Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач ТОВ "Кредитні ініціативи" просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 312,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка, загальною площею 0,0839 га, кадастровий номер 5622610100000060095, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 26507010332001 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО: 300346, Юридична адреса:07400, бул. Незалежності, 14 м.Бровари Київська обл.), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1703/0608/55-020 від 25.06.2008 року, яка станом на 25.03.2013 складає 1060968,38 грн., а саме: за кредитом - 635532,46 грн.; за відсотками - 212037,52 грн.; пеня - 213398,40 грн; шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна; стягнути з відповідача на його користь витрати на сплату судового збору у розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25 червня 2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступником якого є ТОВ Кредитні ініціативи) уклали договір №1703/0608/55-020 з подальшим внесенням змін та доповнень, за яким банк зобовязувався надати кредит у розмірі 80000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Стверджує, що банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання, чим порушив істотні умови договору, в результаті чого станом на 25.03.2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом 79511,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 635532,46 грн.; по відсотках 26527,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 212037,52 грн.; пеня 26698,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 213398,40 грн. Вказує, що з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, ВАТ Сведбанк (правонаступником якого є ТОВ Кредитні ініціативи) та відповідач уклали іпотечний договір №1703/0608/55-020-Z-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 312,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, згальною площею 0,0839 га, кадастровий номер 5622610100000060095, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Зазначає, що сторони оцінили вищевказаний предмет іпотеки в 1 115 730 грн., у тому числі вартість житлового будинку 1 006 390 грн., вартість земельної ділянки 109 340 грн., що за курсом Національного банку України на день укладання цього договору становить у еквіваленті 144 900 доларів США, у тому числі вартість житлового будинку 130700 доларів США, вартість земельної ділянки 14200 доларів США. Вказує, що на виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення про усунення порушень з вимогою про добровільне виселення, яка до цього часу залишається не виконаною. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд важає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступником якого є ТОВ Кредитні ініціативи) уклали договір №1703/0608/55-020 з подальшим внесенням змін та доповнень, за яким банк зобовязувався надати кредит у розмірі 80000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п.4.1. кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові можливість скористатися кредитом з дотримання умов, передбачених цим договором. Згідно п.п. 5.1., 5.2. позичальник зобовязується: забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів, передбачених даним договором, шляхом забезпечення наявності на рахунку, зазначеному в п.3.1.3. грошових коштів у сумі достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати; належним чином виконувати свої зобовязання за цим договором, в тому числі передати обєкт нерухомості в іпотеку банку відповідно до умов п.2.1. цього договору. У п.9.1. передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п.2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, 25 червня 2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступником якого є ТОВ Кредитні ініціативи) та відповідач [PERSON] уклали іпотечний договір №1703/0608/55-020-Z-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 312,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, загальною площею 0,0839 га, кадастровий номер 5622610100000060095, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Однак, в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми заборгованості по кредиту відповідач не виконала, що призвело до утворення заборгованості. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно з умовами договору і вимогами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконав умови зазначеного договору, а тому з нього повинна бути стягнута заборгованість за договором станом на 25 березня 2013 року на загальну суму 1 060 968 грн. 38 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 635532 грн. 46 коп.; заборгованість за відсотками - 212037 грн. 52 коп.; пеня 213398 грн. 40 коп. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України Про іпотеку, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави), одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави), належні іпотекодавцю, який не є позичальником. Відповідно до положень ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як вбачається із матеріалів справи, відовідачу [PERSON] було надіслано вимогу про усунення порушень та запропоновано погасити заборгованість у розмірі 1060968 грн. 38 коп. та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку несплати боргу. Відповідач на вказану претензію не відповіла, заборгованість не погасила. За таких обставин, згідно умов кредитного договору, іпотечного договору та у відповідності до вимог законодавства, внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань, позивач набув права задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частина 1 ст. 590 ЦК України встановлює, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 39 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ч. 6 ст. 38 Закону України Про іпотеку ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За нормами ч.1 ст. 41 Закону України Про іпотеку реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цьогоЗакону. Як вбачається із п.2 договору про внесення змін та доповнень №1 від 29 квітня 2009 року до договору іпотеки №1703/0608/55-020-Z-1 від 25 червня 2008 року сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 1 115 730 грн. Відповідно до роз'яснень наданих у п. 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Незважаючи на те, що сторони визначили в договорі вартість предмета іпотеки, суд вважає за можливе реалізацію предмету іпотеки здійснювати за початковою ціною встановленою на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3441 грн.

Outcome: approved