Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18.12.2018 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2015 по 01.12.2018 в розмірі 22000 грн. Свій позов мотивує тим, що 21.06.2007 уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі в них 28.10.2008 народилася донька [PERSON]. Рішенням суду 16.03.2010 шлюб між сторонами був розірваний. З моменту розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з нею та виключно вона несе витрати на її утримання. 02.07.2012 Придніпровським районним судом було винесене заочне рішення по справі №2314/4259/2012, яке набрало законної сили 13.07.2012, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.05.2008 до її повноліття. Зазначала, що з травня 2015 [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. Згідно довідки №39305317 від 05.11.2018 заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.05.2015 по 01.11.2018 становить 21500 грн. Посилалася на норми ст. 196 СК України та вважала, що має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та з урахування граничного її розміру просила стягнути з [PERSON]О на свою користь пеню за несплату аліментів за період з 01.05.2015 по 01.12.2018 в розмірі 22000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав викладених в позові. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звертала увагу суду, що вже 4 роки відповідач [PERSON] не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки. При цьому розмір аліментів стягнутих судом (500 грн.) на даний час є значно меншим ніж встановлений мінімально гарантований їх розмір. Відповідач є працездатною особою, а перебування на його утриманні іншої неповнолітньої дитини не звільняє його від обовязку сплачувати аліменти за рішенням суду. Стислий виклад заперечень відповідача. В своєму відзиві від 13.02.2019 відповідач [PERSON] просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі. При цьому зазначав, що на даний момент знаходиться в скрутному матеріальному становищі і не може сплачувати аліменти на утримання доньки, а тим більше пені за прострочення сплати аліментів. Просив врахувати, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] та непрацююча дружина - [PERSON]. Наголошував на тому, що любить свою доньку, поважає її право на розвиток та від допомоги на її утримання не відмовляється. Вважав, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини державного виконавця, який не включив виконавче провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів до зведеного виконавчого провадження, в рамках якого здійснювалося списання коштів в рахунок погашення заборгованості перед третіми особами. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов. Додатково прояснив, що на виконанні в Центральному ВДВС м. Черкаси перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованостей перед третіми особами. Державним виконавцем в його рамках здійснювалося списання коштів в рахунок погашення заборгованостей перед банком. Чому до зведеного виконавчого провадження відносно [PERSON] не було включене виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів та не здійснювалося списання коштів в рахунок погашення заборгованості з аліментів йому не відомо. На даний час відповідачем оскаржуються дії державного виконавця з виконання зведеного виконавчого провадження. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою від 16.01.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання. Встановлено строк для подачі заяв відзиву на позов. Ухвалою суду від 12.02.2019 закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/10893/18 та призначено справу до судового розгляду по суті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.2, 3 ст. 150 СК України). Отже відповідач нарівні із позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини . Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.. 3 ст. 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У період з травня 2015 по листопад 2018 порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів зазнав законодавчих змін. Так, відповідно до ч.1 ст. 196 СК України (в редакції яка була чинною до 08.07.2017), - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 08.07.2017 набрав чинності Закон України №2037-VIII від 17.05.2017, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 196 СК України, викладено її в новій редакції та передбачено що, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Також 28.08.2018 набрав чинності Закон № 2475-VIII від 03.07.2018, яким ч. 1 ст. 196 СК України доповнено абзацом другим, - У разі\~застосування до\~особи,\~яка зобовязана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду,\~заходів,\~передбачених частиною\~чотирнадцятою статті\~71\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження",\~максимальний розмір\~пені повинен\~дорівнювати різниці\~між сумою\~заборгованості та\~розміром застосованих\~заходів примусового\~виконання,\~передбачених частиною\~чотирнадцятою статті\~71\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження". У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розяснення порядку нарахування пені за правилами, що діяли до 08.07.2017 надав Верховний Суд України у Постановах від 01.07.2015 по справі № 6-94цс15 та від 03.02.2016 по справі № 6-1477цс15, вказавши, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). [PERSON] [PERSON] Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц відійшла від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 справі № 6-94цс15 та зазначила, що ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. [PERSON] таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1х?Q1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2012 (справа №2314/4259/2012) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого у [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.05.2012 до її повноліття. Заочне рішення суду від 02.07.2012 набрало законної сили 13.07.2012 (а.с. 4). Згідно Довідки Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області №39305317 від 05.11.2018, - заборгованість [PERSON] по сплаті на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.05.2015 по 01.11.2018 становить 21500 грн. (а.с. 7). При цьому відомості про розмір такої заборгованості станом на 01.12.2018 суду не надані. З урахуванням положень ст. 196 СК України (зі змінами) та розяснень викладених у постанові [PERSON] Верховного суду від 25.04.2018 по справі №711/572/1762/15-ц, суд приходить до висновку, що розмір пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів становить 132470 грн., з розрахунку: (травень 2015) + (червень 2015) + (липень 2015) + (серпень 2015) + (вересень 2015) + (жовтень 2015) + (листопад 2015) + (грудень 2015) + (січень 2016) + (лютий 2016) + (березень 2016) + (квітень 2016) + (травень 2016) + (червень 2016) + (липень 2016) + (серпень 2016) + (вересень 2016) + (жовтень 2016) + (листопад 2016) + (грудень 2016) + (січень 2017) + (лютий 2017) + (березень 2017) + (квітень 2017) + (травень 2017) + (червень 2017) + (липень 2017) + (серпень 2017) + (вересень 2017) + (жовтень 2017) + (листопад 2017) + (грудень 2017) + (січень 2018) + (лютий 2018) + (березень 2018) + (квітень 2018) + (травень 2018) + (червень 2018) + (липень 2018) + (серпень 2018) + (вересень 2018) + (жовтень 2018), де 1278, 1247, 1217, 1186, 1155, 1125, 109, 106, 1033, 1002, 973, 942, 912, 881, 851, 820, 789, 759, 728, 698, 667, 636, 608, 579, 549, 518, 488, 457, 426, 396, 365, 335, 304, 273, 245, 214, 184, 153, 123, 92, 61 та 31 кількість днів прострочення сплати аліментів, що підлягали сплаті у визначений період. [PERSON] не звільнений від сплати аліментів, докази скрутного матеріального становища [PERSON] та застосування до нього заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження"в матеріалах справи відсутні. Згідно п. 22 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під час судового розгляду не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2018 утворилась не з вини відповідача [PERSON] Позивач у своєму позові просить стягнути пеню за період з 01.05.2015 по 01.12.2018 обмежуючись граничним її розміром відповідно до ст. 196 СК України 22000 грн. (розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.12.2018). Разом з тим в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують наявність заборгованості станом на 01.12.2018 в розмірі 22000 грн. За таких обставин з урахуванням вставленого ст. 196 СК України граничного розміру неустойки (пені), що може бути стягнута за прострочення сплати аліментів, обставин справи встановлених судом, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 01.11.2018 в сумі 21500 грн. Щодо розподілу судових витрат, - Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 704,80 грн.

Outcome: partial