Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і з вимогами до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» і просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк». Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Позивачу стало відомо про вжиття заходів забезпечення позову Господарським судом м. Києва 01.07.2013р. у справі відносно ПАТ «Кредитпромбанк», які були скасовані 24.09.2014р. , але ухвала набрала законної сили лише 11.12.2013р. що свідчить про те, що станом на день укладення спірного договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. діяла заборона відчуження прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» в розмірі 217 391 416грн. Отже банк був обмежений у своїй дієздатності забороною, що встановлена ухвалою господарського суду м. Києва від 01.07.2013р. З огляду на обізнаність ПАТ «Кредитпромбанк» з наявністю заборон та обмежень щодо його прав і майна на час укладення договору купівлі-продажу, а відповідно , і обмеження їх обігу шляхом заборони проведення відчуження , і його наміру продати майно, на яке була накладена заборона для забезпечення виконання рішення суду, з метою унеможливити звернення стягнення на нього у майбутньому , позивач вважає, що укладеним договором внаслідок винних дій продавця порушено публічний порядок. Крім того позивач зазначає про те, що укладення даного договору також порушує його права, оскільки покупець ПАТ "Дельта- банк» не повідомляючи позивача , про заміну кредитора (стягувача) вчиняє дії направлені на обмеження прав та свобод позивача (зокрема було подано заяву до Відділу примусового виконання супових рішень ДВС України про внесення подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон із вилученням паспортного документу (ухвала Шевченківського районного суду від 22.05.2014 року). Крім того, новий стягувач через вади спірного договору купівлі- продажу не має всіх прав та обов'язків Кредитора по кредитному договору, оскільки придбав лише одне право - право вимоги. Через це позивач позбавлений права вирішувати з ним питання реструктуризації, переведення боргу на іншу особу та інше. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуючи на те, що укладений договір не порушує прав або охоронюваних інтересів позивача та не порушує публічний порядок укладення правочинів. Представник звертала увагу суду на тому, що посилання позивача на дію заборони Господарського суду м. Києва у вигляді арешту на майно однієї із сторін правочину, є безпідставним, оскільки ухвали господарського суду набирають законної сили в день їх винесення. Вислухавши представника позивача [PERSON], представника відповідачів [PERSON], дослідивши письмові докази у у справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні обставини. 16 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк" в особі Миколаївської філії було укладено договір поруки №02/02/079/08-КЛТ/П01/08-КЛТ до кредитного договору №02/079/08-КЛТ від 16.08.2008 року. Відповідно до даного договору, Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань юридичною особою - ЗАТ "Українські ковбаси" за кредитним договором №02/079/08-КЛТ від 16.08.2008 року, укладеним між Банком та Позичальником (п. 1.1. договору). Пунктом 1.2. Договору встановлено умови кредитного договору в частині розміру основного зобов'язання - 1485000 Дол.США, процентної ставки - не менше 15% річних, - терміну повернення кредиту - 15.07.2015 року, порядок сплати процентів та відповідальності Позичальника. 20.04.2011 року ПАТ "Кредитпромбанк" звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] 14295591,15 грн. як з поручителя за названим кредитним договором. 20.09.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішення по справі №2- 1422/2011 року про задоволення позову ПАТ "Кредитпромбанк" в повному обсязі. 22.07.2014 року позивач отримав ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва про заміну сторони у виконавчому провадженні за вказаним вище рішенням з якого дізнався, що 27.09.2013 ПАТ "Кредитпромбанк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №02/079/08-КЛТ від 16.07.2008 року відступило свої права вимоги ПАТ "Дельтабанк". Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права Позивача Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного Позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, виходячи із наведених приписів, Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним Договору про передачу активів, не будучи його стороною, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним Договір про передачу активів порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту Позивача. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком Позивача, відповідно до ст. 60 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Як роз'яснив Верховний Суд України в п.26 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9 особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. 27 вересня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги , згідно якого продавець продав (відступив) , а покупець придбав (прийняв) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь якої зміни зобов'язань Позивача не відбулося, отже його права не порушені та внесення змін до договору не потребується, оскільки відбулася лише зміна кредитора на підставі закону. Отже, звернення до суду має бути пов'язане із необхідністю захисту порушених або оспорюваних прав чи охоронюваних законом інтересів позивача і, відповідно, задоволення позовних вимог можливе у разі, якщо суд встановить порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Із обставин цієї справи не вбачається порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача правочинами щодо передачі активів стороною яких позивач не є, оскільки позивач не зазначив чим порушуються саме його права наявністю оспорюваних правочинів, а обставини які наведені у позові не є такими, що заслуговують на увагу. Головним та фактично єдиним аргументом невідповідності договору купівлі- продажу нормам діючого законодавства Позивач зазначає те, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу по господарській справі № 910/12352/13 було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу господарського суду м. Києва від 24.09.2013 року, якою було скасовано ухвалу господарського суду м. Києва 01.07.2013 р. про застосування заходів забезпечення позову та накладення арешту на грошові кошти ПАТ «Кердитпромбанк» та заборони йому здійснювати правочини щодо рухомого та нерухомого майна. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що укладений 27 вересня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" договір купівлі-продажу прав вимоги був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відсутність наведеного свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed