Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

09 листопада 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20 січня 2005 року помер її брат - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності. Земельня ділянка, на якій розташований будинок, та земля для ведення підсобного господарства не приватизовані. Спадкоємцем після смерті [PERSON] залишився його син - [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час його смерті, однак, за життя не оформив своїх спадкових прав та помер 09 грудня 2016 року. Після смерті [PERSON] позивач як єдина спадкоємиця звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с. 59). Представник відповідача об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, просив розглянути цивільну справу у відсутності представника відповідача, рішення ухвалити на розсуд суду, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.60-61). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що 20 січня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується наданаю позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 842289, виданого 21 січня 2005 року Виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області, актовий запис № 5 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ямпільської селищної депутатів трудящих 26.03.1964 року та зареєстрованого в інвентарізаційному технічному бюро м. Красний Лиман (а.с.17). Згідно інформації, наданої 05 листопада 2018 року Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, житловому будинку, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 1964 року, надано наступну поштову адресу: Донецька область, Лиманський район, смт. Ямпіль, вул. Приозерна, буд. 5 (а.с. 19). Відповідно до Звіту про оцінку про оцінку нерухомого майна № 181-218/02 від 31 серпня 2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на землях комунальної власності за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, становить 47170,00 гривень (а.с.27-50). Вказане майно належало [PERSON] на праві власності, що підтверджується, що також підтверджується довідкою КП "Бюро технічної інвентарізації" від 21 серпня 2018 року (а.с. 18). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] був син померлого - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії IV-НО № 388144, виданого повторно 26 липня 1980 року, актовий запис № 53 (а.с. 15). Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки, виданої 16 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, в будівлі, розташованої за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, були зареєстровані та проживали з 2004 року і по день смерті [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Отже, [PERSON], оскільки проживав з померлим [PERSON] на момент його смерті, фактично прийняв спадщину, однак, за життя не оформив своїх спадкових прав та 09 грудня 2016 року помер, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 968819, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1075 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з вищезазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область. Відповідно до вимог ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є рідною сестрою померлого [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про її народження, актовий запис № 50 (а.с. 13), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯЮ № 096445, актовий запис № 24, копією свідоцтва про шлюб серії VІІІ-УР № 068070, виданого 27 січня 1966 року, згідно з яким позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Дерев"янко" на "Корабльова", актовий запис № 2 (а.с. 14), та відповідно є рідною тіткою померлого [PERSON]. Таким чином, позивач [PERSON] як рідна тітка померлого [PERSON] має право на спадкування у третю чергу. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно відомостей, наданих 22 листопада 2018 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON], 24 березня 2017 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 145/2017, з іншими заявами про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття до Лиманської нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 62). У вересні 2018 року [PERSON] як єдина спадкоємиця після смерті [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26 вересня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на ім"я померлого [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область (а.с.52). Отже, на даний час позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися житловим будинком, що входить до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки житловий будинок, розташований за адресою: вул. Приозерна (колишня Жовтнева площа), буд.5 (колишній 26), смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, правомірно належав [PERSON], та який відповідно до встановлених законодавством вимог прийняв у спадщину племінник позивача - [PERSON]. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved