Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай) колгоспу ім.Сагайдачного у с.Золотковичі Мостиського району Львівської області розміром 2,21 га. Зазначає, що [PERSON], котра являлась йому, позивачу [PERSON] бабою померла [INFO] року. Такій належало право на вищевказану земельну частку (пай), оскільки [PERSON] за життя була включена у списки осіб, які мали право на земельну частку (пай), як працівники колишнього колгоспу ім.Сагайдачного в с.Золотковичі Мостиського району Львівської області.. Стверджує, що після смерті [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадщину прийняв його, позивача батько - [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], матері спадкодавця. Покликається на те, що спадщину після смерті батька прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернувсь в нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак оформити право на вищевказану земельну частку (пай) не в змозі, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому звернувся до суду для реалізації своїх спадкових прав. З огляду на наведені обставини просить суд визнати за ним право на середню земельну частку (пай) розміром 2,21 га, яка знаходиться на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Позивач в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Золотковицької сільської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи - Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Кубара О.С. в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду копію спадкової справи за №30/2016, заведеної після смерті [PERSON], котрий помер [INFO]. Просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом також встановлено, що [PERSON], баба позивача [PERSON] працювала у колгоспі ім.Сагайдачного у с.Золотковичі Мостиського району Львівської області та на час своєї смерті мала право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,21 га, оскільки була включена у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), що підтверджується матеріалами справи, зокрема листом Золотковицької сільської ради Мостиського району від 09.11.2017 року. Так, право на земельну частку (пай), згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995року за №720/95, мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»№ 899-IV від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995року за №720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] Спадщину після смерті останньої у відповідності до ст.549 ЦК 1963 року прийняв її син, а позивача батько - [PERSON], вступивши в управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги являється позивач [PERSON], син спадкодавця, котрий у встановлений законом строк спадщину прийняв, звернувшись в нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, після смерті [PERSON] право на середню земельну частку (пай) перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до сина - позивача [PERSON], як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, яки прийняв спадщину. В той же час через те, що [PERSON] за життя не одержала сертифіката на право власності на земельну частку (пай), позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON].; копією свідоцтва про народження та копією паспорта позивача [PERSON]; довідками, виданими виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, копією спадкової справи за №30/2016, заведеної після смерті [PERSON], котрий помер [INFO], висновком про вартість земельної ділянки, іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та сертифікату на право на середню земельну частку (пай), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову позивача [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved