Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Кредитної спілки «Зіньківська» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У позовній заяві позивач вказує, що рішенням Диканського районного суду від 18 вересня 2018 року задоволено її позов до відповідача та визнано розірваним з 31 липня 2018 року трудовий договір укладений між нею та Кредитною спілкою "Зіньківська" на підставі ст. 38 КЗпП, зобов'язано Кредитну спілку "Зіньківська" видати їй належно оформлений оригінал трудової книжки, стягнуто з Кредитної спілки "Зіньківська" на її користь заборгованість по заробітній платі, за період з 11 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року. До цього часу, на момент подання даної позовної заяви, відповідач відмовляється видати їй належним чином оформлену трудову книжку. Беручи до уваги, що відповідач у порушення ст. 47 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників - не видав їй належно оформлену трудову книжку, тому відповідно до ст. 235 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції відповідач зобов'язаний виплатити їй середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Також їй заподіяна моральна шкода, оскільки майже три роки вона не має можливості влаштуватися на нову роботу або хоча б стати на облік у центрі зайнятості як безробітна та була позбавлена засобів для існування, яку оцінює в 10000 гривень. Тому звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить стягнути з Кредитної спілки «Зіньківська» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.08.18 по 31.12.18 в сумі 18 500 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. 08.01.2019 [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить: -стягнути з Кредитної спілки «Зіньківська» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.08.18 по 31.12.18 в сумі 18 500 грн, з відрахуванням при виплаті обов'язкових податків та платежів. -стягнути з Кредитної спілки «Зінківська» моральну шкоду в розмірі 10 000 грн: -зобов'язати Кредитну спілку «Зінківська» перерахувати всі обов'язкові податки та платежі з суми 53117,52 грн, стягнутої за період з 01.11.2016 по 05.12.2017, як середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно рішення апеляційного суду Полтавської області № 530/1692/16-ц від 05.12.2017 для підтвердження трудового стажу; -визнати розірваним трудовий договір, укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою "Зіньківська", на підставі ст. 38 КЗпП, з 31 грудня 2018 року; -зобов'язати Кредитну спілку «Зінківська» видати належно оформлений оригінал трудової книги. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимога уточненої позовної заяви в частині стягнення з відповідача середнього заробітку в сумі 18500 гривень, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та зобов'язання Кредитної спілки «Зінківська» перерахувати всі обов'язкові податки та платежі з суми 53117,52 грн, стягнутої за період з 01.11.2016 по 05.12.2017, як середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно рішення апеляційного суду Полтавської області № 530/1692/16-ц від 05.12.2017 для підтвердження трудового стажу. Окрім того, просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання розірваним трудовий договір, укладений між нею та Кредитною спілкою "Зіньківська", на підставі ст. 38 КЗпП, з 31 грудня 2018 року та в частині зобов'язання Кредитної спілки «Зінківська» видати належно оформлений оригінал трудової книжки, оскільки дані позовні вимоги вирішено іншим рішенням суду. Представник Кредитної спілки «Зіньківська» у судове засіданні не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Судом встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду Полтавської області від 5 грудня 2017 року, яким рішення Зіньківського райсуду від 14 вересня 2017 року частково скасовано, визнано незаконним та скасовано наказ № 27-К від 28.10.16 КС «Зіньківська» щодо звільнення [PERSON]. з 01.11.16 з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме, у зв'язку з систематичним та неналежним виконанням обов'язків головного бухгалтера та поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська». Стягнуто з КС «Зіньківська» на користь [PERSON] 53117,52 грн, як середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення Диканського районного суду від 18 вересня 2018 року уточнену позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки "Зіньківська" про розірвання трудового договору та стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено. Стягнуто з Кредитної спілки "Зіньківська" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі, в період з 11 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року, в сумі 25 423 грн. 00 коп., із обов'язковим відрахуванням при виплаті всіх обов'язкових податків та платежів. Стягнуто з Кредитної спілки "Зіньківська" на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2016 року в розмірі 2 516 грн. 27 коп. Визнано розірваним 31 липня 2018 року трудовий договір укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою "Зіньківська" на підставі ст. 38 КЗпП. Зобов'язано Кредитну спілку "Зіньківська" видати [PERSON] належно оформлений оригінал трудової книжки. 02.11.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Диканського районного суду від 18 вересня 2018 року. З повідомлення державного виконавця Зіньківського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області до начальника Зіньківського відділу поліції від 17.12.2018 № 11517 вбачається, що станом на 17.12.2018, рішення Диканського районного суду не виконано. Відповідно ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що на теперішній час рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2018 року в частині видачі належно оформленого оригіналу трудової книжки не виконано. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України - у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки на день звільнення та на момент розгляду справи, відповідач не видав позивачу трудову книжку, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягають до задоволення. Що стосується розміру середнього заробітку, то відповідно до розрахунку, проведеного у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, його розмір складає 29339,28 грн із розрахунку: 153 робочих дні (з 01.08.2018 по 31.12.2018) х 191,76 грн (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення, встановлена рішенням апеляційного суду Полтавської області від 5 грудня 2017 року, справа № 530/1692/16-ц). Позивачем заявлено менший розмір середнього заробітку, який вона просить стягнути з відповідача, тому суд вважає, що саме такий розмір 18500 грн підлягає до стягнення з відповідача, тобто в межах заявлених позовних вимог. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року у справі № 359/10023/16-ц також дійшов висновку, що суд має визначати суму середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов'язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюються без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків й обов'язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становища працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки та збори. Отже, згідно вказаного правового висновку, і зарплата, і середній заробіток, які стягуються судом на користь працівника з роботодавця мають зазначатись судом без виключення з них податків і зборів, які сплачуються роботодавцем під час виконання рішення суду. За таких обставин, визначена позивачем сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 18500 грн, що підлягає стягненню з відповідача, є сумою, з якої під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахування роботодавцем з утриманням податків та зборів. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача, в частині щодо зобов'язання відповідача перерахувати всі обов'язкові податки та збори з суми 53117,52 грн, як середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутої згідно рішення апеляційного суду Полтавської області № 530/1692/16-ц від 05.12.2017, оскільки у рішенні суду дана вимога закону не зазначена. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України - у разі допущення власником або уповноваженим ним органом порушення законних прав працівника, якщо такі порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя, на власника або уповноважений ним орган покладається обов'язок відшкодувати працівнику завдану моральну шкоду. У зв'язку з тим, що до цього часу відповідачем не проведено розрахунок з позивачем при звільненні та не видано трудову книжку, позивачу [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, в зв'язку з неможливістю за відсутності трудової книжки влаштуватися на іншу роботу чи стати на облік у центр зайнятості як безробітна, а також неможливістю, за відсутності заробітку, сплачувати комунальні послуги та оформити субсидію, тобто позбавленням засобів для існування. Враховуючи тривалість терміну порушення законних вимог та прав позивача, обґрунтування заподіяних їй моральних страждань та обґрунтування розміру моральної шкоди, який суд вважає співмірним, як із доведеним порушенням відповідача, так і з заявленими позовними вимогами позивача, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди на її користь в розмірі 10000 гривень підлягають до задоволення. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 08.01.2019, позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги про визнання розірваним трудовий договір, укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою "Зіньківська", на підставі ст. 38 КЗпП з 31 грудня 2018 року та зобов'язання Кредитної спілки «Зінківська» видати [PERSON] належно оформлений оригінал трудової книги. Враховуючи наявність рішення Диканського районного суду від 18 вересня 2018 року у справі 530/1060/18, якенабрало законної сили 19.10.2018, трудовий договір укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою "Зіньківська" на підставі ст. 38 КЗпП, визнано розірваним 31 липня 2018 року та зобов'язано Кредитну спілку "Зіньківська" видати [PERSON] належно оформлений оригінал трудової книжки, позивач просила залишити позовні вимоги в цій частині без розгляду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» -позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 2114,4 грн. ( 704,80 грн х 3 (три) позовні вимоги) підлягає стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved