Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

ПАТ "[PERSON] банк Аваль" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 53876,63 грн. заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0034/82/0355148 від 20.03.2013р. Мотивуючи позовні вимоги, банк зазначає, що 20.03.2013р. між ним та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0034/82/0355148, згідно яких позичальниця отримала кредит в сумі 37044,88 грн. на строк до 20.03.2019р. зі сплатою процентів у розмірі 41,1%. 24.11.2014р. позичальниці була направлена вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, однак заборгованість погашена не була. Загальна сума боргу відповідача станом на 13.02.2015р. становить 53876,63 грн. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в частині стягнення заборгованості по кредиту та відсотків, подала клопотання про зменшення розміру пені, у звязку з тяжким матеріальним становищем. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив щодо задоволення клопотання відповідачки про зменшення розміру пені. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2013р. між ПАТ "[PERSON] банк Аваль" (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0034/82/0355148 (далі - договір), згідно п.1.1 якого кредитор зобовязується надати позичальнику кредит в сумі 37044,88 грн. на строк до 20.03.2019р. зі сплатою 41,1% річних, а позичальник зобовязується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором (а.с.9-13). Додатком №1 до договору сторони погодили графік погашення кредиту (а.с.14-16). Згідно банківської виписки по рахунку 20.03.2013р. ПАТ "[PERSON] банк Аваль" надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 37044,88 грн. (а.с.24). 24.11.2014р. позивач направив відповідачу вимогу №114-0-0-00/15-9992 про дострокову сплату кредиту, у звязку з неналежним виконанням відповідачкою зобовязань щодо щомісячного погашення кредиту (а.с.25). Однак, відповідачка вказану вимогу не виконала та суму заборгованості не сплатила. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.7 укладеного сторонами договору у разі настання обставин дефолту (обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань (обовязків) за цим договором, а також інших обставин, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобовязання позичальника за цим договором не будуть виконані), кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів, зокрема, вимагати дострокового виконання позичальником зобовязань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, пені, інших платежів відповідно до умов договору. Позичальниця не виконувала належним чином зобов'язання щодо повернення кредиту згідно погодженого сторонами графіку, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість по кредиту в сумі 34517,17грн. та 8812,33 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, яка підлягає стягненню в повному обсязі. Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.10.3 договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобовязаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Нарахування позивачем до стягнення з відповідачки 10547,13 грн. пені проведено згідно норм чинного законодавства та у відповідності з умовами кредитного договору. Частиною 3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідачка в заяві від 30.06.2015р., посилаючи на тяжке матеріальне становище та низький рівень заробітної плати, просила зменшити розмір пені. Представник позивача не заперечує проти задоволення заяви відповідачки. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідачки та зменшити розмір пені до 100,00 грн.

Outcome: partial