Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ск-1075-019191/7-2008 від 30 липня 2008 року, в обґрунтування якого посилався на те, що між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" укладено кредитний договір № Ск-1075-019191/7-2008 від 30 липня 2008 року за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 16363,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1 % на рік, строком до 30 липня 2010 року включно. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, заборгованість в установлені договором строк не повернула, у зв'язку з чим станом на 01 квітня 2014 року у неї наявна заборгованість перед банком, загальний розмір якої становить 392604,73 гривень, яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також - судовий збір у сумі 3654,00 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, заперечувала проти задоволення позову, просила зменшити розмір нарахованої пені та штрафних санкцій. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30 липня 2008 року між позивачем та ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є позивач укладено кредитний договір № Ск-1075-019191/7-2008 (надалі - Договір), за умовами якого, ВАТ "Родовід Банк" надав, а відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 16363,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1 % на рік, строком до 30 липня 2010 року включно. У відповідності до п.2,7 Договору, щомісячна плата за обслуговування СК становить 2,7 % від суми наданого споживчого кредиту. У відповідності до п.5.2.16 Договору, за порушення Держателем строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати процентів, внесення плати за обслуговування платіжної картки, банк має право стягувати з Держателя пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 30 липня 2008 року, розпискою держателя картки від 30 липня 2008 року. Згідно ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, сплати коштів за обслуговування карткового рахунку, внаслідок чого станом на 01 квітня 2014 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, загальний розмір якої становить 392604,73 гривень та яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 10459,98 грн., простроченої заборгованості за процентами - 16,52 грн., простроченої заборгованості плати за кредитом в розмірі 7394,39 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 278952,17 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 346,78 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом - 152112,49 грн., три проценти річних від суми простроченого кредиту - 1123,89 грн., три проценти річних від суми прострочених процентів за кредитом - 1,66 грн., три проценти річних від суми простроченої плати за кредитом - 780,79 грн., інфляційні втрати від суми простроченого кредиту - 851,33 грн., інфляційні втрати від суми прострочених процентів по кредиту - 851,33 грн., інфляційні втрати від суми простроченої плати за кредитом - 563,37 грн. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності становить 3 роки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як свідчать матеріали справи, з 30 квітня 2011 року, позивач перестав виконувати зобов`язання за укладеним договором, внаслідок чого, перевіривши розрахунок суми позову, який є вірним та обгрунтованим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 21193,28 грн., що в цілому складається з: 10459,98 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 16,52 грн. - простроченої заборгованості за процентами; 7394,39 - простроченої заборгованості плати за кредитом; 1906,34 грн. - трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості; 1416,05 грн. - інфляційних втрат. Водночас, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України суд вважає за необхідне відмовити банку у задоволенні вимог до відповідача щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, за несвоєчасне погашення процентів по кредиту та за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом, оскільки строк виконання кредитних зобов'язань за Договором настав 30 квітня 2010 року, а з вимогою щодо стягнення пені банк звернувся лише у 2014 році. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, в рахунок повернення судового збору, суму в розмірі 211,93 грн.

Outcome: partial