Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

17 травня 2017 року до суду звернувся [PERSON] із вимогами до Міжнародної компанії «Антарес», за участі третьої особи ДП «Укржитлосервіс», і просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні погребом, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві власності шляхом звільнення приміщення від тепломережі та водогону. Вимоги були обгрунтовані наступним. 23 лютого 2007 року між ним [PERSON] ( покупцем) та [PERSON] ( продавцем) був укладеним договір купівлі- продажу гаражного боксу [NUMBER] загальною площею 19.20 кв.м. з погребом, матеріал стін - цегла. Зазначений договір є посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В. за реєстровим номером 421. Після укладання договору 27 березня 2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві власності на моє ім'я покупця [PERSON] була проведена реєстрація гаражного боксу [NUMBER] з погребом , розташованого по [ADDRESS] за №18076 , в реєстровій книзі запис №53. В грудні 2015 року стало відомо, що гаражний бокс [NUMBER] знесений, на місці гаражу проведені надземні будівельні роботи, викладено тротуарну плитку для проїзду автотранспорту мешканців будинку [ADDRESS]. 30 грудня 2016 року між позивачем та СПД « [PERSON]» були замовлені послуги по виконанню робіт з оцінки визначення ринкової вартості гаражного боксу [NUMBER] загальною площею 19,20 м.кв. за адресою [ADDRESS]. Під час виконання робіт, при обстеженні експертом земельної ділянки, на якій був розташований гаражний бокс [NUMBER] , виявилось, що погреб під знесеним гаражним боксом [NUMBER] залишився і використовується для теплових мереж . Вказуючи на грубе порушення належного йому права власності на вказане нерухоме майно, позивач просив його вимоги задовольнити. 19 травня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. 10 жовтня 2017 року проведено заміну позивача [PERSON] його правонаступником [PERSON] у зв'язку з відчуженням нерухомого майна. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Враховуючи спосіб захисту обраний позивачем судом вирішено здійснювати розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 20 березня 2018 року представник відповідача ТОВ «МК «АНТАРЕС» подав відзив з письмовими доказами, на підтвердження своїх доводів. Так, представник вказує на те, що ТОВ «МК «Антарес» не мала і не має на своєму балансі теплової мережі та водогону, які б використовувались для обслуговування будинку [ADDRESS], як і не має будь-яких інших мереж поруч з вказаним будинком, що підтверджується довідкою від 15.12.2017, ніколи і ні за яких обставин не заволодівало майном позивача, яке він називає погребом на [ADDRESS], не створювало позивачу ніяких перешкод у користування йому майном. При цьому, відповідач вважає, що доводи позивача щодо наявності у вказаному погребі тепломереж та водогону, які нібито обслуговують будинок [ADDRESS], є голослівними та такими, що не відповідають дійсності. Так, відповідно до рішення № 10 від 21.10.2010 року Печерської районної у м. Києві ради «Про визначення балансоутримувача житлового будинку по [ADDRESS], корпуси А,Б з підземним паркінгом» балансоутримувачем будинку [ADDRESS] на вказаній вулиці є Товариство з обмеженою відповідальністю «СІГОО» . З наданого ТОВ «СІГОО» акту , складеного 24.07.2017 року його працівниками, а саме інженером [PERSON], заступником директора [PERSON] та електриком [PERSON], вбачається, що (1) під проїздом до житлового будинку [ADDRESS] в межах кута будинку [ADDRESS] та двох гаражів проходить прохідний канал, по якому прокчладено теплову мережу в ізоляції діаметром більше 500 мм; дана теплова мережа не використовується ТОВ «СІГОО», а забезпечує теплопостачання об'єкту № 1 Кабінету Міністрів України; (2) житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] мають власне теплопостачання; (3) при візуальному огляді підземний прохідний канал розміром 1,8 м- ширина на 2 м - висота, в якому проходять трубопроводи тепломережі діаметром 350 мм поверх теплоізоляція. Загальна довжина тунелю в межах території ТОВ «СІГОО» 22 м погонних. Даний прохідний тунель не міг використовуватись як підвальне приміщення гаражу та не використовується на сьогоднішній день. Доступ до прохідного тунелю теплової мереж закритий, ключі знаходяться у чергового Державної служби охорони. При цьому, до даного акту прикладено 2 (дві) план-схеми, а також 7 (сім) фотографій, які підтверджують факти, викладені у ньому. Таким чином, даним актом підтверджується не тільки безпідставність доводів позивача щодо проходження тепломережі та водогону через його погреб, а й обгрунтовано ставиться під сумнів наявність у позивача самого погреба. Цей сумнів посилюється наявними у відповідача ТОВ «Міжнародна компанія «Антарес» іншими письмовими доказами того, що заява позивача про наявність у його власності погребу за вказаною вище адресою є надуманою. Так, з заяви громадянина [PERSON] від 28.08.2009 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Тищенко А.В. 28.08.2009 року за реєстровим № 537, вбачається, що саме вказаному громадянину належав гараж площею 20,2 кв.м з погрібом 5,5 кв.м та оглядовою ямою площею 1,7 кв.м на [ADDRESS]. І що саме цією особою було особисто знесений вказаний гараж. Належність вказаного об'єкту [PERSON] як інваліду Великої Вітчизняної війни 2-ї групи підтверджується витягом із розпорядження Представника Президента України у Старокиївському районі м. Києва Б.Андресюка «Про дозвіл користування гаражами за місце проживання» № 315 від 16.07.1993 року , оціночним актом від 14.06.1995 року , зведеним актом від 14.06.1995 року . Зазначене підтверджується тим, що починаючи кінця серпня 2009 року на місці знесеного гаража [PERSON] було облаштовано проїзд для автомобілів, який функціонує і на сьогоднішній день. Таким чином, з наведених документів прямо вбачається, що твердження позивача про належність йому на праві власності вказаного погребу є недостовірним. За вказаних вище обставин, відповідач дійшов висновку про те, що відповідачем заявлена позовна вимога, яка стосується майна, яке територіально не має відношення до місця, описаного у позовній заяві. Крім того, на даний час не існує самого погребу як об'єкту нерухомого майна, що підтверджується як доводами самого позивача, викладеними ним у позові (абзац 4, 7 та 12 позовної заяви), так і відсутністю на місцевості самого гаража, оскільки на його місці, тобто на місці, на яке вказує позивач, знаходиться лише купа будівельного сміття, що підтверджується трьома доданими фотографіями.Відповідно до ст. 391 ЦК України власник мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Вказане право позивача має бути пов'язаним з конкретно визначеним майном, як об'єктом речових прав. Поряд з цим, таке майно має існувати в природі, та відповідати тим критеріям, зокрема щодо площі, які зазначені про нього у відповідних технічних правоустановчих документах. Натомість, а ні в самому позові, а ні в доданих до позовної заяви документах, взагалі відсутні дані щодо розмірів та площі погребу, виходячи з чого неможливо зробити висновок про можливість прокладення (розміщення) та знаходження у ньому мереж теплопостачання та водогону. Водночас, твердження позивача про наявність у погребі таких мереж нічим не підтверджується, крім його слів. Не є таким доказом і посилання позивача на інформацію від працівників охорони будинку [ADDRESS], оскільки така інформація нічим іншим, зокрема документальними доказами, не підтверджується. З огляду на викладене, враховуючи відсутність гаража та погребу під ним, відповідач вважає, що доводи викладені позивачем у позові щодо створення йому відповідачем перешкод у користуванні власністю є надуманими, оскільки не підтверджуються наданими позивачем доказами, при цьому повністю спростовуються доказами, наданими відповідачем. Попри викладене, відповідачем було вжито заходи з метою збирання додаткових доказів на спростування доводів позивача, у зв'язку з чим його представником адвокатом [PERSON] було направлено адвокатські запити до Департаменту з питань ДАБК КМДА, Державного архіву м. Києва та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). На вказані адвокатські запити були отримані наступні відповіді: лист Департаменту з питань ДАБК КМДА №073-11746 від 15.12.2017 р., з якого вбачається, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Департамент здійснює повноваження у сфері дозвільних та реєстраційних функцій, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог містобудівного законодавства під час виконання підготовчих та будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідності) належать до об'єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих на території міста Києва, з 12.10.2016 року. Департамент, станом на час надання відповіді на адвокатський запит від 06.12.2017 р. №23-12/17 не видавав, не реєстрував, в тому числі гр. [PERSON], документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об'єктів будівництва за адресою: [ADDRESS] ; Державним архівом м. Києва листом № 02.12/А237/3012 від 15.12.2017р. було надано копію рішення Ленінської районної ради народних депутатів від 23.12.1991 р. №963 «Про розгляд заяв власників особистого автотранспорту» з додатками до нього, розпорядження Представника Президента України в Старокиївському районі м. Києва від 16.07.1993 р. №315 «Про дозвіл користування гаражами за місцем проживання» з яких вбачається, що виконком Ленінської районної ради народних депутатів дозволив гр. [PERSON] за свої кошти поставити металевий, збірно- розбірний гараж в садибі буд. [ADDRESS] поряд з розташованими там гаражами, для тимчасового користування та зобов 'язав Житлово-експлуатаційне управління секретаріату Кабінету Міністрів України укласти угоду з гр. [PERSON] на оренду земельної ділянки згідно існуючого законоположення (доказ № 11); лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №057026-174 від 03.01.2018 р„ у якому в результаті розгляду адвокатського запиту від 27.12.2017 р. №36-12/17, в частині, що стосується земельних відносин було повідомлено, що за поданням Департаменту рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність чи користування на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражу (гаражного боксу [NUMBER]) не приймаюся. Таким чином, вказане вкотре доводить безпідставність заявлених позивачем вимог щодо створення відповідачем перешкод у користуванні власністю позивача, оскільки повністю спростовуються отриманими офіційними відповідями. 07 червня 2018 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали вимоги, просили їх задовольнити, вказуючи на обставини викладені у позові. Представник відповідача - адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення вимог, вказуючи на обставини викладені у поданому ним відзиві. Третя особа свого представника не направила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також відповідно до вимог ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Наданими позивачем [PERSON] письмовими доказаи підтверджено під час судового розгляду те, що він набув у власність гаражний бокс під [NUMBER], площею 19,20кв.м. з погрібом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Гаражний бокс розташований на земельній ділянці, загальною площею -19,2 кв. м., кадастровий [NUMBER], право на обмежене платне користування якою має [PERSON], згідно договору про встановлення земельного сервітуту від 01.08.2016, укладеного між Державним підприємством "Укржитлосервіс" та [PERSON] При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач ТОВ "МК "АНТАРЕС" утримує належне йому майно, а саме погріб, під гаражним боксом під [NUMBER], площею 19,20кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В той же час, надані відповідачем в особі-представника [PERSON]., письмові докази, які детально описані вище та досліджені під час судового розгляду, спростовують доводи позивача про фактичне використання вказаного погрібу ТОВ "МК "АНТАРЕС". Отже слід зазначити про те, що доводи позивача грунтуються виключно на його припущеннях. За викладених обставин у задоволенні вимог слід відмовити,оскільки обставини, якими обгрунтовувались позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed