Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

позов мотивовано тим, що 01 вересня 2007 року за № 2/141081/І0ц-1129 між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" та позивачем укладено договір про постачання гарячої води З 08.04. 2014 року, на підставі розпорядження міського голови та наказу директора Міського комунального підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» відповідач припинив постачати гарячу воду. Всі зазначені обставини призвели до моральних страждань позивача, погіршення його, інваліда першої групи, ветерана війни та праці, стану здоров'я. Завдану йому таким чином моральну шкоду, позивач оцінює у 2000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що постачання гарячої води припинено у зв'язку з закінченням опалюваного сезону та консервацією котелень, а також у зв'язку із наявністю заборгованості населення за оплату гарячої води. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем послуг з підігріву води, постачання якої здійснює Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі за текстом рішення МКП "ДМТМ"). Між [PERSON] та МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" 01 вересня 2007 року було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п. 1 якого МКП "ДМТМ" зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.п. 1 п. 19 вказаного договору виконавець зобов'язаний забезпечувати вчасне та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами договору. МКП "ДМТМ" є виробником та постачальником теплової енергії споживачам міста Дніпропетровська. Відповідач здійснює централізоване постачання гарячої води з використанням внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, що передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 27 договору укладеного між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавець не несе відповідальності у разі якщо обмеження або припинення надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води сталося у разі обмеження або припинення постачання виконавцю енергоресурсів (газ, електроенергія) з боку енергопостачальних організацій. Факт обмеження або припинення постачання Міському комунальному підприємству "Дніпропетровські міські теплові мережі" енергоресурсів (газу чи електроенергії) в судовому засіданні не встановлено. Умовами укладеного між сторонами договору від 01 вересня 2007 року не передбачена можливість Міському комунальному підприємству "Дніпропетровські міські теплові мережі" припинити надання послуг з підігріву та постачання гарячої до квартири споживача, який належним чином виконує свої обов'язки за договором, що в даному випадку не може вважатися належним виконанням відповідачем умов укладеного договору. Окрім того, посилання відповідача на те, що підприємство виробляє теплову енергію у вигляді опалення та підігріву води згідно виділених лімітів природного газу, а отже у зв'язку із обмеженням таких лімітів на газ, гаряче водопостачання на будинок [ADDRESS] припинено в між опалювальний період, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки умовами укладеного між сторонами договору не передбачено можливості припинення виконавцем надання відповідних послуг саме з таких причин. Вказана обставина не визначена і у ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка визначає вичерпний перелік випадків коли у наданні комунальних послуг можуть бути застосовані перерви. Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства України. Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин, позовні вимоги [PERSON] про відновлення постачання гарячої води є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідачем не доведено наявності обставин, за якими згідно умов укладеного із позивачем договору, він міг правомірно припинити надавати послуги з постачання гарячої води до квартири в якій проживає [PERSON] Про можливість припинення постачання гарячої води в міжопалювальний період в договорі не зазначається. Наявність причин, що зумовлювали б перерву у постачанні гарячої води до квартири споживача, в судовому засіданні не встановлено. Оскільки постачання гарячої води припинено на підставі наказу директора Міського комунального підприємства «Дніпропетровські теплові мережі» від 07.04.2014 року № 145, то наказ, в частині припинення експлуатації устаткування, встановленого в котельні, що забезпечує постачання гарячої води в будинок [ADDRESS] не відповідає вимогам закону, а тому визнається судом недійсним. Разом з тим, суд не бачить підстав для задоволення позову в частині визнання розпорядження Дніпропетровського міського голові від 21 березня 2014 року за № 115 незаконним, оскільки воно має дозвільний характер і не забороняє відповідачу постачання гарячої води. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законами "Про інформацію", "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із договору постачання теплової енергії, а відтак ст. 1167 ЦК України, яка поширюється на позадоговірні правовідносини, не може бути застосована при вирішенні цього спору. Не може бути застосовано й Закон України "Про захист прав споживачів". Згідно зі ст. ст. 4, 22 указаного Закону моральна шкода відшкодовується у разі заподіяння її небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. У зв'язку з тим, що судом таких обставин не встановлено, підстав для застосування вказаного Закону й стягнення сум на відшкодування моральної шкоди також немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial