Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом, у якому прохає визнати за ним право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Білицької ОТГ Полтавського району Полтавської області загальною площею 4,42 умовних кадастрових гектари вартістю 135394,71 грн виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь на території Бутенківської (Дрижиногреблянської) сільської ради (на даний час на території Білицької ОТГ Полтавського району Полтавської області); зобов`язати Білицьку селищну раду виділити [PERSON] в натурі земельну частку (пай) із земель комунальної власності територіальної громади на території Білицької ОТГ Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів, призначену для виробництва сільськогосподарської продукції, загальною площею 4,42 умовних кадастрових гектари вартістю 135394,71 грн; вирішити питання про розподіл судових витрат. Зазначає, що на підставі державного акта на право колективної власності на землю ПЛ № 00026 від 18.05.1996, колективному сільськогосподарському підприємству (далі - КСП) «Україна», Дрижиногреблянською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, було передано в колективну власність 2 867,4 га землі для виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до рішення Дрижиногреблянської сільської ради народних депутатів від 26 грудня 1995 року. Додатком № 1 до Державного акта ПЛ № 00026 було визначено «Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», що мають право на земельну частку (пай). Розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації № 322 від 15 травня 1996 року, у відповідності до положень Земельного кодексу України, Державний акт на право колективної власності на землю площею 2 876,4 га, згідно з планом землекористування КСП «Україна» для виробництва сільськогосподарської продукції, було зареєстроване за номером 20. Державний акт на право постійного користування землею на площі 202,2 га, згідно з планом землекористування КСП «Україна» для виробництва сільськогосподарської продукції було зареєстроване за реєстраційним номером 22. Відповідно до довідки відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру в Полтавській області він, [PERSON] , внесений до «Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Кобеляцького району, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00026, за порядковим номером 526. Розмір земельної частки (паю) по бувшому СТОВ «Україна» становить 4,42 умовних кадастрових га, згідно розпорядження голови Кобеляцької РДА від 31.03.2005 № 157. Згідно з листом № 16 від 29.01.2021, Дирекції СТОВ «Україна» Кобеляцького району Полтавської області, сертифікат на земельну частку (пай) на нього, [PERSON] , не оформлявся. Про те, що він був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» за № 526, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 00026 КСП «Україна», він дізнався лише в цьому році, а тому вважає наявними підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом про визнання права на земельну частку (пай). У судове засідання 25 жовтня 2021 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача і відповідачем подані заяви про розгляд справи у відсутності сторін позивача і відповідача (а.с. 183, 186, 187). У поданій заяві представник позивача прохає позов задовольнити у повному обсязі. У поданій заяві відповідач при винесенні рішення покладається на розсуд суду, про визнання позову чи про його заперечення не зазначає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи суд робить наступні висновки. Судом встановлено, що [PERSON] у 1988 році вступив у члени колгоспу «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та працював на посадах шофера, різноробочого і зварювальника, що підтверджено копією трудової книжки колгоспника (а.с. 13). З довідки СТОВ «Україна» № 89 від 18.12.2020 також вбачається, що з березня 1988 року (протокол № 2 від 27.02.1988) по серпень 1995 року (протокол № 9 від 31.08.1995) [PERSON] був членом колгоспу «Україна» (а.с. 14), однак відповідно до листа СТОВ «Україна» №17 від 29.01.2021, архіви господарства за 1995 рік не збереглися, а посилання на протокол №9 від 31.08.1995 у довідці № 89 від 18.12.2020 було помилковим через неуважність працівниці, яка друкувала довідку (а.с. 32, зворотний бік). Тобто, вказані документи не містять достовірних відомостей про виключення [PERSON] з членів колгоспу «Україна» чи припинення його членства у ньому станом на 1996 рік. Відповідно до наданої копії довідки СТОВ «Україна» №90 від 18.12.2020, реорганізація колгоспу «Україна» в колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» проведена згідно з рішенням зборів колгоспників, протокол № 2 від 15.03.1994 (а.с. 15), а відповідно до довідки СТОВ «Україна» № 91 від 18.10.2020, КСП «Україна» з 27 січня 2000 року реорганізовано на СТОВ «Україна» згідно з Указом Президента України № 1529/99 від 03.12.1999, протокол № 2 від 27.01.2000 (а.с. 16). 08 травня 1996 року КСП «Україна» відповідно до рішення Дрижиногреблянської сільської ради від 26.12.1995 видано Державний акт на право колективної власності на землю, серія ПЛ № 00026, площа 28674 гектари, призначення: для виробництва сільськогосподарської продукції, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20 (а.с. 23-24, 29, 65-70). Відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №29-16-0.27-6/107-21 від 01.02.2021, [PERSON] внесений під порядковим номером 526 до додатку № 1 «Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Кобеляцького району до державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00026 (а.с. 22). Таким чином, [PERSON] був включений до списку осіб, які мають право на частку у праві колективної власності на землю на території колишнього колгоспу «Україна». Відповідачем не спростовано зазначені докази та не заперечена наявність підстав для включення [PERSON] до вказаного списку. З урахуванням викладених вище висновків, зазначене також дозволяє дійти висновку про перебування позивача на час складення списку у трудових відносинах із КСП «Україна». Розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації № 322 від 15 травня 1995 року вказаний державний акт на право колективної власності на землю на площі 2867,4 гектари згідно з планом землекористування КСП «Україна» зареєстровано за реєстраційним номером 20 (а.с. 25). Розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації № 157 від 31.03.2005 погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району, розроблений ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», рільних земель на площі 2234,21 га, яким передбачено місце розташування 502 земельних часток (паїв) на площі 2218,59 га, створення мережі під`їзних шляхів на площі 15,62 га за рахунок рільних земель; затверджено уточнену вартість земельної частки (паю) в сумі 39625,8 грн та її площу в розмірі 4,42 кадастрових гектари (а.с. 28). За довідкою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 140/107-20 від 27.08.2020, вартість земельної частки (паю) по бувшому СТОВ «Україна» на території Бутенківської (Дрижиногреблянської) сільської ради згідно з розпорядженням голови Кобеляцької РДА № 157 від 21.02.2005 з урахуванням коефіцієнту індексації у 2020 році становить 135394,71 грн (а.с. 47). З повідомлення СТОВ «Україна» за № 16 від 29.01.2021 вбачається, що на ім`я [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) не оформлявся (а.с. 32). Також, відповідно до листів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №8/107-21 від 08.02.2021 та № 158/42-21 від 03.08.2021 у списках власників земельних сертифікатів [PERSON] не значиться, сертифікат на земельну частку (пай) членів КСП «Україна» останньому не видавався (а.с 38, 130). Із наданого Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Україна» Кобеляцького району (а.с. 131-166) вбачається, що у поданих сільською радою для складання цих документів списках [PERSON] як учасник права колективної власності не зазначався та, відповідно, при виготовленні технічної документації не враховувався. З огляду на наведені обставини, [PERSON] був членом колгоспу «Україна» з 1988 року, був включений до списку осіб, які мають частку у колективній власності на землю колишнього КСП «Україна», однак у 2004-2005 роках при виготовленні проектної документації щодо паювання землі до списків осіб сільською радою не був включений з невідомих причин, а тому його участь не враховувалася, а сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видався. Відповідач у поданих заявах поклався на розсуд суду, не надавав будь-яких пояснень щодо причин не включення [PERSON] до списків осіб при виготовленні технічної документації чи щодо помилковості його включення до списку-додатку до державного акту на право колективної власності, про застосування строків позовної давності не заявляв. При цьому слід звернути увагу, що за повідомленням Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, яка є правонаступником Кобеляцької районної державної адміністрації, № 01-31/540 від 22.02.2021, імовірними підставами невидачі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) може бути неналежна робота комісії підприємства з оформлення сертифікатів чи неналежна фіксація трудових відносин з підприємством на час розпаювання земель (а.с. 46). Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95«Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Зазначені норми не прив`язує набуття права на земельний пай до одержання особою сертифікату про таке право, визначаючи умовами його набуття саме сукупність зазначених трьох обставин. Сертифікат лише належним чином посвідчує існування такого права, яке уже виникло. Відповідно до статті 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Як зазначив Пленум Верховного суду України у пунктах 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі нього акту. Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-ІУ (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Стаття 1 цього Закону визначає, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: ...рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що на момент отримання 08 травня 1996 року КСП «Україна» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього товариства і був внесений до списку осіб на розпаювання землі, суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У листі від 10 грудня 2001 року Державний комітет України по земельних ресурсах зазначає, що виходячи з Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку - пай мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку - пай здійснюється не за місцем проживання, а відповідно до встановленого членства в підприємстві (за місцем роботи або виходом на пенсію). Із цього вбачається, що позивач, як член колишнього КСП «Україна», має право на земельну частку (пай) саме із земель колективної власності зазначеного господарства. З огляду на наведені вище норми, останньому слід виділити земельну частку (пай) саме із земель колективної власності. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов, враховуючи, що спір у справі виник не з вини відповідача, в порядку частини 9 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved