Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» звернувся до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що Згідно наказу №4 від 26.07.2017, з 01 серпня 2017 року [PERSON] прийнято на посаду Заступника директора з розвитку ТОВ «Пасивний дім України». 30.10.2017 директором ТОВ «Пасивний дім України» Гербутом Максимом Володимировичем, було придбано для товариства ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) вартістю 29947,00грн з ПДВ. Вказаний факт підтверджується розхідною накладною №16491 від 30.10.2017, фіскальним чеком №285 від 30.10.2017 та звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №3 від 30.10.2017. Наказом директора ТОВ «Пасивний дім України» [PERSON] , №04-О3 від 02.11.2017 ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) зараховано до основних засобів ТОВ «Пасивний дім України». Цим же наказом вказаний ноутбук було надано для виконання робочих обов`язків Заступнику директора з розвитку [PERSON] . Вказаний факт підтверджується наказом №04-О3 від 02.11.2017 та актом приймання-передачі (внутрішньо-переміщених) основних засобів №0000-000002 від 02.11.2017. Директором ТОВ «Пасивний дім України» було прийнято наказ про внесення змін до штатного розкладу для приведення посад у відповідність до Національного Класифікатора України ДК003:2010 "Класифікатор професій" та змінено назву посади [PERSON] з "Заступника директора з розвитку" на ""Менеджера (управителя) з питань регіонального розвитку". Вказаний факт підтверджується наказом №12 штат від 01.08.2018 та штатним розкладом ТОВ «Пасивний дім України» від 01.08.2018. З вересня 2018 року відповідач перестав з`являтись в офіс ТОВ «Пасивний дім України» та виконувати свої трудові обов`язки. Після цього та дотепер між позивачем та відповідачем вирішується спір у Верховному Суді щодо дати звільнення відповідача зі займаної посади. Проте, факт припинення трудових відносин між сторонами не заперечується жодною із сторін. Вказані факти встановлені рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2019 та постановою Київського апеляційного суду від 13.01.2020 у справі №754/3017/19. Отже, факт припинення трудових відносин між позивачем та відповідачем автоматично припиняє підставу володіння, користування та розпорядження майном Товариства наданого працівника для виконання своїх трудових обов`язків. У зв`язку із систематичним нез`явленням відповідача на робочому місці, позивач 14.12.2018 направив на адресу відповідача лист з проханням повернути ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL), що підтверджується описом вкладення у цінний лист №0100167830387 від 14.12.2018 року та фіскальним чеком №0100167830387 від 14.12.2018. Оскільки, відповідач жодним чином не реагував на прохання повернути ноутбук та не вчинив жодних дій для його повернення власнику, то відповідно позивачем було надіслано на адресу відповідача кілька таких же листів з певною періодичністю. На день подачі позову до суду, відповідач не повернув ноутбук позивачу, чим змусив останнього звернутися до суд за захистом свого порушеного права. У зв`язку з викладеним позивач просить суд витребувати ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) у [PERSON] та повернути його ТОВ «Пасивний дім України». 10.12.2020 до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого зазначено, що відповідач дійсно перебував у трудових відносинах з позивачем. На даний момент між позивачем та відповідачем вирішуються спір у Верховному Суді щодо дати звільнення відповідача зі займаної посади та підстави звільнення. Відповідач не отримував від позивача ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL). Також, зазначений у видатковій серійний номер ноутбуку не може бути справжній, оскільки оригінальний серійний номер ноутбука фірми APPLE складається з 12 цифр та латинських літер, а наданий позивачем видатковій накладній зазначено 13 цифр та латинських літр. Компанія APPLE на офіційному сайті надає можливість за серійним номером ноутбуку перевірити коли він був придбаний, коли активований і чи чинна на нього гарантія. Однак, ввівши серійний номер SFVFV900VJ1WL сайт не надає такої інформації. Крім того, зазначена накладна не має реквізитів особи, яка отримала ноутбук. Про існування наказу про передачу ноутбуку відповідачу не відомо, до його відома він не доводився, про що свідчить відсутність підпису відповідача про ознайомлення з наказом. Також, копія другої сторінки акту приймання-передачі ноутбука, на якій розміщенні підписи директора позивача та ніби відповідача, може бути від іншого документу. У зв`язку з викладеним представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити в задоволені позовних вимог. Представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Кузьміч О.Д. в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві, просили суд відмовити в задоволенні позову. 19.05.2021 в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , є співробітником ТОВ «Пасивний дім України» з 2017 по 2021 рік, зазначила, що директором ТОВ «Пасивний дім України» Гербутом Максимом Володимировичем, було придбано ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 та передано відповідачу для роботи, передача відбулась в усному порядку, упаковку від ноутбука не зберігали. Відповідач [PERSON] постійно працював за ноутбуком на роботі та забирав ноутбук додому. Також, зазначила, що наказ про передачу ноутбуку відповідачу та акт складалися після покупки ноутбука. Свідок [PERSON] , є директором ТОВ «Пасивний дім України», зазначив, що 30.10.2017 особисто купив ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 в офіційному магазині APPLE, та передав його відповідачу для роботи. Відповідач [PERSON] працював за ноутбуком APPLE MACBOOK AIR 13 на роботі та забирав ноутбук додому, працював за ноутбуком більше одного року. Потім відповідач перестав виходити на роботу без належної причини, не виконував своїх обов`язків, та забрав дуже багато речей, які не належать йому, ноутбук не повернув Товариству. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» Гербута М.В. № 4 від 26.07.2017, [PERSON] було прийнято на посаду заступника директора з розвитку 01.08.2017 з окладом згідно із штатним розкладом. 30.10.2017 директором ТОВ «Пасивний дім України» Гербутом Максимом Володимировичем, було придбано для Товариства ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) вартістю 29 947,00грн з ПДВ. Згідно із наказу директора ТОВ «Пасивний дім України» Гербута М.В. № 04-03 від 02.11.2017, надано комп`ютер APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) для виконання робочих обов`язків заступнику директора з розвитку [PERSON] , однак наказ не містить особистого підпису [PERSON] про ознайомлення, що свідчить про те, що відповідача ТОВ «Пасивний дім України» не ознайомили з даним наказом. На підставі наказу директора ТОВ «Пасивний дім України» Гербута М.В. № 04-03 від 02.11.2017 було видано акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів,підписаний директором [PERSON] , як головою комісії, заступником директора [PERSON] , як членом комісії та менеджером проекту [PERSON] , як членом комісії, в акті зазначено, що проведений огляд - об`єкта - комп`ютер APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL), відповідає заявленим характеристикам та ввести в експлуатацію; у момент приймання (передачі) об`єкт знаходиться в [ADDRESS] , що є адресою позивача. Данні про передачу [PERSON] та прийняття в користування і розпорядження майном відсутні. Згідно із наказу директора ТОВ «Пасивний дім України» Гербута М.В. № 12 від 01.08.2018 внесено зміни в штатний розклад Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» з 01.08.2018 для приведення посад у відповідність до Національного Класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій». Відповідно до наказу директора ТОВ «Пасивний дім України» Гербута М.В. № 18 від 07.12.2018 до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно ст. 147 КЗпП України. 07.12.2018 ТОВ «Пасивний дім України» Гербутом М.В. направлено [PERSON] лист з проханням повернути ноутбук APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL). Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2019, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» про визнання звільнення незаконним, зобов`язання звільнити за власним бажанням, зобов`язання видати трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, стягнення вихідної допомоги, стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 13.01.2020, Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; визнано наказ за № 25-к від 31 січня 2019 року про звільнення [PERSON] по ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України, виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» незаконним; змінено формулювання причин звільнення [PERSON] з роботи, зазначивши, що він звільнений з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником законодавства про працю на підставі ст.38 ч.3 КЗпП України з виплатою на підставі ст. 44 КЗпП України вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку; змінено дату звільнення з 31.01.2019 року на 13 листопада 2018 року; зобов`язано ТОВ «Пасивний дім України» внести зміни до трудової книжки [PERSON] про його звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 ч.3 КЗпП України з 12 листопада 2018 року; стягнуто з ТОВ «Пасивний дім України на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та за час затримки видачі трудової книжки 53 165 гривень 22 копійок, а також вихідну допомогу в розмірі 60 162 гривні, а всього 113 327,20 гривень без віднімання сум податків і зборів, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень; стягнуто з ТОВ «Пасивний дім України» на користь [PERSON] 3000 гривень моральної шкоди; стягнуто з ТОВ «Пасивний дім України» на користь держави судовий збір у розмірі 16 999 гривень 50 коп. Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2020 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасивний дім України» на постанову Київського апеляційного суду від 13.01.2020. На час розгляду справи в суді, Верховним Судом рішення не ухвалено. Представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. обґрунтовував позовні вимоги тим, що трудові відносини між позивачем та відповідачем припинились, а тому автоматично припинились підстави володіння, користування та розпорядження майном Товариства, а саме ноутбуком APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL)і тому відповідач зобов`язаний повернути майно відповідно до положень статей 1212, 1213 ЦК України. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 316 ЦК України, передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Стаття 312 ЦК України регламентує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки, що визначено ст. 179 ЦК України. Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Чинне законодавство виділяє низку специфічних видів позовів, які випливають зі змісту самих норм права. Відтак поряд із віндикаційним, негаторним позовами використовується також позов, можливість подання якого виникає у зв`язку з кондикційними правовідносинами між сторонами, тобто про повернення безпідставно набутого чи збереженого майна. Суть кондикційного позову випливає з положень ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість. Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. До того ж, до предмету доказування у даній справі входить встановлення наступних обставин: чи набув відповідне майно відповідач за рахунок позивача; чи є для цього підстави. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 668/7704/15-ц та від 19 червня 2019 року у справі №643/822/17 (провадження № 61-21998св18). Отже належних та допустимих доказів безпідставного набуття та зберігання ноутбука APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL) саме [PERSON] представником позивача суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні. Суд критично ставиться до свідчення [PERSON] , оскільки судом встановлено, що він є директором ТОВ «Пасивний дім України» і має особистий інтерес та зацікавленість. Щодо свідка [PERSON] , то суд зазначає, що зі свідчень не вбачається факт безпідставного набуття та збереження майна [PERSON] . Слід підкреслити, що зобов`язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів позадоговірних зобов`язань, які регулюються положеннями глави 83 Цивільного кодексу України. Обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте чи збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи право чином. Відтак позивачем не доведено, що відповідач є особою, яка дійсно отримала в користування комп`ютер APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL), оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач вчинив неправомірні дії щодо використання та збереження спірного ноутбука і є відповідальною особою за ним. З огляду на фактично встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України через недоведеність факту безпідставного набуття та збереження відповідачем зазначеного позивачем ноутбука APPLE MACBOOK AIR 13 (MGD42) 2017 (SFVFV900VJ1WL). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed