Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа : уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Київська Русь" Біла І.В. про поділ спільного майна. В заяві зазначає, що у квітні 2007 року, вона з відповідачем почала проживати однією сім'єю. З того часу, і до вересня 2015 року вона з [PERSON] вели спільне домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет. У вересні 2015 року, їх сімейні стосунки були припинені. 24 жовтня 2013 року, між ПАТ "Банк Київська Русь" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 96614-40.5-13-2. Згідно якого, [PERSON] отримав кредит в сумі 1 500 000 грн., строком з 24.10.2013 по 24.10.2028. [PERSON] виступала поручителем за даним договором. За їх спільним рішенням та за отримані у кредит кошти, 24.10.2013 на ім'я [PERSON] був придбаний житловий будинок з госпдарськими спорудами по вул.Крутий узвіз №12 у м.Вінниця. В цей самий день, від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою. Об'єкти нерухомості були зареєстровані на ім'я [PERSON], та в той же день передані в іпотеку ПАТ "Банк Київська Русь". Крім того, у вересні 2011 року, за спільні кошти позивача та відповідача був придбаний автомобіль [NUMBER], вартістю 450 000 грн., який зареєстрований на [PERSON] А також, у червні 2013 року, за спільні кошти відповідача та позивача був придбаний мотоцикл KAWASAKI р.н. [NUMBER], вартістю 182 000 грн., який також зареєстрований на [PERSON] Оскільки зазначене вище нерухоме майно та транспортні засоби були набуті на ім'я [PERSON], під час спільного проживання однією сімєю, це майно належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі ст.74 Сімейного кодексу України. Тому позивач просить, поділити майно, наступним чином: визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]; мотоцикл марки KAWASAKI моделі VN 900 ВСF, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право приватної власності на наступне майно: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]; автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. В якості свідка пояснила, що з квітня 2007 року по вересень 2015 року, вони із [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільні права та обов'язки. Починаючи з 2007 року, вони проживали у її будинку по [ADDRESS]. Потім, за їх спільним рішенням, на ім'я [PERSON], було отримано кредит в банку "Київська Русь" та, 24.10.2013, придбано спільний будинок по [ADDRESS]. Вона виступала поручителем у даному кредитному договорі, кредит погашався за спільні сімейні кошти. Крім того, за спільні сімейні кошти було придбано автомобіль та мотоцикл. Оскільки автомобіль та мотоцикл це неподільні речі, вважає, що доцільним буде залишити [PERSON] автомобіль, а їй - мотоцикл. На компенсацію різниці у вартості не претендує. Протягом спільного сумісного життя, вони із [PERSON] весь час працювали, мали приблизно однакові, стабільні, високі доходи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ПАТ "Банк "Київська Русь" в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без їх участі на підставі наявних у справі доказів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони є товаришем, кумою та сусідом [PERSON], відповідно. Підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON], з квітня 2007 по вересень 2015 року. Пояснили, що між ними були відносини як між подружжям, [PERSON] виховував дітей [PERSON], як своїх власних. У них був спільний бюджет, вони разом їздили на відпочинки, проводили сімейні святкування. Знають, що вони обоє приймали рішення про купівлю спільного житла, автомобіля та мотоцикла. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з квітня 2007 по вересень 2015 проживали однією сім'єю без ресєтрації шлюбу. Даний факт підтверджено, окрім показів самої [PERSON], показами свідків, дослідженими в судовому засіданні фотоматеріалами та витягами з газет. Витяги з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.17-18) підтверджують, що станом на квітень 2007 року, тобто початок їх спільного проживання, сторони попередні шлюби розірвали. Відповідно до кредитного договору № 96614-40.5-13-2 від 24.10.2013 (а.с.5-10) встановлено, що [PERSON] отримав кредит у ПАТ "Банк Київська Русь" в сумі 1 500 000 грн., строком з 24.10.2013 по 24.10.2028, для придбання житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до договорів купівлі продажу (а.с. 11-12) 24.10.2013 року на ім'я [PERSON] було придбано житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га. Копії витягів з Державного реєстру (а.с.13-14) підтверджують, що власником вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки є саме [PERSON] Копія технічного паспорта (а.с.16) підтверджує, що 28.03.2013 [PERSON] став власником мотоцикла KAWASAKI. Договір застави транспортного засобу від 15.12.2011 підтверджує, що у власності [PERSON] знаходиться транспортний засіб LAND ROVER моделі RANGE, реєстраційний номер [NUMBER]. Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На це майно поширюються положення глави 8 СК України. За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Оскільки на дані правовідносини поширюється глава 8 Сімейного кодексу України, правова позиція Верховного Суду України, щодо спільного майна висловлена у Постанові від 3 червня 2015 року № 6-38цс15, яка передбачає: стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Те ж саме передбачено і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 1.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], з квітня 2007 по вересень 2015, проживали як чоловік і жінка однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, а також не перебували у будь-якому іншому шлюбі. Спірний будинок, земельна ділянка, автомобіль та мотоцикл були придбані на ім'я [PERSON] саме в період проживання із [PERSON] однією сім'єю. [PERSON] довела в судовому засіданні, що протягом часу проживання однією сім'єю , як позивач так і відповідач постійно працювали, отримували достатньо високу, стабільну заробітну плату, із якої формували спільний бюджет, який використовували на потреби сім'ї. За кошти спільного бюджету, було придбане спірне майно. Із показів свідків, в судовому засіданні встановлено, що будинок, земельна ділянка, автомобіль та мотоцикл були придбані саме для потреб сім'ї, тому що [PERSON] та [PERSON] вважли себе повноцінною сім'єю. Протягом їх спільного проживання дане майно використовувалося для спільного проживання [PERSON], [PERSON] та її неповнолітніх дітей. Транспортні засоби також використовувалися в інтересах сім'ї. Тому, враховуючи наведне, суд має підстави вважати, що доведені усі обставини, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна, через що наявні усі підстави для його розподілу. На підставі ст. 60, 74 СК України, та

Outcome: approved