Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. Позов мотивований наступним. 20.01.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про спільну діяльність. За умовами даного договору, [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 300000 доларів США, для купівлі нежитлової споруди, загальною площею 984,7 кв. м., що розташована по [ADDRESS] та складається з адміністративного будинку, літера А, огорожі № 1, складів літ. Б, б, б1, б2, В, Е, К гаража Г., вбиральні літ. Д, З, погреба літ. Ж, навісу літ. Л. У відповідності до умов договору, [PERSON] було придбано по біржовому контракту від 23.01.2002 року нерухоме майно, зазначене у п. 1.2 договору. В подальшому проведено реконструкцію даної споруди під станцію технічного обслуговування. За умовами договору про спільну діяльність від 20.01.2002 року, окрім повернення заборгованих коштів, [PERSON] набуває право власності на 50 % майна вказаного в п. 1.2 договору, а п. 4.3 передбачено, що в разі неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за даним договором, [PERSON] після спливу строку встановленого у п.п. 2.4, 3.4 набуває право власності на 100% від майна, вказаного в п. 1.2 договору. Строк виконання зобов'язань сплинув, однак [PERSON] умови договору не виконав належним чином, грошові кошти не повернув, право власності на 50% майна вказаного в п. 1.2 договору не оформив. 22.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, за яким у [PERSON] виникло право вимоги за договором про спільну діяльність від 20.01.2002 року. 23.09.2014 року позивачем було пред'явлено вимогу, яку відповідачем 1 було отримано, однак останній жодних дій по виконанню покладених на нього обов'язків не вчинив. За таких обстави, позивач просив визнати за ним право особистої приватної власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS], що складається з складу літ. К, літ. Б, гаражу літ. Г, гаражної ями літ. Г/Г, магазину В1, складу літ. В, гаражної ями літ. Г/В, гаражної ями літ. Г1/В, піднавісу літ. Л, вбиральні літ. Д, льоху літ. Ж. Ухвалою суду від 12.10.2015 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, з наведених в ньому підстав та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач 1 - [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду повідомлено завчасно і належним чином. Відповідач 2 - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, як безпідставного. Також надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.06.1995 року, який розірвано 05.12.2013 року. Договір про спільну сумісну діяльність від 20.01.2002 року був укладений з чисельними порушеннями законодавства, зокрема ст. 430 ЦК УРСР. Також вказаний договір не пройшов державну реєстрацію та не був взятий на окремий податковий облік. [PERSON] не проводилась подача звітності до податкового органу, не отримувалось окреме свідоцтво платника податку на додану вартість, не проводився облік результатів спільної (сумісної) діяльності, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку та не здійснювалось внесення податку до бюджету під час виконання договору. З огляду на це, відповідач 2 просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 22.09.2014 року [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (новий кредитор), первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором про спільну діяльність від 20.01.2002 року (а.с.7-8). [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою про виконання зобов'язання (а.с. 9). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2014 року у цивільній справі № 149/3399/13-ц, яке набуло законної сили 29.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS], що в цілому складаються з складу літ. "Б", гаражу літ. "Г" з гаражною ямою літ. "Г/Г", магазину літ. "В1", складу літ. "В" з гаражною ямою літ. "Г/В", складу літ. "К". вбиральні літ."Д", льоху літ. "Ж", піднавісу літ. "Л". Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] та в цілому складаються з: складу літ. "В", магазину літ. "В1", льоху літ. "Ж". Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] та в цілому складаються з: склад літ. "Б", гараж літ. "Г", вбиральні літ. "Д", піднавісу літ. "Л", складу літ. "К". Вирішено інші вимоги. Відповідно до обставин, встановлених даним судовим рішенням, 20.01.2002 року між [PERSON] та СПД [PERSON] укладено договір про спільну діяльність, за умовами якого, згідно вимог ст. 430 ЦК УРСР, зобов'язуються спільно діяти для досягнення спільної господарської мети, у відповідності до якої Сторона 1 ([PERSON]) надає Стороні 2 ([PERSON]) грошові кошти в сумі 300000 доларів США для розвитку бізнесу та досягнення спільних цілей у сфері господарської діяльності, а саме: для купівлі нежитлової споруди, що розташована по [ADDRESS]. За умовами договору [PERSON] зобов'язаний повернути [PERSON], отримані від останнього, кошти в строк до 20.01.2013 року, починаючи сплачувати з 20.01.2012 року по 25000 дол. США щомісяця. Відповідно до біржового контракту купівлі-продажу нерухомості №58 від 23.01.2002 року підприємець [PERSON] придбав, а Хмільницька районна спілка споживчих товариств продала 31/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] (Т1 а.с.175) Згідно реєстраційного посвідчення від 31.01.2002 року за [PERSON] на підставі біржового контракту №58 купівлі-продажу нерухомості на праві власності зареєстровано 31/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS]. Згідно акту про проведення прилюдних торгів від 12.08.2003 року, суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] придбав будівлі льоху та вбиральні, які належали Хмільницькій районній спілці споживчих товариств. що розташовані за адресою [ADDRESS]. Після реконструкції спірного нерухомого майна, згідно свідоцтва про право власності на будівлі та споруди, виданого виконавчим комітетом Хмільницької міської ради 23.05.2007 року, [PERSON] на праві приватної власності належить об'єкт, що розташований в [ADDRESS]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 11 березня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2005 року, фізична особа-підприємець [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2907 га, що розташована по [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання. 27.07.2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №96-Ф/07 від 27.07.2007 року, укладеного між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ФОП [PERSON] За умовами кредитного договору іпотекодавець зобов'язаний іпотекодержателю не пізніше 25 липня 2014 року повернути кредит у розмірі 130000 доларів США, відповідно до умов погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. Предметом іпотеки є будівлі та споруди, які знаходяться в [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 29.04.2010 року "Про впорядкування нумерації поштово-адресного господарства по вул. Столярчука в м. Хмільнику" адресу нежитлового комплексу будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] змінено на адресу [ADDRESS]. [PERSON] приймав участь у цивільній справі № 149/3399/13-ц як третя особа з самостійними вимогами та звертався з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - [PERSON] про визнання права власності на майно. При цьому, додатковим рішенням від 14.11.2014 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду, у зв'язку з поданою заявою. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 с т. 61 ЦПК України вказані обставини не доказуються. Відповідно до ст. 430 ЦК УРСР, в редакції чинній на час укладення договору від 20.01.2002 року, за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін. Громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб. Договори про сумісну діяльність між громадянами і соціалістичними організаціями не допускаються. Таким чином вказана норма не передбачала можливості укладення договору про спільну сумісну діяльність між фізичною особою та фізичною особою - підприємцем. Окрім того, суду не було надано оригінал даного договору, надано лише його копію, яка не завірена. З даної копії видно, що договір містить лише підписи сторін, які ніким не завірені, відсутня печатка, сам договір теж не завірений і відповідно п.п. 4.12.2 п. 4.12 ст. 4 Порядку обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом ДПА України від 19.02.1998 року № 80 не був зареєстрований в органах податкової інспекції. Відсутні докази виконання даного договору, зокрема передачі коштів. Особливості оподаткування спільної діяльності без створення юридичної особи визначалась п.п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»» № 334/94-ВР від 28.12.1994 року. Особа, яка уповноважена іншими сторонами згідно з умовами договору про спільну діяльність вести облік результатів спільної діяльності, веде податковий облік та складає податкову звітність результатів спільної діяльності відповідно до наказу ДПА України № 571 від 30.09.2004 року. Виконання вищевказаних норм сторонами договору про спільну діяльність позивачем не доведено, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed