Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про визначення додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, яку мотивував тим, що 17.08.2005 року в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області, помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. Спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає, спадкова справа після його смерті заведена не була. Впродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся. Поважними причинами пропуску строку, які створило позивачу труднощі в прийнятті спадщини, він вказує віддаленість місця проживання (смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області) від державної нотаріальної контори, яка розташована в місті Липовец (Вінницької області), погане транспортне сполучення між вказаними населеними пунктами, а також великі черги до нотаріуса. Причиною пропуску строку для прийняття позивачем спадщини було також погіршення його стану здоровя. Вказані обставини перешкодили позивачу вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. У звязку з цим, позивач просить суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Голова Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, рішення просив прийняти у відповідності до закону. За таких обставин, суд ухвалює рішення у відсутність відповідача, на підставі даних і доказів, які наявні в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.08.2005 року в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. Згідно повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 04.10.2016 року № 01-09/761, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 17.08.2005 року, не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45305468 від 04.10.2016 року. Отже осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Судом встановлено, що факт сімейних відносин [PERSON] із спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 5), в якому останній записаний його батьком. Отже, позивач має право у першу чергу на спадкування за законом, однак пропустив строк для прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч.1 ЦК). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст. 1272 ЦК). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Судом встановлено, що на день смерті батька позивач проживав в смт. Турбів (Липовецького району Вінницької області), що як він зазначає, створило йому труднощі у вчиненні дій, спрямованих на прийняття спадщини. Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Згідно статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі-Закон), вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону (вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, посвідчення заповітів (крім секретних), видачу дублікатів посвідчених ними документів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах), вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 13-1 Закону, нотаріальний округ це територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, для прийняття спадщини після смерті батька, позивачу слід було звернутися із заявою до державного або приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У звязку з цим суд вважає, що великі черги до державного нотаріуса не могли завадити позивачу у вчиненні дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті батька. Зі змісту пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 в редакції чинній на день відкриття спадщини) вбачається, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З зазначеного слідує, що для прийняття спадщини спадкоємцю слід безпосередньо звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або ж надіслати заяву поштою. Тобто, позивачу достатньо було через відділення поштового звязку направити до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. У звязку з цим суд вважає, що віддаленість місця проживання позивача від місця відкриття спадщини не є поважною причиною, що могло створити йому труднощі (завадити) у вчиненні дій спрямованих на прийняття спадщини після смерті батька. При цьому, судом також враховано, що відстань від місця проживання позивача до міста Липовець (Вінницької області) в якому розташована державна нотаріальна контора за місцем відкриття спадщини, не є значною, оскільки складає за картою автомобільних доріг України всього лише 32 кілометри. Іншою обставиною, на яку вказує позивач як обєктивну причину пропуску ним строку для прийняття спадщини є його стан здоровя. На підтвердження даної обставини позивач надав суду довідку (а.с. 10), видану 19.08.2016 року сімейним лікарем Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Липовецької районної ради Вінницької області, зі змісту якої слідує, що з 2005 року він знаходився на "Д" (диспансерному) обліку і був під наглядом сімейного лікаря з приводу: ІХС, а/с міокардіосклероз СНн І-ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст. гіпертензивне серце, ризик помірний. Суд вважає, що перебування позивача на "Д" обліку* (диспансерний облік пацієнтів передбачає регулярне відвідування лікаря, який оцінює стан хворого на поточний період і при необхідності коректує терапію) не може бути поважною причиною пропуску ними строку для прийняття спадщини, оскільки сам факт відвідування лікаря не є поважною причиною пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, що узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-6304св10 (ухвала від 19.10.2011 року). Також, суд вважає, що позивач мав можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька в період коли він не звертався до лікарів. Причини, що завадили йому звернутися до нотаріуса у вказані періоди позивач та його представник не вказали. Таким чином, суд вважає, що в позивача було достатньо часу для прийняття ним спадщини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає неповажними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті батька, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed