Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У лютому 2017 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регрессу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі - 48 255,54 грн., а також судовий збір в розмірі - 1600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 квітня 2014 року о 04 годині 10 хвилин в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг вул. Воровського - Ярославів Вал сталась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобілів: «Сеат Толедо» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], а також автомобіля марки «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER], під куруванням водія [PERSON]. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2014р. вказана ДТП сталася з вини відповідача, внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху України. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортів. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, власник пошкодженого автомобіля «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER], звернувся до позивача з заявою про відшкодування збитків, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п. 41.1 ст. 41). Таким чином, МТСБУ були понесені витрати у вигляді виплати страхового відшкодування у сумі 47 225,54 грн., а також послуги аварійного комісара за огляд автомобіля та збір документів по ДТП у розмірі 1 030,00 грн., які позивач просив суд стягнути в порядку регресу з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 06 квітня 2014 року о 04 год. 10 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Сеат Толедо» д.н.з. [NUMBER] на перехресті нерівнозначних доріг вул. Воровського - Ярославів Вал, рухаючись другорядною дорогою не дав дорогу автомобілю «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, зазначені обставини також підтверджуються Довідкою ДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с 11) Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.17-18). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля марки «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідно заявою (а.с. 33). Відповідно до Звіту №8659 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, а саме автомобілю марки «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER] від 28.04.2014р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників складає 56 670,65 грн. (а.с. 19-24). На підставі наказу №2940 від 03.06.2014 року [PERSON] було здійснено виплату в розмірі 47 225,54 грн. (а.с 34), що також підтверджується платіжним дорученням №1/23378 від 05 червня 2014 року (а.с. 35). Крім того, як встановлено в судовому засіданні, у зв'язку з даним ДТП позивач також поніс матеріальні витрати у сумі 1030,00 грн. за послуги аварійного комісара, що підтверджується Актом виконаних робіт, платіжним дорученням №6295 від 27 травня 2014 року (а.с.36, зворотня сторінка). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що на адресу відповідача було направлено лист-пропозицію відшкодувати витрати позивача в добровільному порядку, яке воно залишено поза увагою (а.с. 37). У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: відшкодування збитків в порядку регресу у сумі - 48 255,54 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved