Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Станько М.М. звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 3 534 грн. 50 коп. основного боргу, 466 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 230 грн. 08 коп. 3 % річних та 2102 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами природного газу за місцем свого проживання по [ADDRESS] та використовують для побутових потреб газ, який надається ТзОВ «Львівгаз збут». Позивачем виконано свої зобов`язання та надано споживачам послуги, однак, останні не виконали взятих на себе зобов`язань та не сплачували повністю вартість спожитого газу, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.01.2018 р. по 01.10.2020 р. у вищевказаному розмірі. Окрім того, відповідачі не звертались до ТзОВ «Львівгаз збут» із заявою про припинення подачі газу, фактично користуючись такими, таким чином визнали наявність правовідносин між ними. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» - адвокат Стернюк В.А. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не висловив (а.с. 35). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали (а.с. 27, 34). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст.\~280-282\~ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши наявні докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов\~підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем ТзОВ «Львівгаз збут» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини, врегульовані спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» зобов`язане надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27 листопада 2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1382/27827 (надалі - Правила постачання). Пунктом п`ятим частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальну\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Так, в п. 2 розділу ІІІ Правил зазначено, що договір постачання природного газу розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України\~"При\~житлово -\~комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до абз. 3 п. 18 Розділу ІІІ Правил, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Рахунок сплачується не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. У відповідності до положень п. 26 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачі не звертались до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, наданих на вимогу суду № 8160, 8161, 8163 від 03.11.2020 р., довідки Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області № 772 від 04.08.2020 року, відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 13, 18-20). Закріплена в п. 10 ч. 2\~ст.\~7\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" Про житлово-комунальні послуги" норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ТзОВ "Львігаз збут" виконало свої зобов`язання та надало відповідачам послуги, однак, останні не виконали взятих на себе зобов`язань та не оплачували повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2020 року складається з 3 534 грн. 50 коп. основного боргу, 466 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 230 грн. 08 коп. 3 % річних. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачами не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви. Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 визначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, суд стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved