Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до Державної Казначейської служби України, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Херсонського прикордонного загіна Південного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина [NUMBER] ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 28.04.2020 о 11.20 год., водій [INFO] (військова частина [NUMBER] ) - [PERSON] , керуючи т.з. «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] у м. Херсоні при виїзді з другорядної дороги не надав переваги в русі т.з. «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , належного їй на праві власності, під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] після удару скоїв наїзд на мопед б/н, під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області водія [PERSON] визнано винним в означеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] належить військовій частині [NUMBER] (Херсонському прикордонному загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, яка має статус юридичної особи. На час ДТП транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Європейський страховий альянс» Поліс АО №4239983. Відповідно до вказаного договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого складає 130000,00 грн. розмір франшизи дорівнює 0,00 грн. Оскільки позивач є власником автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , який було пошкоджено при вищевказаній ДТП, то вона має право вимоги на відшкодування завданої шкоди її майну. Про настання події з ознаками страхової страховика було повідомлено безпосередньо з місця ДТП. 07.05.2020 року за висновком судового експерта [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого т.з. складає 286088,62 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, отже матеріальний збиток власнику складає 283247,32 грн. Окрім цього, позивач понесла додаткові, документально підтверджені витрати, пов`язані з відновленням порушеного права а саме, на діагностику автомобіля на СТО під час огляду оцінювачами 722,50 грн., витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 600грн., витрати по сплаті звіту оцінювача [PERSON] - 2480,00 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. 26.05.2020 року на адресу ПАТ «Європейський страховий альянс» позивачем було направлено заяву на виплату страхового відшкодування. 18.06.2020 року листом за № 2061/13, на адресу представника позивача надійшла відповідь ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно якої відповідно до звіту №73 від 02.06.2020 вартість відновлювального ремонту складає 305351,42 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП складає 260762,75 грн. Одночасно з цим страховиком встановлено ринкову вартість автомобіля після ДТП - 151700.00 грн., з якою погодився позивач. З урахуванням ст.30 Закону та висновку судової автотоварознавчої експертизи позивач, вважає, що розрахунок страхового відшкодування повинен бути обрахований виходячи з ринкової вартості автомобіля встановленої судовим експертом в сумі 287121,29 грн., а відтак розмір страхового відшкодування повинен становити 130\~000 грн. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності і справедливості вважає визначити розмір моральної шкоди в сумі 4 000 грн. З урахуванням\~викладеного,\~позивач просила\~стягнути на\~її користь\~з [INFO] \~(військова\~частина [NUMBER] \~у рахунок\~відшкодування матеріальної\~шкоди,\~завданої дорожньо-транспортною\~пригодою 28.04.2020,\~2869,82грн.,\~та в\~рахунок відшкодування\~моральної шкоди\~4000\~грн.\~00\~коп.,\~всього 6869,82\~грн.;\~стягнути з\~ПрАТ «Європейський\~страховий альянс»,\~ на її користь, у рахунок недорахованого страхового відшкодування матеріальної шкоди, 20337.25 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати які складаються з витрат по сплаті судового збору 3075,80 грн., витрати по сплаті на проведення експертного дослідження у сумі 2480,00 грн. а також витрати на правничу допомогу 5000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.08.2020 року, 17.08.2020 року від представників відповідача Херсонського прикордонного загіна Південного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина [NUMBER] ) надійшов відзив та 09.09.2020 року заперечення, відповідно до яких відповідач вважає більш об`єктивною оцінку вартості відновлювального ремонту проведеної [PERSON] , згідно висновку від 08.05.2020р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] складає 177000грн., що більш менш відповідає дійсності. Також позивачем не було надано жодних доказів, які б підтвердили, що [PERSON] дійсно є власником транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] і шкода завдана саме її майновим правам. Щодо вимог позивача про компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн. не підлягають задоволенню оскільки професійна правнича допомога в Україні діє адвокатура. Щодо моральної шкоди, то розмір 4000,00грн. є не зрозумілим чим саме обґрунтовується наявність відповідної шкоди, чим підтверджується її реальна наявність та якими саме факторами було обумовлено її виникнення. До суду не надано жодного доказу, який би документально підтвердив реальну наявність відповідної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 10.08.2020 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» надійшов відзив та 09.09.2020 року заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказує, що позивач посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №АВє-141 від 12.05.2020р. відповідно до якого ринкова вартість легкового автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] на час ДТП складає 283247,32грн., тоді як відповідно до проведеного на замовлення відповідача звіту, ринкова вартість легкового автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] складає 260762,75грн. Відповідач вважає, що висновок позивача не може бути належним доказом у справі та підставою для визначення ринкової вартості автомобіля «Hyundai Tucson», д.н. [NUMBER] на час ДТП, оскільки у висновку позивача експертом допущено наступну помилку. Так, відповідно до стор. 5 висновку позивача на момент обстеження експертом [PERSON] зафіксовано наступну комплектність КТЗ: "АВЗ, бортовий комп`ютер, 5-ступенева механічна коробка передач, гідропідсилювач рульового керування, колісні диски з легких сплавів, коректор фар, протитуманні фари, зовнішній термометр, дві надувні подушки безпеки, обігрів передніх сидінь, «оббивка шкіра/тканина.. ». Крім цього, відповідно до протоколу огляду ТЗ від 07.05.2020 р. експертом Єрофеєвим В.О. у графі "комплектність" визначено, що "люк даху механічний" та "люк даху електричний" відсутній, та навпроти даних позицій стоїть відмітка «-». Також, відсутність люку у пошкодженого автомобіля «Hyundai Tucson» підтверджується фотографіями даного автомобіля. При цьому, відповідно до стор. 12 Висновку позивача експерт помилково бере іншу комплектацію пошкодженого автомобіля з Бюлетеня автотоварознавця Випуску N9 112, періодичного довідника ІВЦ СЕУ м. Київ 2020 р., а саме бере автомобіль «Hyundai Tucson» 2.0і AWD (JM) GLS 4WD 5MT із комплектністю, що включає в себе: шкіряний салон, люк. Тобто, експерт помилково взяв іншу комплектність автомобіля, більш дорожчу, а тому й, відповідно, ціна продажу аналогічного автомобіля (ринкова вартість) з такою комплектацією в його висновку склала більше (266 690 грн.), ніж вона є в дійсності при аналогічній комплектації (без люку та без шкіряного салону 242 570 грн.). Враховуючи викладене вище, Висновок Позивача проведений із помилками, що вплинуло на подальший помилковий розрахунок ринкової вартості автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , а Звіт відповідача, в свою чергу, є правильним, обґрунтованим та розрахованим відповідно до вимог Спеціального Закону. Щодо вимог про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2480,00грн. не підлягають задоволенню, оскільки проведення дослідження було за бажання позивача за її власний рахунок. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 28.08.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої страховик не визнає вимоги позивача у повному обсязі, однак у відзиві зазначила, що не згодна лише із звітом оцінювача [PERSON] та із вимогою щодо відшкодування витрат на проведення цього дослідження в сумі 2480,00грн. Однак щодо пошкодження транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сторонами не заперечується. У зв`язку з наявними розбіжностями представником позивача здійснено запит до продавця вказаного автомобіля та отримано відповідь щодо дати продажу початку експлуатації, комплектації та специфікації транспортного засобу позивача, так 21.08.2020 року представником позивача отримано відповідь щодо дати продажу автомобіля, згідно якої, комплектація, описана в звіті оцінювача [PERSON] є більш повною та коректною, в звіті [PERSON] не зазначено, що автомобіль має бортовий комп`ютер, повний привід, систему кондиціювання клімат-контроль, комбіновану оббивку салону, додаткові опції, дата продажу, яке все в комплексі впливає на вартість транспортного засобу до ДТП. Таким чином, оскільки ПрАТ «Європейський страховий альянс» не є замовником звіту оцінювача [PERSON] , а викладені в звіті відомості про комплектацію об`єкта дослідження не відповідає комплектації заводу-виробника, звіт №73 слід визнати як неналежний та недопустимий доказ. В судовому засіданні позивач та його представник змінювали предмет позову, в подальшому збільшили позовні вимоги, просили стягнути на користь позивача з [INFO] (військова частина [NUMBER] ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 28.04.2020, в сумі 6743,79 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди\~4000 грн. 00 коп., всього 10869,82 грн.; стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс», на користь позивача, у рахунок недорахованого страхового відшкодування матеріальної шкоди, 20337.25 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати які складаються з витрат по сплаті судового збору 3075,80 грн., витрати по сплаті на проведення експертного дослідження та судової експертизи у сумі 3495.20 грн. а також витрати на правничу допомогу 5500,00 грн., які підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» позовні вимоги не визнав, вважає, що сплатив страхове відшкодування у сумі 109662.75 грн. на підставі звіту оцінювача [PERSON] . До того ж, незгода відповідача з позовними вимогами зводиться до посилання на звіт оцінку вартості (розміру збитків), спричинених пошкодженням транспортного засобу оцінювача [PERSON] який різниться з експертним висновком автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, замовленого позивачем. В судовому засіданні представники відповідача [INFO] (військова частина [NUMBER] ), заперечували проти позову вказавши, що незгодні з експертним дослідженням експерта Єрофеєва В.О., заперечували проти відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог позивача, при цьому підтвердив факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем [INFO] (військова частина [NUMBER] ) під час ДТП, яка сталася 28.04.2020 року з його вини, та він був притягнений до адміністративної відповідальності. Вислухавши учасників сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2020 року о 11.20 год., водій [PERSON] , керуючи т.з. «Volkswagen Amarok» д.н.з. 0006Ю6 у м. Херсоні при виїзді з другорядної дороги не надав переваги в русі т.з. «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] після удару скоїв наїзд на мопед б/н, під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.05.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] належить (військовій частині [NUMBER] ) Херсонському прикордонному загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Код ЕРДПОУ [NUMBER] ), який має статус юридичної особи. На час ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з військовою частині [NUMBER] (Херсонському прикордонному загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Транспортний засіб «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент ДТП цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Поліс АО №4239983. Відповідно до вказаного договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого складає 130000,00 грн. розмір франшизи дорівнює 0,00 грн. Відповідно до висновку №АВє-141 від 12.05.2020 року вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження 28.04.2020р. в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 286088,62грн. Ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] на момент його пошкодження складає 283247,32грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження 28.04.2020р. в результаті ДТП, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 283247,32грн. Відповідно до чеку №2804 від 28.04.2020р. [PERSON] сплачено за послуги перевезення (евакуація автомобіля після ДТП) автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 600грн. Відповідно до квитанції від 07.05.2020 року [PERSON] сплачено за проведення товарознавчої експертизи автомобілю «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] після ДТП в розмірі 2480,00грн. 26.05.2020 року [PERSON] на адресу ПАТ «Європейський страховий альянс» було направлено заяву на виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту №ZN-0002479 від 11.06.2020року [PERSON] сплачено за діагностику авто після ДТП в розмірі 722,50грн. 18.06.2020 року листом за № 2061/13, ПрАТ «Європейський страховий альянс» на адресу представника позивача надійшла відповідь, згідно якої відповідно до звіту №73 від 02.06.2020 року, складеного [PERSON] , вартість відновлювального ремонту складає 305351,42 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП складає 260762,75 грн. Одночасно з цим страховиком встановлено ринкову вартість автомобіля після ДТП - 151700,00 грн., з якою погодився позивач. З урахуванням вказаних розрахунків розмір страхового відшкодування буде складати 109662,75 грн. Відповідно до платіжних доручень №7409 від 14.07.2020р., №7541 від 16.07.2020р., №ЦО07629 від 17.07.2020р., №ЦО7672 від 20.07.2020р., №ЦО 07746 від 22.07.2020р., №ЦО07743 від 23.07.2020р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» [PERSON] в рахунок сплати страхового відшкодування виплачено в розмірі 109662,75 грн. Відповідно до відповіді ТОВ «Автопланета плюс» від 21.08.2020 року повідомлено стосовно комплектації автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] , ТОВ «Автопланета плюс» надає специфікації на автомобіль марки «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] випуску 2011 року, який був придбаний 23.08.2011року у автосалоні «Автопланета Плюс», де зазначено, що автомобіль має бортовий комп`ютер, повний привід, систему кондиціювання клімат-контроль, комбіновану оббивку салону, додаткові опції, дата продажу, яке все в комплексі впливає на вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 23.11.2020 року до суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи від 19.11.2020 №83-АЕ, згідно якого станом на момент пошкодження 28.04.2020 ринкова вартість транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] могла складати 287121,29 грн. Відповідно до квитанції №81 від 17.11.2020 року [PERSON] сплачено за проведення судової експертизи в розмірі 1015,20грн. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Однак,\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про страхування»\~(із наступними змінами та доповненнями) страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник,\~особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки\~особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Деліктне зобов`язання\~первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування\~виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Згідно правового висновку викладеного в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Право потерпілого на повне відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована. У справі позивач звернулася до страховика з вимогою виплати страхового відшкодування, проте отримала його не в повному розмірі, що не покриває понесених позивачем витрат. Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу, згідно викладених вище вимог Закону, в розмірі не охопленому страховим відшкодуванням (ст. 1194 ЦК України). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вище викладене, позивач має право на пред`явлення вимоги до відповідача, власника джерела підвищеної небезпеки про відшкодування різниці шкоди завданою внаслідок ДТП, як до винної особи. Відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення\~статті 1187 ЦК України\~є спеціальними відносно\~статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у\~статті 1187 ЦК України. Згідно з ч.1,2,5\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1\~ст.1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої\~статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.\~Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року (провадження № 6-933цс16). Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові №755/18006/15-ц від 04.07.2018 відступає від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Так, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, відповідно до полісу №АО/4239963 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного на строк з 14.11.2019 року до 13.11.2020 р. включно, транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] , власник якого є Військова частина № [NUMBER] , застрахований в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Відповідно до вказаного договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого складає 130000,00 грн. розмір франшизи дорівнює 0,00 грн. Оскільки страховиком сплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 109662,75 грн., тому недосплачена сума складає 20337.25 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормою ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] , є військова частина [NUMBER] [INFO] . Аналіз норм ст.ст.\~1187,\~1172 ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~- роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Згідно ч. 2\~ст. 78 ЦК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак судом встановлено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у цій справі є військова частина [NUMBER] ( [INFO] ) як володілець джерела підвищеної небезпеки та юридичною особою, що відповідає за шкоду завдану її працівником, згідно ст.ст.\~1172,\~1187 ЦК України, з вини якого завдано шкоду майну позивача. Вирішуючи питання\~про визначення\~розміру стягнення,\~суд виходить\~зі змісту\~позовних вимог\~та наданих\~суду доказів\~понесених позивачем\~витрат,\~згідно яких\~сума завданої\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з урахуванням\~частково виплаченого\~страхового відшкодування,\~становить 6743,79\~грн.,\~так вартість\~транспортного засобу\~до ДТП\~(287121,29\~грн.)\~ вартість\~транспортного засобу\~після ДТП\~(151\~700,00грн.)\~+\~витрати на\~евакуацію (600,00грн.)\~=\~ залишок\~невідшкодованої суми\~вартості транспортного\~засобу (136021,29\~грн.);\~ліміт відповідальності\~страховика (130000\~грн.);\~залишок невідшкодованої\~суми вартості\~транспортного засобу\~136021,29\~-\~Ліміт відповідальності\~страховика (130\~000,00)\~=\~різниця між\~ сумою\~страхового відшкодування\~та розміром\~матеріального збитку,\~що перевищує\~ліміт відповідальності\~страховика \~6021,29\~грн.\~За рахунок\~винної особи\~позивачу також\~повинно бути\~відшкодовано витрати\~на діагностику\~автомобіля на\~СТО під\~час огляду\~оцінювачами 722,50\~грн. Загалом з винної особи повинно бути стягнуто матеріальної шкоди 6743,79 грн. (6021,29+722,50= 6743,79 грн.). За таких умов, з відповідача військової частини [NUMBER] [INFO] на користь позивача слід стягнути на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6743,79 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача (військової частини [NUMBER] ) [INFO] на користь позивача на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 126,03грн., не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй матеріальної шкоди в цьому розмірі винними діями відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача військової частини [NUMBER] [INFO] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, п. п. 2,3 ч.2\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживала через те, що її власність була істотно пошкоджена, вона була позбавлена можливості ним користуватись, змушена пересуватись з використанням таксі та орендованого транспорту у знайомих, що спричинило зміну звичного способу її життя, зокрема і під час карантинних обмежень і тривалий час вимушений поновлювати порушені права, у тому числі звертатися до страхової компанії з проханням у добровільному порядку сплатити заподіяну шкоду, та вживати інших дій пов`язаних із своєчасним отриманням відшкодування, а тому з урахуванням викладеного, суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню - 4 000,00 грн. Так з [INFO] (військова частина [NUMBER] ) слід стягнути на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2480,00 грн. відповідно до квитанції 07.05.2020 року; витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1015,20грн., відповідно до квитанції №81 від 17.11.2020 року. Доводи представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» щодо правильності нарахування та виплати страхового відшкодування позивачу внаслідок страхового випадку ДТП, яка сталася 28.04.2020 року, суд не приймає до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. Доводи представника відповідача [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо відсутності права позивача на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, оскільки вона не є власником транспортного засобу, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно частини першої-третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того що їй надано правову допомогу адвокатом чи фахівцем в галузі права, а існування довіреності від 29.05.2020 року, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] про право представляти її інтереси, зокрема у судах, не дає підстав для стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою. Крім цього, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [INFO] (військова частина [NUMBER] ) на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в розмірі 2636,40грн., з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в розмірі 439,40грн.

Outcome: partial