Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в розмірі 12 452,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189,07 грн. за договором "Автопакет" №2040/2008 від 11.09.2008 року та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав в позивача кредит в розмірі 15 0065,05 доларів США з кінцевим терміном повернення 07.09.2015 року та щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14,2% річних та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відовідно до умов договору про надання кредиту. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору станом на 13.04.2016 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями у сумі 12 452,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189,07 грн. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним договором "Автопакет" перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. До початку розгляду справи по суті відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи тим, що вона, як поручитель, згідно договору поруки від 11.09.2008 року поручилась за належне виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором №2040/2008 від 11.09.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору ВАТ КБ "Надра" надав [PERSON] кредит в розмірі 15 065,05 дол. США терміном до 07.09.2015 року. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Оскільки, кредитним договором встановлено строк виконання зобов"язання до 07.09.2015 року, то позов до поручителя мав бути пред"явалений до 07.03.2016 року, а не в травні 2016 року - поза строком дії поруки. На підставі наведеного просила визнати правовідносини за договором поруки від 11.09.2008 року припиненими. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задоволити в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову в частині стягнення неустойки (пені та штрафу) в розмірі 3 390,63 дол. США та 1 506,51 дол. США відповідно заперечили, просили відмовити, оскільки, інтереси банку достатньо захищені процентною ставкою, позивачем не надано доказів, що несплатою кредиту йому завдано суттєвої шкоди. Відповідач припинив погашати кредит у зв"язку з неповідомленням позивачем нової адреси банківської установи та зміною курсу валют. Що стосується стягнення відсотків за користування кредитом в період з 04.06.2015 року по 01.04.2016 року, то вказана вимога також не підлягає до задоволення, оскільки, починаючи з 04.06.2015 року банківську ліцензію ПАТ КБ "Надра" було відкликано, а отже, було припинено здійснення банківської діяльності, що включає і нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Решту суму боргу визнали, не заперечили про стягнення її в судовому порядку. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, просили задоволити, оскільки, банком пропущено строк звернення до суду, визначений ст. 559 ЦК України щодо позовних вимог до поручителя. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з боржника та поручителя, а поручитель просить визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки припиненою. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником прав та обов"язків якого є ПАТ КБ "Надра" та відповідачем [PERSON] було укладено договір «Автопакет" №2040/2008, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 15 065,05 доларів США, та зобов'язався погасити кредит не пізніше 07.09.2015 року. Умовами п. 1.1.3.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 14.2% річних. Відповідно до п. 2.2.1. договору позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати банку передбачені п.1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок №79824491 у порядку передбаченому п.2.2.3. цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 286,67 доларів США (а.с.13-17). Не зважаючи на взяті на себе за вищевказаним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] порушив положення кредитного договору в частині обов"язків по поверненню кредиту у визначеному розмірі, стороків та своєчасній сплаті процентів за користування ним, систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (а.с.84). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Пунктами 5.1. та 5.2. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10. цього договору, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1. Цього договору, за кожен випадок. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов"язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв"язку з цим збитки (а.с.17). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором "Автопакет" №2040/2008 від 11.09.2008 року відповідач [PERSON], не зважаючи на взяті на себе за договором про надання кредиту зобов'язання, з часу укладення такого договору допускав істотні порушення умов договору, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. Позивачем станом на 13.04.2016 року проведено розрахунок заборгованості за договором "Автопакет" №2040/2008 від 11.09.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями у сумі 12 452,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189,07 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 5 918,21 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 151 228,89 грн., заборгованість за відсотками - 1 636,70 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 41 822,24 грн., пеня - 3 390,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 86 641,27 грн., штраф - 1 506,51 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 38 496,07 грн. (а.с.10-12). Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині нарахованих відсотків, оскільки, невиконання зобов"язань відбулось не з вини відповідача, оскільки, відділення банку в м.Івано-Франківську було закрито, а уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" не повідомила нової адреси банківської установи, що унеможливило виконання відповідачем своїх обов"язків. Відповідно до ч.4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Однак, представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні повідомив, що відділення ПАТ КБ "Надра" в м.Івано-Франківську на час проведення розрахунку заборгованості за договором не було закритим, каса, яка здійснювала прийом платежів, працювала, а отже, відповідач мав можливість належним чином виконувати свої зобов"язання. Крім того, у випадку закриття відділення банку, відповідач міг внести певну суму коштів на виконання кредитних зобов"язань на депозитний рахунок нотаріуса, що б свідчило про добросовісність виконання ним кредитних зобов"язань. Щодо посилання представника відповідача на те, що позивачем неправомірно нараховувались відсотки в період з 04.06.2015 року по 01.04.2016 року, оскільки, НБУ відкликано банківську ліцензію позивача, не заслуговує на увагу, оскільки, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено припинення нарахування відсотків чи будь-яких інших штрафних санкцій у випадку невиконання кредитних зобов"язань. Що стосується клопотання про зменшення розміру пені, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З проведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що його заборгованість перед банком становить: тіло - 5 918,21 дол. США, прострочені проценти - 1 636,70 дол. США, штраф - 1 506,51 дол. США та 3 390,63 дол. США пені. Вказаний розмір пені, суд розцінює обгрунтованим, оскільки, він не перевищує суму основного боргу - тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, а отже, у суду відсутні підстави для зменшення розміру пені, про що просить представник [PERSON] Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] та вимог зустрічного позову, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору "Автопакет" №2040/2008 від 11.09.2008, між банком та відповідачкою [PERSON] 11.09.2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель безвідзивно та безспірно зобов"язалась відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов"язань, що витікають з кредитного договору №2040/2008 від 11.09.2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об"ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов"язань у повному об"ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п.1.1.-1.4. договору поруки) (а.с.18, 19). Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ( п.24) зазначається, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п. 1.1.4 договору "Автопакет" №2040/2008 від 11.09.2008 року банк надав позичальнику кредит з терміном погашення до 07.09.2015 року. Отже, позивач протягом шести місяців починаючи з 07.09.2015 року мав право пред'явити вимоги до поручителя, однак, позовна заява підписана 13.05.2016 року, а в Івано-Франківському міському суді зареєстрована 23.05.2016 року, поза встановленим шестимісячним терміном. Таким чином, порука [PERSON], яка виникла на підставі договору поруки від 11.09.2008 року є припиненою, у зв'язку з чим, поручитель не повинен нести солідарну відповідальність з боржником. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за договором "Автопакет" є частково обгрунтованою та підлягають до часткового задоволення в частині позичальника [PERSON], а зустрічний позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь ПАТ КБ "Надра" понесені ним судові витрати в розмірі 4 772,84 грн., а з відповідача (позивача за зустрічним позовом) ПАТ КБ "Надра" слід стягнути понесені судові витрати [PERSON] в розмірі 551,20 грн. на її користь. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 548, 553, 554, 559, 611-613, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved