Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

12.11.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в частці 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , як свідчить запис у свідоцтві про її народження. З батьком її доньки [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження (серія [NUMBER] ). Вона звернулася до [PERSON] з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачуючи аліменти, так як вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а донька проживає разом із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. [PERSON] має добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку в жодній медичній установі, а тому в змозі сплачувати аліменти, так як має постійний заробіток. Відповідач не зобов`язаний до виплати аліментів будь-кому, крім їхньої спільної дитини. Відповідач не має інших утриманців чи аліментних зобов`язань. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд, що з`явитись до суду не має можливості, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 30). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . З батьком її доньки [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Проте, відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню дочки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на викладене, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, малолітньої дитини та відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, зважаючи на задоволення позовної вимоги майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 року становить 2102 грн. 00 коп., із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Outcome: approved