Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений у простій письмовій формі між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на дане майно. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, в письмовій заяві позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідача та її представник в судове засідання не з'явились, в письмовому поясненні представник відповідачки проти позову не заперечував та просили розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Заслухавши пояснення представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], а саме: під літерою "А" корпус цегляний загальною площею 74,6 кв. м., під літерою "Б" корпус цегляний загальною площею 80,4 кв. м., під літерою "В" корпус цегляний загальною площею 66,5 кв. м., під літерою "Г" корпус цегляний загальною площею 76,6 кв. м., під літерою "Д" літня кухня дерев'яна, обкладена цег\- лою, під літерою "Е" гараж цегляний загальною площею 198,4 кв. м., під літерою "З" душ дощатий, під літерою "И" сарай цегляний, під літерою "К" насосна цегляна, під літерою "Л" баня цегляна загальною площею 35,7 кв. м., під літерою "М" теплиця, за № 1 - 6 огорожа, який укладено 15.01.2015 року на виконання Рішення Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року у справі № 587/2834/14-ц, яке набрало законної сили 09.01.2015 року, а також просила визнати за нею право власності на зазначене майно (а.с. 6, 7, 17, 18). Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги наступним чином. Абзацом другим резолютивної частини зазначеного рішення, судом було зобов'язано відповідача [PERSON] укласти з позивачем зазначений вище нотаріально посвідчений договір ку\- півлі-продажу, розрахунок за який було проведено позивачем у повному обсязі за взаємною згодою сторін та сплачені кошти на користь вигодонабувапча - іпотекодержателя ПАТ "ВіЕйБі Банк" у сумі 121820 грн. через відділення зазначеного банку у м. Сумах шляхом внесення готівки у касу 30.09.2014 року. 30.10.2014 року [PERSON] передала по акту приймання-передачі зазначене у першому аб\- заці рішення майно позивачу [PERSON], після чого сторони звернулись до третьої осо\- би повернути правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке згідно до умов до\- говору іпотеки від 22.06.2006 року зберігалось у іпотекодержателя ПАТ "ВіЕйБі Банк". Але, у ПАТ "ВіЕйБі Банк" Національним банком України було введено тимча\- сову адміністрацію, що є початком процедури банкрутства банку, відділення цього банку у м. Суми закрились, а відповідей на неодноразові звернення про повернення правовстановлюючих документів, тимчасова адміністрація банку більше трьох місяців представнику відповідача не дає. Таким чином, 15.01.2015 року на виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року, [PERSON] продала, від імені якої діяв представник за дові\- реністю (повірений) [PERSON], з од\- нієї сторони, а позивач [PERSON] купила нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою [ADDRESS]., право на придбання якого отримала після погашення вимог іпотекодержателя замість іпотекодавця [PERSON] На повторне звернення до тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" від 02.02.2014 року понад місяць ніякої відповіді не надійшло, тому позивачка вважає, що це свідчить про втрату колишнім іпотеко держателем правовстановлюючих документів продавця [PERSON] Суд вважає, що вимоги позивачки є необґрунтованими з наступних підстав. В своїй позовній заяві позивачка прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], укладений в письмовій формі між нею та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначене наступне: вирішуючи спір про визнання дійсним правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Так як в ст. 218 Цивільного кодексу України йдеться про визнання дійсним правочину, вчиненого в усній формі, а в ст. 220 чітко зазначено, що суд може визнати дійсним договір лише коли одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд вважає позовні вимоги позивачки необґрунтованими. В позовній заяві відсутні доводи стосовно того, що [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення договору, відсутні докази звернення до неї з такою вимогою та докази її відмови від нотаріального посвідчення договору. Підставою для задоволення позовних вимог позивачка зазначає відсутність правовстановлюючих документів, що не підтверджує втрату можливості нотаріального посвідчення договору. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу в зв'язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed