життям, всі витрати на поховання вона несла сама, відповідачу не було навіть відомо, що батько помер. Тому, просить визнати недійсним заповіт від 19.02.1987 року, який посвідчений Бунівською сільською радою Яворівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 23 та усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] від 13.08.2010 року. Зазначає, що позивач за зустрічним позовом не надає доказу порушення [PERSON] її права. Заповіт не є нікчемним. Він складений особою ( [PERSON] ), яка мала на те право. Форма заповіту відповідає закону. Окрім того, оскільки [PERSON] подарувала будинок в с. Шутова і земельну ділянку площею 0,25 га, вона вже не є власником майна, на яке претендує [PERSON] . Таким чином, позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. Ухвалою від 22.05.2012 року призначено почеркознавчу експертизу у справі. 23.10.2012 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заперечення проти позову. Враховуючи, що спірні відносини виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України 01.01.2004 року, то при вирішенні даної цивільної справи слід керуватися ЦК УРСР від 18.07.1963 року. [PERSON] був чоловіком відповідача [PERSON] , шлюб між ними укладено у 1964 році. Спірний житловий будинок належав їм на праві спільної сумісної власності як подружжю. Отже, на час смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного будинку. Позивач [PERSON] мотивує позовні вимоги тим, що згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2010 року йому визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, а також, що він постійно проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, згідно із погосподарською книгою с. Шутова № 5 станом на 1986-1990 роки, вбачається, що він вибув з господарства в м. Львів 10.09.1983 року і повернувся 19.08.1988 року, через 10 місяців після відкриття спадщини. Заяви про прийняття спадщини по заповіту в нотаріальну контору він не подавав, в похованні спадкодавця участі не приймав, у володіння та користування майном спадкодавця не вступив, так як проживав у м. Львові. Окрім цього, відповідач [PERSON] була непрацездатною, а отже, мала право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту в розмірі не менше 2/3 частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. Тому, просить в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. 25.11.2013 року позивач [PERSON] подав до суду доповнену позовну заяву. Зазначив, що на час звернення до суду йому не було відомо про обставини передачі спадкового майна відповідачем [PERSON] [PERSON] у відповідності до договору дарування. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.11.2001 року № 234, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині отримання у спадщину 8/9 спадкового майна, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що належав його батькові [PERSON] , укладений 13.08.2010 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбасом С.Й. за № 2094; зобов`язати Яворівську державну нотаріальну контору внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2001 року, № 2341, визначивши право [PERSON] на 1/9 частки у спадковому майні, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] ; зобов`язати КП "Львівське обласне бюро технічної документації та експертної оцінки" зняти з реєстрації свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.11.2001 року, № 2341 та зобов`язати Яворівську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом по смерті [PERSON] для [PERSON] в частині 8/9 частини спадкового майна. 12.01.2015 року позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора, Новояворівська державна нотаріальна контора, Львівське обласне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, РС Яворівського РУЮ у Львівській області, Держземагенство в Яворівському районі про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним. Оскільки у даному позові ставиться питання про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки в с. Шутова, які на даний час числяться за [PERSON] і останній не був залучений у справі в якості відповідача, просив визнати його відповідачем у справі. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року № 2341, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині отримання у спадщину 8/9 спадкового майна, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що належав його батькові [PERSON] , укладений 13.08.2010 року між [PERSON] , в інтересах [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбасом С.Й. за № 2094; зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0, 25 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області з приналежними до нього будівлями і спорудами, зареєстрованих на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13.08.2010 року, зареєстрованого за № 2092, посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області та провести державну реєстрацію припинення права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2001 року нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, зареєстрованого за № 2341; зобов`язати відділ Держземагенства в Яворівському районі, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" надати технічну документацію та оцінку на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 25 га для обслуговування даного будинку; визнати право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на частини будинку та земельну ділянку за [PERSON] на 1/9 частину зазначеного майна та на нього на 8/9 частин цього ж майна; виділити йому в натурі житловий будинок та земельну ділянку відповідно до визначених частин та зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести відповідну державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку відповідно до визначених часток. Ухвалою від 20.02.2015 року зупинено провадження у справі до вирішення справи за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2010 року за позовом [PERSON] про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою від 02.04.2015 року відновлено провадження у справі. 14.09.2015 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області та зобов`язати її надати для ознайомлення суду господарські книги за 1996-2005 роки та будинкові книги з метою вияснення обставин, що спричини порушення його прав по прийняттю спадщини згідно заповіту після смерті батька. [PERSON] з 1933 р.н. на час смерті [PERSON] не була особою пенсійного віку, а отже, їй не належить право на обов`язкову частку на спадщину. 25.09.2015 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву. Додатково зазначає, що оскільки відповідачі створили умови, що унеможливлюють користування ним житловим будинком, будівлями та спорудами, що входять до складу спадщини після смерті батька [PERSON] , вважає за необхідне звернутися до суду для забезпечення повноцінного доступу для користування та володіння цим майном. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року № 2341, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що належав його батькові [PERSON] , укладений 13.08.2010 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбасом С.Й. за № 2094; зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області з приналежними до нього будівлями і спорудами, зареєстрованих на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13.08.2010 року, зареєстрованого за № 2092, посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області та провести державну реєстрацію припинення права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2001 року нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, зареєстрованого за № 2341; зобов`язати відділ Держземагенства в Яворівському районі, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" надати технічну документацію та оцінку на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування даного будинку; визнати право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,25 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області; виділити йому в натурі житловий будинок та земельну ділянку, з приналежними будівлями та спорудами, забезпечивши право доступу та володіння до вказаного майна та зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести відповідну державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку. 18.01.2016 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву. Додатково зазначає, що 18.01.2001 року Калинівська сільська рада Яворівського району Львівської області видала рішення № 3 «Про оформлення права власності за померлою особою - [PERSON] ». Дане рішення є безпідставним, оскільки видане за відсутністю заяви [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] , яка просила про видачу їй рішення на оформлення права власності, не маючи на це повноважень та законних підстав, оскільки не набула на даний момент спадкових прав на відповідне майно. Окрім позовних вимог, заявлених раніше просить визнати недійсним рішення Калинівської сільської ради Яворівського району від 18.01.2001 року № 3 «Про оформлення права власності за померлою особою [PERSON] ». Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2016 року задоволено заяву позивача [PERSON] про відвід судді Гоцка В.І. та справу передано в канцелярію суду для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу іншого судді для розгляду справи. Справа поступила до провадження судді [PERSON] . 04.10.2016 року [PERSON] подав заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 04.10.2016 року повернута заявнику. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2017 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 96 від 13.05.2017 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] справу передано судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 15.05.2017 року справу прийнято до провадження суддею Кондратьєвою Н.А. та призначено судовий розгляд. 18.08.2017 року позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву до Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора, Відділ у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівське обласне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, РС Яворівського РУЮ у Львівській області. Просив визнати незаконним та недійсним рішення Калинівської сільської ради Яворівського району від 18 січня 2001 року №3 "Про оформлення права власності на житлові будинки в селі Шутова Яворівського району", видане на ім`я померлого [PERSON] ; визнати незаконним та недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , видане Львівським обласним БТІ та ЕО на ім`я померлого [PERSON] ; визнати незаконним та недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року № 2341, видане Яворівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що залишилося після смерті [INFO] його батька [PERSON] ; визнати незаконним та недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, що належав його батькові [PERSON] , укладений 13.08.2010 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбасом С.Й. за № 2094; зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області з приналежними до нього будівлями і спорудами, зареєстрованих на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13.08.2010 року, зареєстрованого за № 2092, посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області та провести державну реєстрацію припинення права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку на ім`я [PERSON] , що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2001 року нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, зареєстрованого за № 2341; визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,2500 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області; забезпечити йому право доступу та володіння до вказаного майна та зобов`язати орган державної реєстрації прав на нерухоме майно провести відповідну державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку. 01.11.2017 року [PERSON] подав заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 02.11.2017 року повернута заявнику. 20.08.2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора, Новояворівська державна нотаріальна контора, Відділ у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівське обласне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, сектор державної реєстрації Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про зміну (зменшення) розміру та уточнення позовних вимог. Зазначає, що на даний час у нього виникла необхідність відмовитися від трьох заявлених позовних вимог немайнового характеру (зменшити розмір позовних вимог шляхом зменшення кількості заявлених позовних вимог немайнового характеру) та заявити дві нові позовні вимоги немайнового характеру до відповідачів у справі, уточнивши при цьому зміст заявлених позовних вимог. Просить визнати незаконним та недійсним рішення Калинівської сільської ради Яворівського району від 18 січня 2001 року №3 "Про оформлення права власності на житлові будинки в селі Шутова Яворівського району", видане на ім`я померлого [PERSON] ; визнати незаконним та недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] за № 7 від 28.03.2001 року, що видано Калинівською сільською радою Яворівського району Львівської області на підставі рішення від 18 січня 2001 року №3 "Про оформлення права власності на житлові будинки в селі Шутова Яворівського району" та оформлено й зареєстровано Львівським обласним БТІ та ЕО на ім`я померлого [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що видане 02.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за № 2341 державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Кенцало Л.В. на ім`я [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати рішення 8-ї сесії 3-го скликання Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року, на підставі якого незаконно видано відповідачу [PERSON] . Державний акт серії ЯА № 730235 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯА № 730235 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (кадастровий номер 4625884700:06:002:0003), виданий Калинівською сільською радою Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року; визнати недійсним Договір дарування житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас С.Й. за № 2094; визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] (колишнє домоволодіння [ADDRESS] ) та земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку і господарських будівель та споруд площею 0,25 га та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою від 07.07.2020 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Бунівська сільська рада Яворівського району Львівської області про визнання недійсним заповіту та усунення від спадкування. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю з урахуванням уточненої позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Зозуля А.В. заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що реєстрація права власності за померлою особою не суперечить діючому на той час і на теперішній час законодавству, позивач не навів норми законодавства, які б забороняли проводити реєстрацію та оформлення права власності за померлою особою. Щодо позовних вимог, що стосуються земельної ділянки зазначив, що приватизація спірної земельної ділянки відбулася правомірно, а визнання права власності на частину земельної ділянки можлива лише після розподілу житлового будинку в натурі, а така позовна вимога не заявлялася. Також зазначив, що оскільки будинок було придбано подружжям під час перебування в шлюбі, належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а відтак після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного будинку. Тому, просить суд врахувати вказані обставини та відмовити позивачу в задоволенні позову. Відповідач - представник Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, заявлений позов сільська рада визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Яворівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Новояворівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Львівського обласного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації Яворівської районної державної адміністрації подав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (виданого повторно). Відповідно до заповіту від 19 лютого 1987 року, посвідченого секретарем виконкому Бунівської сільської ради народних депутатів [PERSON]., зареєстрованого в реєстрі за № 1, [PERSON] заповів усе майно де б воно не було та з чого б не складалося сину - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 12.11.2010 року № 737 [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в с. Шутова Яворівського району Львівської області. Від його імені в сільській раді посвідчувався заповіт за реєстровим номером 1 від 19.02.1987 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 12.11.2010 року № 738 згідно запису погосподарської книги № 5 за 1986-1990 рр., домоволодіння [ADDRESS] числиться за [PERSON] . Згідно із погосподарською книгою Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області та її виконавчого комітету, с. Шутова № 5 на 1986-1990рр. [PERSON] є головою домогосподарства в с. Шутова Яворівського району Львівської області, члени двору: [PERSON] - дружина та [PERSON] - син. Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2010 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] - 6 місяців з дня вступу рішення у законну силу. Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 20.03.2015 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2010 року за позовом [PERSON] до Яворівської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2010 року скасовано та прийнято нове, згідно із яким в позові [PERSON] до Яворівської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Ознайомившись з матеріалами спадкової справи № 31/88, спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] суд встановив, що [PERSON] 12.03.1988 року звернувся до Яворівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ознайомившись з матеріалами спадкової справи № 497/2000р, спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , суд встановив, що 06.11.2000 року [PERSON] звернулася до Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті чоловіка [PERSON] , на підставі якої 02.11.2001 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] від 06.08.1964 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2001 року, виданого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 2341 спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] спадкове майно складається з будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.06.1976 року, посвідченого нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Бриндас Б.І., зареєстрованим за № 1668, [PERSON] придбав у виконкому Яворівської районної ради депутатів трудящих Львівської області цілий дерев`яний житловий будинок площею 58,4 кв м в с. Шутова Яворівського району Львівської області. Відповідно до акту на виконання роботи по будівництву будинку від 09.08.1978 року будівництво будинку [PERSON] загальною площею 107 м кв розпочалося 03.04.1977 року. Готовність будинку - 100%. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.03.2001 року серії КММ № 007681 Львівського обласного державного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Калинівської сільської ради народних депутатів від 18.01.2001 року № 3. Рішенням виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 18.01.2001 року № 3 визначено право власності на житлові будинки в с. Шутова Яворівського району Львівської області за [PERSON] . Відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13.08.2010 року, посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбасом С.Й., [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , передала безоплатно у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Без назви та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га в с. Шутова Яворівського району Львівської області. Відповідно до висновку № 2704 судово-почеркознавчої експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз по матеріалах цивільної справи № 2-1162/2011 підпис від імені [PERSON] , який розташований в графі «Підпис» на оригіналі одного примірника заповіту від 19.02.1987 року, який посвідчений Бунівською сільською радою Яворівського району Львівської області виконаний [PERSON] . 23.11.2010 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в Яворівську державну нотаріальну контору. Листом від 03.12.2010 року № 637/02-14 Яворівської державної нотаріальної контори Вуса С.С. повідомлено, що 06.11.2000 року відкрилася спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно поданої заяви дружини померлого - [PERSON] . Так як на день видачі свідоцтва про право на спадщину були відсутні дані щодо наявності заповіту та інших спадкоємців за законом, заповітом чи обов`язкової частки, 02.11.2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині спадкодавця - [PERSON] . У зв`язку з наведеним видача свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є неможливою. Відповідно до листа Яворівської державної нотаріальної контори від 13.03.2015 року № 185/02-14 та відповіді на запит Яворівської державної нотаріальної контори від 21.12.2015 року № 854/01-16 згідно архівних даних 12.03.1988 року [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , яка не була взята до уваги на момент видачі свідоцтва про право на спадщину дружині померлого - [PERSON] . Відповідно до довідки Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 01.10.2015 року № 158, згідно рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 55 від 15.12.2011 року проведено найменування вулиць та зміна нумерації житлових будинків. [PERSON] проживає в домогосподарстві згідно даних погосподарської книги № 5 від 2011/2015 р.р - особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно із додатком до рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 55 від 15.12.2011 року житловому будинку [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження від 30.03.2016 року № 13 комісії депутатів Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області на території будинковолодіння по [ADDRESS] на час обстеження будівельні роботи не проводилися. Відповідно до відповіді на запит Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.03.2016 року № 82 на проведення будівельних робіт з 2001 року і по даний час на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] рішення та дозволи не надавалися. Згідно із протоколом № 1 засідання виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 18.01.2001 року розглядалося питання про оформлення права власності на житловий будинок в с. Шутова за померлим [PERSON] . Відповідно до архівної довідки Львівського державного нотаріального архіву від 10.09.2015 року № 1757 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Яворівської державної нотаріальної контори міститься запис про те, що [PERSON] , 12.03.1988 року звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Також суд встановив, що [PERSON] звернулася до Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області з заявами про передачу їй безоплатно у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,60 га в с. Шутова та передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га в с. Шутова. Відповідно до рішення Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 83 від 21.04.2000 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та надання у тимчасове користування строком на 3 роки» [PERSON] передано безоплатно у власність та користування 0,73 га, з яких 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,35 га - для ведення особистого підсобного господарства та 0,13 га - у постійне користування. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 730235 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі рішення Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 21.04.2000 р. № 83, кадастровий номер 4625884700:06:002:0003. Відповідно до довідки Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 12.11.2010 року [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в с. Шутова Яворівського району Львівської області, від його імені в сільській раді посвідчувався заповіт за реєстровим номер № 1 від 19.02.1987 року. Згідно із висновком експерта від 05.09.2019 року № 6/591 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру досліджуваний підпис від імені [PERSON] , який наявний праворуч від рукописного запису «12.01.2001 р.» заяви [PERSON] про видачу рішення на оформлення права власності на житлові будинки в с. Шутова від 12.01.2001 року, зареєстрованої 18.01.2001 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Положеннями ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституції і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до частини третьої ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Частиною першою ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Аналогічне положення закріплено у частині 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За приписами статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Із змісту зазначених норм права вбачається, що підставами для визнання акта незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Тобто для вирішення питання щодо наявності правових підстав для визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, суду необхідно встановити їх невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав ці акти. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області з заявою від 12.01.2001 року про видачу їй рішення на оформлення права власності на житлові будинки в с. Шутова, на підставі якої 18.01.2001 року виконавчий комітет Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області прийняв рішення визначити право власності на житлові будинки в с. Шутова Яворівського району Львівської області за громадянином [PERSON] та доручити Львівському ОДКВТІ та ВО оформити право власності на вказані будинки. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] , а рішення виконавчого комітету про визначення за ним права власності на житлові будинки та оформлення права власності прийняте після його смерті, на підставі заяви дружини. Окрім того, згідно висновку експерта від 05.09.2019 року № 6/591 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру досліджуваний підпис від імені [PERSON] , який наявний праворуч від рукописного запису «12.01.2001 р.» заяви [PERSON] про видачу рішення на оформлення права власності на житлові будинки в с. Шутова від 12.01.2001 року, зареєстрованої 18.01.2001 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Рішення виконавчого комітету прийнято на підставі ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначала повноваження виконавчого комітету в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку, однак не регулювала спірні правовідносини. Відтак, враховуючи наведене, та те, що виконавчий комітет сільської ради вирішив питання щодо прав та обов`язків померлої особи, рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району від 18 січня 2001 року №3 "Про оформлення права власності на житлові будинки в селі Шутова Яворівського району", видане на ім`я померлого [PERSON] є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та недійсним свідоцтва про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , видане Львівським обласним БТІ та ЕО на ім`я померлого [PERSON] така також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно п. 9 інформаційного листа Вищого арбітражного суду України №01-8/98 від 31.01.2001 року "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов`язані із здійсненням права власності та його захистом" свідоцтва про право власності на певний об`єкт майна не можуть виступати предметом спору: таким може бути лише правовстановлюючий документ, на підставі якого видано свідоцтво, а у відповідних випадках - також акт про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. Таким чином, свідоцтво про право власності на нерухоме майно є лише документом, яким оформлюється та підтверджується відповідне право, але не є підставою набуття права власності Таке свідоцтво не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Враховуючи, що свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , видане Львівським обласним БТІ та ЕО на ім`я померлого [PERSON] видане на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради Яворівського району від 18 січня 2001 року №3 "Про оформлення права власності на житлові будинки в селі Шутова Яворівського району", а суд дійшов висновку, що таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню, відтак вказане свідоцтво також підлягає визнанню незаконним та скасуванню. У відповідності до ст. ст. 22, 28 КпШС УРСР (чинних на момент набуття права власності та смерті [PERSON] ) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.08.1964 року, а спірний житловий будинок придбаний [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 17.06.1976 року, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, [PERSON] на момент смерті на праві власності належала 1/2 частка будинковолодіння [ADDRESS] . Судом встановлено, що 19.02.1987 року [PERSON] , який помер [INFO] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бунівської сільської ради народних депутатів [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за № 1 заповів усе майно де б воно не було та з чого б не складалося сину - [PERSON] . 12.03.1988 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Яворівського району Львівської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, про що зокрема свідчить заведена спадкова справа. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (дійсної на час виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2 ) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] вчасно звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, а відтак, є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 524, 525 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Як встановлено судом при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] від 02.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за № 2341 державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Кенцало Л.В. на ім`я [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] , не була взята до уваги заява [PERSON] від 12.03.1988 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом 02.11.2001 року [PERSON] на весь житловий будинок [ADDRESS] без врахування того, що фактично є інший спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, тому така видача свідоцтва порушує права іншого спадкоємця та фактично унеможливлює його подальше оформлення в своїх правах на частину спадкового майна, що вказує на необхідність задоволення позову в частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що видане 02.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за № 2341 державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Кенцало Л.В. на ім`я [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] недійсним. Враховуючи, що судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем на 1/2 частки житлового будинку за заповітом [PERSON] від 19.02.1987 року, заповіт є дійсним, однак скасування правовстановлюючих документів за померлим [PERSON] на житловий будинок унеможливлює належне оформлення спадкових прав, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Водночас, щодо позовної вимоги про визнання за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25 га суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на 1/2 житлового будинку, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на спірну земельну ділянку так як спадкодавець на момент смерті не мав права власності на цю земельну ділянку. Окрім того, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 12, 118, 122, 123 ЗК України. Таким чином, орган місцевого самоврядування наділений дискреційними повноваженнями в сфері надання земельних ділянок комунальної власності у користування та у власність громадянам або юридичним особам. Суд не може підміняти адміністративний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Відтак, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження права власності спадкодавця - його батька [PERSON] на спірну земельну ділянку, земельна ділянка не перебувала у власності [PERSON] на момент смерті, а отже, позовна вимога про визнання за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га задоволенню не підлягає. Суд встановив, що рішенням Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, на підставі вказаного рішення видано Державний акт серії ЯА № 730235 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у [ADDRESS] . Водночас, суд звертає увагу, що позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та надання у тимчасове користування строком на 3 роки», однак вказаним рішенням вирішувалось питання про передачу у власність та користування земельних ділянок не лише [PERSON] , а і іншим особам, натомість позивач не обгрунтовує необхідність скасування рішення повністю. Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку визнати незаконним та недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що видане 02.11.2001 року, слід визнати незаконним та скасувати рішення 8-ї сесії 3-го скликання Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та надання у тимчасове користування строком на 3 роки`в частині передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий державний акт. Відтак, визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯА № 730235 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (кадастровий номер 4625884700:06:002:0003), виданий Калинівською сільською радою Яворівського району Львівської області за № 83 від 21.04.2000 року. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Договору дарування житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас С.Й. за № 2094, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст.16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , у відповідності до чинного законодавства з дотриманням процедур, передбачених законодавством на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас С.Й. за № 2094 набув у власність житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером 4625884700:06:002:0003, тобто [PERSON] , у даному випадку є добросовісним набувачем у розумінні ст. 388 ЦК України. Однак, як встановлено судом попередньо, [PERSON] , отримала вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку з порушення вимог закону, та зроблено відповідні правові висновки про необхідність скасувань рішення про передачу їй вказаної земельної ділянки та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно із яким [PERSON] успадкувала спірний житловий будинок. Отже, на підставі викладеного вище враховуючи те, що суд дійшов висновку про визнання незаконними та недійсними правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] (колишня адреса: житловий будинок [ADDRESS] ) та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку на ім`я [PERSON] , суд вважає, що відповідач [PERSON] порушила право позивача на спадкування належної йому за законом частки у спадковому майні, а відповідно порушила встановлені законом правила спадкування, а також майнові права позивача, що відповідно до ч. 1. ст. 203 ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання договору дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки в с. Шутова Яворівського району Львівської області, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідченого нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас С.Й. за № 2094 недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідачів за на користь позивача за первісним позовом належить стягнути судовий збір в розмірі 3565,25 грн по 1188,42 грн кожним відповідачем.

Outcome: partial