Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про стягнення коштів внаслідок використання майна без достатьної правової підстави та моральної шкоди, посилаючись на те, що він являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9710 га, розташованої в адмінмежах Франківської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Франківською сільською радою Чорнобаївського району 28 грудня 2001 року. 23 грудня 2010 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки, яким визначили, зокрема, розмір орендної плати, порядок її обчислення, строки проведення виплат та можливість перегляду розмірів орендної плати. Протягом 2011-2013 років відповідач користувався належною позивачу земельною ділянкою та сплачував орендну плату в натуральній формі. 17січня 2015 року позивач звернувся з вимогою виплатити орендну плату , проте отримав відмову по причині відсутності грошей в господарстві, також отримав відмову про видачу довідки про заборгованість з виплати оренлної плати В цей же час позивач дізнався, що укладений ним в 2010 році договір оренди земельної ділянки не пройшов державну реєстрацію і весь час господарство користується земельною ділянкою без належної правової підстави. Мотивуючи тим, що відповідач користується належною йому земельною ділянкою без достатньої правової підстави, позивач просить суд стягнути кошти внаслідок використання майна без достатьної правової підстави в сумі 1234 грн. - невиплачена орендна плата, 60,44 грн. - пеня згідно п.14 договору оренди землі, 38,25 грн. інфляційні втрати, 100 грн. втраченої вигоди та 200 грн. моральної шкоди, яку позивач зазнав, звертаючись до відповідача з вимогою про виплату орендної плати, яку відповідач повністю проігнорував, чим викликав у позивача душевні стражданна та переживання. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили задовольнити. Представник відповідача - ТОВ "Мрія", в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Причину неявки представника суду не повідомили, заяву про розгляд справи за відсуності представника не подали. В запереченні вказали, що позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, заборгованість по виплаті орендної плати позивачу складає 36,59 грн., розмір орендної плати визначений договором і складає 4,5% вартості паю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв"язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9710 га, розташованої в адмінмежах Франківської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Франківською сільською радою Чорнобаївського району 28 грудня 2001 року. (а.с.20) В матеріалах справи мається договір оренди земельної ділянки від 23 грудня 2010 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Мрія" в особі директора Романій І.М., який засвідчений підписами сторін та печаткою господарства, проте відсутня відмітка про державну реєстрацію договору у Державному реєстрі земель (а.с.13-15). Встановлено, що позивач 17 січня 2015 року звернувся до директора ТОВ "Мрія" із заявою, в якій просив видати довідку про нарахування та виплату орендної плати за 2014 рік (а.с.23). Відповідь на свою заяву позивач не отримав. Правовідносини виникли між сторонами внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави та регулюються ст.ст.1212-1215 ЦК України, відповідальність за порушення грошового зобов"язання передбачена ст.625 ЦК України. За положеннями ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року №134/2003 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру" який у силу ст.106 Конституції України є обов"язковим для виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов"язок щодо здійснення у складі Державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна на прав на них , договорів оренди земельних ділянок. Судом встановлено, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, підписаного 23 грудня 2010 року між позивачем [PERSON] та ТОВ "Мрія", не відбулася, указаний договір у державному земельному кадастрі не зареєстрований. Сторони ці обставини не оспорюють. За приписом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою, належною позивачеві, без достатньої правової підстави, так як договір оренди землі, підписаний сторонами, не пройшов державної реєстраці, тобто є юридично неукладеним. Незважаючи на відсутність правової підстави, відповідач нарахував орендну плату за користування належною позивачеві земельною ділянкою за 2014 рік в сумі 5994 грн., що підтверджується відомістю від 31 березня 2015 року, виданою з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.59). Протягом 2014 року позивач частково отримав орендну плату в натуральній формі - 700 кг пшениці та інших послуг на суму 3681 грн. Залишок невиплаченої орендної плати складає 1234 грн. Посилання відповідача на те, що розмір орендної плати визначений договором і складає 4,5 % вартості земельної паю суд вважає необгрунтованим, так як згідно даних ДПА України позивачеві нарахована орендна плата в сумі 5994 грн. від вартості земельної ділянки 99915 грн., що становить 6%. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На пдставі до ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача коштів внаслідок використання земельної ділянки без достатньої правової підстави в розмірі орендної плати за 2014 рік в сумі 1234 грн. є обгрунтованою. Відповідальність за порушення строків виплати орендної плати передбачена п.14 договору оренди від 23 грудня 2010 року. За приписом ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені, визначений позивачем, дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ за період з 01 січня 2015 року до 26 лютого 2015 року. Облікова ставка НБУ згідно постанови від 12 листопада 2014 року №719 становила 14% з 13.11.2014 року до 05.02.2015 року, та 19,5 % з 06.02.2015 року до 26.02.2015 року. Таким чином, розмір пені за 36 днів за період з 01 січня 2015 року до 05 лютого 2015 року складає 24 грн. 07 коп. (1234 грн. х 28% :365 днів х 36 днів) та за 20 днів з 06 лютого 2015 року до 26 лютого 2015 року складає 26 грн.37 коп. (1234 грн. х 39% :365 днів х 20 днів). Всього розмір пені складає 60 грн. 44 коп. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно даних Міністерства статистики України в січні 2015 року індекс інфляції становив 103,1%, тому сума інфляційних витрат складає 38 грн. 25 коп. (1234 грн. х 103,1% - 1234 грн.) Щодо зазначених розрахунків відповідач заперечень не подав. Суд вважає, що розмір втраченої вимоги в сумі 100 грн. не підлягає стягненню на користь позивача, так як обгрунтування позивача містять припущення щодо придбання ліків за меншою ціною в зв"язку з девальвацією гривні. Щодо стягнення компенсації за моральну шкоду в сумі 200 грн. суд вважає такий розмір компенсації справедливим і обгрунтованим, так як позивач є особою похилого віку, через невиплату орендної плати змушений звертатися за захистом своїх прав, через що зазнав душевних страждань та переживань. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial