Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 10.06.2014 року з позовом до комунальної установи "Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення ", за участю третьої особи директора комунальної установи Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення" [PERSON], в якому з урахуванням уточнень наданих 24.10.2016 року просить стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2013 року по 22.08.2016 року у розмірі 191 484,39 гривень. Мотивує свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року його поновлено на посаді заступника директора з економічних питань комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради. В зв'язку з тим, що рішення апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року станом на теперішній час не виконано, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. У судове засіданні позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що його неодноразові звернення до відповідача з вимогою про поновлення на роботі та виплати грошових коштів залишилися без задоволення. Просить стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 191 484,39 гривень. Представник відповідача у судовому засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні уточнених позовних вимог відмовити, посилаючись на свої заперечення. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду була сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював на посаді заступника директора КУ «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарського забезпечення» з 18 листопада 2003 року. Наказом №159-к від 17 вересня 2009 року звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в позові про вирішення трудового спору [PERSON] відмовлено з підстав пропуску строку звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору (а.с. 19-20). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано. Поновлено [PERSON] строк звернення до суду за вирішенням трудового спору. Позов [PERSON] задоволено. Визнано звільнення [PERSON] з посади заступника директора з економічних питань комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради по п. 1 ст. 41 КЗпП України незаконним. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді заступника директора з економічних питань комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради з 17 вересня 2009 року. Стягнуто з комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарського забезпечення» Одеської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 вересня 2009 року по 27 грудня 2012 року включно у розмірі 49460 грн. 55 коп. З утриманням із вказаної суми прибуткового податку, страхових внесків та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 21-30). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2013 року рішення апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року залишено без змін (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Приморським районним судом м. Одеси 27.12.2012 року виданий виконавчий лист № 1522/15524/12. Позивач неодноразово звертався до комунальної установи "Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення" з відповідними заявами про поновлення його на посаді, проте постійно отримував відповіді відмови. 27.02.2013 року головним державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного документу (а.с. 43). 27.12.2013 року головним державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про закінченні виконавчого провадження (а.с. 3). Станом на теперішній час, вищевказаний виконавчий документ не виконаний. [PERSON] на посаду не поновлено, що зазначив позивач у позові та відповідач у запереченнях на позов (а.с.85-90). Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тому, суд приходить до висновку, що оскільки КУ "Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення" затримує виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року, то позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення. До теперішнього часу рішення не виконано, позивача не поновлено на посаді. Наказ про поновлення позивача на посаді відповідачем не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2013 року по день винесення рішення 16.11.2016 року. Згідно ст. 238 КЗпП України суд має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України №-8-рп/2013 від 15.10.2013 р. щодо офіційного тлумачення положень частини другої ст. 233 КЗпПУкраїни, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці», визначено, що у разі порушення роботодавцем КЗпП України не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством. Відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 65,95 гривень, що встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року. Рішенням Апеляційного суду стягнуто за час вимушеного прогулу з 17.09.2009 року по 27.12.2012 року (39 місяців та 9 робочих днів) в сумі 49 460,55 гривень, з утриманням із вказаної суми прибуткового податку, страхових внесків та інших обов'язкових платежів. Відповідно довідки наданої КУ «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарського забезпечення» від 05.07.2016 року (а.с.244) середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 65,95 гривень, середньомісячна заробітна плата дорівнює 1253 гривень. Кількість місяців від 1.01.2013 року по жовтень 2016 року включно складає 44 місяці та 10 робочих днів за листопад 2016 року ( 1253 гривень х 44 місяців = 55132 гривень) + (65,95 гривень х 10 робочих днів = 659,5 гривень) Заробітна плата, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, становить 55791,5 гривень (55132 гривень + 659,5 гривень = 55791,5 гривень). Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно наданої позивачем довідки (а.с.240) індекс інфляції з 2013 року по 2016 рік становить 1,906. 55791,5 гривень х 1,906 = 106338,60 гривень. Таким чином, підлягає виплаті за час вимушеного прогулу 106338,60 гривень. Із вказаної суми підлягає утриманню прибутковий податок, страхові внески та інші обов'язкові платежі. При цьому, суд погоджується з доводами відповідача, що положення ст.625 ЦК України передбачають наявність договірних відносин, поширюються на порушення грошового зобов'язання, тому не підлягають застосуванню до трудових відносин, які виникли між позивачем та відповідачем. Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України) При цьому, відповідно ч.3 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі ст. ст. 115, 232, 236, 238 КЗпП України, статті 43 Конституції України, ст.1, 24, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial