Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року до суду надійшла заява [PERSON], [PERSON], заінтересовані особи: Тетіївська державна нотаріальна контора Київської області Міністерства юстиції України, Горошківська сільська рада Тетіївського району Київської області про встановлення факту родинних відносин. Заявники зазначили, що [INFO] помер їх двоюрідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) площею 2,87 га серії [NUMBER] за № 95. 03.02.2016 постановою державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори О.Г. Бурлаченко заявникам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], з підстав відсутності доказів родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем. Враховуючи викладені обставини, заявники просять задовольнити заяву в повному обсязі. Встановити факт, що [PERSON], [INFO] є двоюрідним братом [PERSON], померлого [INFO] року. Встановити факт, що [PERSON] [INFO] є двоюрідним братом [PERSON], померлого [INFO] року. В судовому засіданні заявники та представник заявників підтримали подану заяву з викладених в ній підставах. Представники заінтересованих осіб Тетіївської державної нотаріальної контори Київської області Міністерства юстиції України, Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області до суду не з'явились. Про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд вивчивши завірену копію спадкової справи № 308/15, відносно [PERSON], померлого [INFO] року, дослідивши матеріали справи, вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за їх відсутності. Разом з тим, суд, вислухавши пояснення заявників та їх представника, з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, заявники зазначили, що [INFO] помер їх двоюрідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) площею 2,87 га серії [NUMBER] за № 95. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори О.Г. Бурлаченко від 03.02.2016 № 68/02-31 (а.с.6) заявникам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], з підстав відсутності доказів родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем. 05.08.2015 Горошківською сільською радою Тетіївського району Київської області була видана довідка № 255, що підтверджує родинний зв'язок між заявниками та померлим. (а.с. 8). Зокрема, з даної довідки вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мали дітей [PERSON], [INFO], померлого [INFO] та [PERSON], [INFO], померлої [INFO] [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] [INFO], померлої [INFO] року. В шлюбі у них народилась дитина, син [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. В шлюбі в них народились діти, [PERSON], [PERSON]. При встановленні факту родинних відносин між заявниками та їх двоюрідним братом суд приймає до уваги те, що надані докази, зокрема, довідка Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області (а.с. 8), свідоцтво про народження (а.с. 16-17) є належними в розумінні ст.58 ЦПК України та містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, суд приймає до уваги доводи заявників, що встановлення юридичного факту має для них суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадщини. Захистити свої права в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявники не можуть. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи також визнання заінтересованою особою заявлених вимог, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, оскільки померлий [PERSON], дійсно був двоюрідним братом заявників, і даний юридичний факт підтверджує право заявників реалізувати свої права пов'язані з родинними відносинами. За таких обставин, на підставі ст. ст. 234-235, 256 ЦПК України, заява про встановлення факту родинних відносин, підлягає задоволенню.

Outcome: approved