Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

04.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ТОВ «СС Лоун» укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику, право вимоги за вказаним договором, відповідно до інформації отриманої з особистого кабінету, було передано ТОВ «ФІНФОРС». Вважає вказаний договір недійсним, оскільки вона не підписувала даний договір, також, вказує, що відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та їй не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання, у зв`язку з чим вона не згодна з розрахунком заборгованості, оскільки розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливою умовою, та є всі підстави для визнання договору недійсним. За таких обставин, просить визнати недійсним договір позики між нею та ТОВ «СС Лоун». Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 08.02.2021 року. 08.02.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача судове засідання відкладене на 11.03.2021 року. 09.02.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні будь-які обставини, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам чинного законодавства України, про несправедливість та невигідність його умов для позивача та про введення позивача в оману, а всі намагання позивача визнати Кредитний договір недійсним направлені лише на уникнення цивільно-правової відповідальності за Кредитним договором. Ухвалою суду від 11.03.2021 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено до судового розгляду по суті на 22 квітня 2021 року. 22.04.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладене на 09.06.2021 року. 09.06.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу судове засідання відкладене на 08.07.2021 року. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.06.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] укладено електронний Кредитний договір № 928197-ҐА з угодою щодо автопролонгації. Вказаний Кредитний договір було укладено на підставі примірного кредитного договору затвердженого наказом TOB «СС ЛОУН» від 13 травня 2020р. №1305-1 та Правил надання коштів в кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СС ЛОУН», затверджені наказом ТОВ «СС ЛОУН» від 13.05.2020р. №1305-1, що розміщені у вільному доступі на Веб-сайті Товариства www.ccloan.ua. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до цього Договору. Згідно п. 2.6.1. Кредитного договору сума кредиту 7450 гривень 00 копійок. Пунктом 2.6.2. Кредитного договору зазначалося, що строк кредиту з 19.06.2020 р. по 18.07.2020 р. включно.Пунктом 2.6.2. Кредитного договору передбачено строк кредиту з 09.06.2020 р. по 08.07.2020 р. включно. Запланована дата повернення кредиту 18.07.2020 р. (пункт 2.6.3. Кредитного договору). Пунктами 2.6.4.-2.6.6. Кредитного договору було встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,495% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 180,68%. Загальна вартість кредиту становить 8556,40 грн. Сума до повернення - 8556,40 грн. Надалі 19 липня 2020р. [PERSON] уклала з ТОВ «СС ЛОУН» Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №98197-А від 19.06.2020 року (з угодою щодо автопролонгації). Додатковою угодою №1 Сторони продовжили строк користування кредитом до 13.08.2020р. з використанням процентної ставки в розмірі 4% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 923,91%, а також виклали Графік платежів в новій редакції. В силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Позивачем не оспорювався факт отримання грошових коштів від ТОВ «СС ЛОУН». У встановлений строк нової запланованої дати повернення кредиту (13.08.2020 року) Позивач не виконав свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у Позивача виникла прострочена заборгованість. Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Так, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Позивач зайшов на Веб-сайт Відповідача, де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом продукту «Споживчий кредит» інформацією щодо умов надання та погашення кредиту (сума та строк кредиту, розмір стандартної процентної ставки, розмір реальної річної процентної ставки, розмір загальних витрат за кредитом, розмір неустойки тощо) інформацією, передбаченою частиною 2 етапі 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією Товариства, фінансовим звітом тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшов реєстрацію в ІТС (Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства), з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилась з Правилами та іншою наданою на сайті відповідача інформацією. Під час здійснення реєстрації в ITC Товариства, Позивач надала всі свої особисті дані (ПІБ, дані паспорта; дату та рік народження, ідентифікаційний номер, свій номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце проживання тощо; надала згоду на обробку персональних даних, шляхом проставлення електронної відмітки, в порядку передбаченому ст.2 Закону України «Про захист персональних даних»; створила особистий кабінет; пройшла процедуру верифікації своєї платіжної картки № [NUMBER] , на яку в подальшому, були перераховані кредитні кошти (п.4.8. Правил), що підтверджується Повідомленням ТОВ «Бестпей» від 27.01.2021 р. щодо проведення верифікації карти Позичальника; ознайомилася в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту від 19.06.2020р. в порядку передбаченому ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; процедуру верифікації платіжної картки Позичальника було здійснено за допомогою платіжного сервісу 4 bill. В свою чергу TOB «СС Лоун» співпрацює з ТОВ «Бестпей» для забезпечення здійснення платежів з клієнтами на підставі договору доручення № 03102019 від 03 жовтня 2019р. Надалі для безпосереднього оформлення кредиту Позивач в ІТС Відповідача обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що Позивач поставив відповідну відмітку в ІТС Товариства, після чого створив заявку на отримання кредиту згідно обраних Позивачем умов. Після прийняття Кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту Позичальнику Кредитодавець зробив Позичальнику пропозицію в його Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими Заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання Кредитного договору. Після погодження з Позивачем умов надання кредиту Позивач уклала з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний Позивачем у відповідності до вимог п.п. 6, 8 ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «f20226», після чого Позивач отримав кредит на свою платіжну карту в сумі 7450,00 грн 08 год. 50 хв. 16 с., що підтверджується Витягом TOB «СС ЛОУН» з реєстру наданих кредитів, копією Повідомлення ТОВ «Бестпей» від 27.01.2021 р. щодо проведення верифікації карти та успішної виплати грошових коштів, копією Договору доручення №03102019 від 03.10.2019 укладеного між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Бестпей», карткою рахунку ТОВ «СС Лоун» №376 за період з 19.06.2020р. по 26.01.2021р. Зі змісту заявки-анкети вбачається, що позивач підтверджує, що він ознайомлений та приймає умови правил надання грошових коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», а також, що в повному обсязі отримав інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Більше того, без поставлення вищевказаних відміток позивач не зміг би завершити процес подачі кредитної заявки в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС Лоун». Кредитний договір та Правила розміщені у вільному доступі на офіційному Веб-сайті ТОВ «СС Лоун» з вільним доступом для невизначеного кола осіб, на якому міститься інформація про можливість отримання кредиту. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Крім того пунктом 11.5 підтверджується, що позичальник гарантує та підтверджує, що повністю ознайомився і погоджується з умовами договору, вони є зрозумілими й справедливими для нього, його волевиявлення є вільним, відповідає його внутрішній волі та він не перебуває під тиском й на момент укладення договору він не знаходиться під впливом тяжких обставин. В процесі реєстрації в ІТС товариства позичальник також пройшов процедуру верифікації платіжної картки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] підписала кредитний договір, шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачено ч.13 ст.11 вищезазначеного закону. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «СС Лоун» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, кредитні кошти перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З аналізу зібраних у справі доказів та наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача в даному випадку не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для визнання Кредитного договору, укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] недійсним. Звертаючись у суд, позивач просить визнати недійсним договір позики внаслідок порушення її прав як споживача, порушенням порядку укладання договору, також з тих підстав, що договір нею не було підписано, крім того вона не згодна з розрахунком заборгованості. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлено, що позивачем було підписано шляхом накладення електронного підпису безпосередньо Кредитний договір. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Одночасно за змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Як закріплено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами 2, 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Істотні умови Кредитного договору були надані [PERSON] до моменту укладання Кредитного договору, а також в Паспорті кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору стандартизована форма), зразок якого наведено в додатку №1 України «Про споживче кредитування». Згідно з пунктом 11.8 Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що до укладання цього договору він отримав від Кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до чинного законодавства України (в т.ч. відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів»), що і інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансових послуг Кредитора, і Позичальник ознайомлений з Правилами надання коштів у кредит які є невід`ємною частиною договору якою конфіденційності. Також у своєму позові позивач зазначає, що умови Кредитного договору є несправедливими, оскільки вони мають своїм наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків між сторонами договору. Разом з тим, аналізуючи положення статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору повинні порушувати принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору повинні призводити до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору повинні завдавати шкоди споживачеві. При цьому статті 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21 січня 2021 року у справі №755/6962/19). В той же час, позивачем жодним чином не зазначено яким чином визначена сторонами Кредитного договору процентна ставка одночасно порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, та завдають шкоди позичальнику. Як встановлено судом, всі істотні умови Кредитного договору були надані позивачу до моменту укладання Кредитного договору, а також в паспорті кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма), зразок якого наведено в додатку № 1 до Закону України "Про споживче кредитування". Жодних перепон у наданні роз`яснень до Кредитного договору відповідач не здійснював. Крім того, у разі незгоди позивача з умовами Кредитного договору він мав право, на підставі пункту 4.10. Кредитного договору, а також статті 15 Закону України "Про споживче кредитування", протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від Кредитного Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У встановленим Кредитним договором та законом строк позивач не відмовився від Кредитного договору та не повернув кредит, а згодом ще допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за використання кредиту. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша статті 2 ЦПК України). Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладенні спірного договору позики суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману. Виходячи з оплатного характеру договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. З огляду на викладене суд вважає позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, оскільки позивачем не доведено наявності підстав для визнання правочину недійсним. Оскільки оспорюваний позивачем договір позики не суперечить нормам чинного законодавства України та погоджений сторонами відповідно до ст.ст. 6, 536, 626-628, 1046 та 1048 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору конрагентів, оплатності користування чужими коштами, а також зважаючи на те, що оспорюваним договором позики не порушуються права позивача, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed