Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

06.08.2019 року [PERSON] , звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , який помер [INFO] , за ступенем спорідненості двоюрідна сестра - двоюрідний брат; встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом із двоюрідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , починаючи з січня 2013 року до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Вимоги заявниці обґрунтовані тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть від 08.01.2019 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала померлому на праві власності на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2012 р. про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , а також на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1998 р., згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . На підтвердження факту родинних відносин заявниця зазначила, що 25 липня 1975 р. уклала шлюб з [PERSON] , після чого, вона змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 25.07.1975 р. № 309556. Її батьками в свідоцтві про її народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Мати Заявниці [PERSON] 1925 р.н. уклала 27 липня 1946 році шлюб, після чого змінила прізвище з помилково зазначеного також « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.08.2019 р. №.00023564590. Вона народилася в с. В.Солена Вознесенського району Миколаївської області. Мати Заявниці [PERSON] мала рідного брата [PERSON] ) [INFO] - дядька заявниці. Він народився в с. Куйбишево Новоодеського району Миколаївської області (за старими даними с. Н.Косіарівка, Одеська область) і їх батьками були [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Оскільки свідоцтво про народження матері зявниці - [PERSON] не збереглося в оригіналі, то заявниця звернулася із запитом до Державного архіву Миколаївської області щодо одержання інформації про народження матері і її брата для підтвердження родинних відносин між ними. Але, згідно з відомостями Державного архіву Миколаївської області від 01.06.2019 року, в архівах відсутні записи, які б могли підтвердити факт народження у 1919 році [PERSON] та у 1925 році - [PERSON], оскільки метричні книги до архіву на зберігання не надходили. Окрім цього в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено по-батькові [PERSON] , а в свідоцтві про смерть та інших документах по-батькові [PERSON] . У Заявниці та її родичів збереглися наступні документи, які надані до суду: копія паспорту [PERSON] , яка підтверджує її народження [INFO] у селі В.Солена Вознесенського району Миколаївської області; оригінал свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , яке підтверджує, що останній народився [INFO] у селі В.Солена Вознесенського району Миколаївської області; посвідчення [PERSON] від 27.06.1955 р. про закінчення школи, де вказано його по-батькові як [PERSON] ; партійний білет [PERSON] від 26.07.1973 р. де вказано його по-батькові [PERSON] . [INFO] у дядька заявниці [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.08.1955 р. № [NUMBER] . В ньому батьком дитини зазначено [PERSON] . Відтак, заявниця стверджує, що [PERSON] її двоюрідний брат. Заявниця зазначає також, що була зареєстрована за іншою адресою, проте після смерті дядька [PERSON] 04.12.2011 р. вона була вимушена проживати разом зі своїм двоюрідним братом однією сім?єю в спадковій квартирі [NUMBER] , доглядати за ним, оскільки той хворів на серцеву недостатність (не міг ходити ногами) та потребував стороннього догляду до його смерті. Дітей і дружини [PERSON] не мав. Заповіту не залишав. Натепер [PERSON] продовжує мешкати у спадковій квартирі [NUMBER] та утримувати її у житловому стані, сплачувати по ній всі використані комунальні послуги, про що свідчать надані суду квитанції про оплату житлово - комунальних послуг. Заявниця звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата, проте нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав на квартиру у зв`язку із недоведеністю факту родинних відносини між нею та двоюрідним братом [PERSON] . На підставі викладеного, позивачка просить суд встановити факт родинних відносин та факт її спільного проживання з двоюрідним братом для оформлення спадкових прав на квартиру [ADDRESS] . Заявник [PERSON] і представник позивача адвокат Долгова Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та просили про їх задоволення у повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи він повідомлявся вчасно належним чином. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено що [INFO] помер двоюрідний брат заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 11.01.2019 р. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру за [ADDRESS] . Вказана квартира належала померлому на праві власності на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2012 р. на успадковані 2/3 частки після смерті батьків [PERSON] і на 1/3 частку відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1998 року, виданого ДКП «Комунар-побут». Порядок прийняття спадщини, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті1268, статті1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Після смерті [PERSON] спадщину прийняла заявниця в порядку спадкування за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявниця [PERSON] постійно проживала разом із двоюрідним братом з 2011 року, про що свідчить акт про проживання від 29.07.2019 р. та пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Але вона не була зареєстрована разом із двоюрідним братом в квартирі [ADDRESS] , а була зареєстрована за іншою адресою. Заявниця, доглядала [PERSON] до кінця його життя і прийняла у спадщину за законом, а саме: квартиру [NUMBER] , яка належала [PERSON] яку він успадкував після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] Коли [PERSON] [INFO] помер, заявниця звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідного брата. Проте, постановою від 20.07.2019 року №1168/02-32, виданою Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю в неї документів, які є доказом родинних відносин між нею та [PERSON] . Однак, дослідивши матеріали відповідної справи, судом встановлено наступне. [INFO] народилася заявниця [PERSON] . Її батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . 25 липня 1975 р. заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 25.07.1975 р. №309556. Мати Заявниці [PERSON] 1925 р.н. уклала 27 липня 1946 році шлюб, після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.08.2019 р. №.00023564590. Вона народилися в с.В.Солена Вознесенського району Миколаївської області. [PERSON] мала рідного брата [PERSON] ) [INFO] - дядька заявниці. Він народився в с. Куйбишево Новоодеського району Миколаївської області (за старими даними с. Н.Косіарівка, Одеська область) і їх батьками були [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . [INFO] у дядька заявниці [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.08.1955 р. № [NUMBER] . В ньому батьком зазначено [PERSON] . А відтак, [PERSON] є двоюрідним братом Заявниці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1998 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] син [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва про встановлення факту родинних відносин з батьком через різне написання в документах по-батькові його батька, і визнання права власності за ним на 2/3 частки квартири [NUMBER] в порядку спадкування за законом. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2012 р., факт родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] був встановлений, а також, було визнано право власності за [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Після набрання вищевказаним рішенням законної сили, [PERSON] став одноосібним власником квартири [ADDRESS] ., де і проживав по день смерті, відповідно до довідки № 229 від 24.01.2019 р. Заявниця [PERSON] залишилась єдиною спадкоємицею. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , немає. Заповіту [PERSON] не залишив. Факт спільного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що заявниця [PERSON] з 2011 року проживала з двоюрідним братом, оскільки той мав проблеми з серцем, не міг нормально пересуватися і потребували догляду, а тому, такий догляд з боку заявниці був фактично необхідним. З викладеного вбачається, що заявниця дійсно проживала з двоюрідним братом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , в період з 2011 року по день смерті двоюрідного брата, а отже вступила в управління спадковим майном після його смерті в порядку спадкування за законом як спадкоємиця четвертої черги і вступила в управління спадковим майном на квартиру [NUMBER] після нього. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Частиною першою статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Судом встановлено, що позивачка дійсно з 2011 року постійно проживала разом із двоюрідним братом [PERSON] до дня його смерті однією сім?єю у спадковій квартирі [NUMBER] . Заявниця доглянула його і поховала за власний рахунок. За таких умов, згідно вимог ст. 1264 ЦК України, прийняла спадщину після його смерті, як спадкоємиця четвертої черги за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, встановлено що в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Згідно зі ст.ст. 3. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, зокрема й у судовому порядку. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника.

Outcome: approved