Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1719498,45 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. В обґрунтування покликався на те, що 03.06.2008р. між сторонами укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2125, згідно з яким банк надав позичальнику - відповідачу кредит в розмірі 200000 грн. з оплатою 19,5% річних зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 03.06.2018р. на споживчі цілі під заставу. 15 вересня 2008р. між позивачем та відповідачем укладений додатковий договір №2 про внесення змін і доповнень до договору відновлюваної кредитної лінії № 2125, згідно з яким сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 1 400 000 грн. з оплатою 19,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії між позивачем та відповідачем 03 червня 2008р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3320, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. 16 вересня 2008р. між позивачем, відповідачем та майновими поручителями: [PERSON] та [PERSON] укладено додатковий договір до іпотечного договору від 03 червня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], згідно з яким останні надали в іпотеку Позивачу нежитлову будівлю загальною площею 1363,1 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,07 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Оскільки відповідач не виконувала зобов'язання за кредитним договором, позивач звернувся в суд з позовом про зміну умов кредитного договору щодо строку його виконання, стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на два предмети іпотеки. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-318/2011 від 19.05.2011р. за позовом банку до [PERSON], [PERSON], [PERSON] змінено умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2125 від 03.06.2008 р. щодо строку його виконання; стягнуто із відповідача заборгованість в розмірі 1 893 467.38 грн. ( в тому числі -1 245 160 гривень - основний борг по кредиту. 145 840 гривень - прострочений борг по кредиту. 443 467,41 гривень - прострочені відсотки. 50 000 гривень - пеня) шляхом звернення стягнення на наступні предмети іпотеки: квартиру [ADDRESS] та нежитлову будівлю загальною площею 1363,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» 10 грудня 2012 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна продано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] за ціною 269340,00 грн.; 14 лютого 2014 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна Публічному акціонерному товариству «Державний Ощадний банк України» передано нежитлову будівлю загальною площею 1363,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка складає 1 268 987,00 грн. (початкова ціна майна). Після реалізації предметів іпотеки залишок заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору відновлюваної кредитної лінії №2125 становить 1 719 498, 45 грн., в тому числі: 370319,19 грн. - прострочений борг по кредиту; 22428,35 гри. - прострочені відсотки; 1276740,91 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів. Відповідно до Відповідно до ч.4 ст.591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.7 ст.47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом. Згідно п. 3.3.2 кредитного договору відповідач зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. Відповідно до п.6.3.2. договору іпотеки у випадках, коли суми, вирученої від продаж) предмета іпотеки, недостатньо для повного задоволення розміру зобов'язання та витрат, зазначених у п.4.3 цього договору, іпотекодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення зобов'язання та видатків, з іншого майна іпотекодавця. У відповідності до п.7.8 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в т.ч., але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Оскільки сума, одержана від реалізації предметів іпотеки, не покрила вимог іпотекодержателя (позивача), останній просив стягнути з відповідача заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, яка згідно з представленим ним розрахунком станом на 09.10.2014р. становить 1719498,45 грн., а також судові витрати в розмірі 3654,00 грн. Представник позивача Романова Н.В. в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не заперечила, але вважала, що зазначену суму заборгованості слід стягувати й з поручителів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3,11,15,59,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України, одним із яких є визнання права, якщо таке заперечується чи не визнається іншими особами. Тому власник порушеного права зобов»язаний довести належність йому такого права і відповідно може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. за №5 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансові установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові і розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до п.3.3.1. договору відновлюваної кредитної лінії № 2125 зі змінами та доповненнями, відповідач зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, та точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом. Відповідно до п.5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,07 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до ч.4 ст.591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає. з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.7 ст.47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 3.3.2 кредитного договору відповідач зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. Відповідно до п.6.3.2. договору іпотеки у випадках, коли суми, вирученої від продаж) предмета іпотеки, недостатньо для повного задоволення розміру зобов'язання та витрат, зазначених у п.4.3 цього договору, іпотекодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення зобов'язання та видатків, з іншого майна іпотекодавця. Оскільки відповідачка не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором позивач змушений був звернутися в суд з позовом про зміну умов кредитного договору щодо строку його виконання, стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на два предмети іпотеки. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-318/2011 від 19.05.2011р. за позовом банку до [PERSON], [PERSON], [PERSON] були змінені умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2125 від 03.06.2008 р. щодо строку його виконання; стягнуто із відповідача заборгованість в розмірі 1 893 467.38 грн. ( в тому числі - 1 245 160 грн. - основний борг по кредиту. 145 840 грн. - прострочений борг по кредиту. 443 467,41 грн. - прострочені відсотки. 50 000 грн. - пеня) шляхом звернення стягнення на наступні предмети іпотеки: квартиру [ADDRESS] та нежитлову будівлю загальною площею 1363.1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В ході виконання даного рішення суду 10 грудня 2012 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна продано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] за ціною 269340,00 грн.; 14 лютого 2014 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна ПАТ «Державний Ощадний банк України» передано нежитлову будівлю загальною площею 1363,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка складає 1 268 987,00 грн. (початкова ціна майна). Однак, після реалізації предметів іпотеки, залишок заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору відновлюваної кредитної лінії № 2125 становить 1 719 498, 45 грн., з яких: 370319,19 грн. - прострочений борг по кредиту; 22428,35 гри. - прострочені відсотки; 1 276740,91 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. за №5 при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Оскільки, [PERSON] та [PERSON], які були іпотекодавцями, вже відповіли перед банком за невиконання боржником (позивачкою) основного зобов'язання в межах вартості належних їм предметів застави/іпотеки, останні не несуть солідарну відповідальності за цим позовом разом з відповідачкою. Відповідно до п.7.8 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України для всіх грошових зобов'язань позичальника (в т.ч., але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідачки на користь позивача зазначену заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, яка згідно з представленим останнім розрахунком станом на 09.10.2014р. становить 1719498,45 грн., а також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України - понесені позивачем у зв'язку із зверненням до суду та розглядом даної справи судові витрати, які становлять 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved