Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

10 грудня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (л/с 1-2). Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 19034,79 доларів США на строк до 29 березня 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - 520,05 доларів США, проценти за користування кредитом - 1155,97 доларів США, комісія за користування кредитом - 128,94 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 4499,18 доларів США, всього - 6304,14 доларів США. На підставі викладеного позивач АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 6304,14 доларів США (в гривневому еквіваленті - 157540,46 грн.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 2363,11 грн. 10 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала - л/с 23). 20 грудня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 27), яким він заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року він отримав в ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк") кредит в сумі 15352,20 доларів США для придбання автомобіля. Підстави виникнення заборгованості за цим кредитним договором вже були предметом спору в цивільних справ № 655/331/14-ц та № 655/80/16-ц, які розглядались в судах. Так, рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2014 року, ухваленим в цивільній справі № 655/331/14-ц, відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль "Fiat Doblo", який був предметом застави в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року. При розгляді справи суд встановив, що ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом лише 28 квітня 2014 року, пропустив строк позовної давності як стосовно основних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, так і стосовно додаткових вимог, нарахованих поза межами позовної давності до основної вимоги. Суд відмовив в задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2014 року залишено без змін. В 2016 році ПАТ КБ "ПриватБанк" знову пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року. Ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року, постановленою в цивільній справі № 655/80/16-ц, позовну заяву залишено без розгляду. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин відповідач заявляє про застосування позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності. 25 лютого 2020 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь на відзив (л/с 45-46, 53-54), якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. Додатково позивач пояснив, що згідно п.5.1 кредитного договору № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року цей договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тому строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. 03 вересня 2020 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшла заява (л/с 98-99, 114-115), якою позивач змінив свої позовні вимоги. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року позивач застосував до боржника положення ч.2 ст.625 ЦК України: три проценти річних від простроченої суми заборгованості (520,05 доларів США) за період часу з 31 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2019 року, що становить 46,84 доларів США. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 46,84 доларів США (в гривневому еквіваленті - 1170,53 грн.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 2363,11 грн. В судовому засіданні, яке відбулось 10 вересня 2020 року, представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" Мазур В.М. підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про зміну позовних вимог. В судове засідання, яке відбулось 05 жовтня 2020 року, представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" Мазур В.М. не з`явився у зв`язку з професійною зайнятістю. В судове засідання, яке відбулось 26 листопада 2020 року, представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає можливим закінчити розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року (л/с 6-7) ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 15352,20 доларів США на купівлю автомобіля та в розмірі 23105,20 грн. на сплату страхових платежів, на строк до 28 березня 2012 року (включно), зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту (комісії за користування кредитом) в розмірі 1 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту. Відповідач [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором. З розрахунку (л/с 3-4) вбачається, що станом на 31 жовтня 2019 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" нарахував відповідачеві [PERSON] заборгованість за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року: кредит - 520,05 доларів США, проценти за користування кредитом - 1155,97 доларів США, комісія за користування кредитом - 128,94 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 4499,18 доларів США, всього - 6304,14 доларів США. Під час розгляду даної цивільної справи позивач АТ КБ "ПриватБанк" змінив свої позовні вимоги, здійснивши новий розрахунок заборгованості. Так, у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" застосував до боржника положення ч.2 ст.625 ЦК України: три проценти річних від простроченої суми заборгованості (520,05 доларів США) за період часу з 31 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2019 року, що становить 46,84 доларів США. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1, ч.2 ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 - ч.3 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, заявив про застосування позовної давності. Так, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.2, ч.5 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. П озовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації ; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності; 4) у зв`язку з недоліками проданого товару; 5) про розірвання договору дарування; 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти; 7) про оскарження дій виконавця заповіту; 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства. Позовна давність у чотири роки застосовується за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Згідно ч.1, ч.2 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Згідно ч.1, ч.2 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року була предметом спору в цивільних справ № 655/331/14-ц та № 655/80/16-ц, які розглядались в судах. Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2014 року, ухваленим в цивільній справі № 655/331/14-ц, відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль "Fiat Doblo", який був предметом застави в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2014 року залишено без змін. При розгляді справи судами всіх трьох інстанцій було встановлено, що перебіг трирічного строку позовної давності як за основними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року, так і за додатковими вимогами почався 25 квітня 2011 року та сплинув 25 квітня 2014 року. ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом лише 28 квітня 2014 року, пропустив строк позовної давності як стосовно основних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року, так і стосовно додаткових вимог, нарахованих поза межами позовної давності до основної вимоги. Суд відмовив в задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності. В 2016 році ПАТ КБ "ПриватБанк" знову пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року, але в подальшому подав заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року, постановленою в цивільній справі № 655/80/16-ц, позовну заяву залишено без розгляду. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд критично оцінює доводи позивача АТ КБ "ПриватБанк" про те, що в п.5.1 кредитного договору № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року сторони домовились про збільшення позовної давності. Так, згідно п.5.1 кредитного договору - даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно п.1.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі наданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. Отже, в пункті 5.1 кредитного договору сторони не домовлялись про збільшення позовної давності. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач АТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом 10 грудня 2019 року, пропустив строк позовної давності стосовно додаткових вимог, нарахованих поза межами позовної давності до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В ході розгляду даної цивільної справи відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності, а позивач АТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HEW0AK10390005 від 28 березня 2007 року задоволенню не підлягає, у зв`язку із спливом позовної давності. Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача АТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed