Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач у грудні 2018 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.06.2016 р. по вулиці Я.Колоса, 10-а в Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та мотоцикла [NUMBER], належного [PERSON] під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, в результаті якої мотоцикл [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Оскільки власнику вказаного мотоцикла [NUMBER] була заподіяна матеріальна шкода з вини транспортного засобу автомобіля, власник якого - відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, 15.06.2017 р. позивачем було здійснено виплату відшкодування матеріальних збитків власнику мотоцикла [NUMBER] в розмірі 14 174 грн. 67 коп. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 14 174 грн. 67 коп., судовий збір та послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн. Ухвалою суду від 06.12.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 27.12.2018 р. до суду надійшло клопотання в якому відповідач [PERSON] заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. просив у позові відмовити в повному обсязі, оскільки постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. його не було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, провадження у справі було закрито. Згідно з приписами частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За приписами частини 6 статті 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. На підставі викладених норм, клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки не містить належних обгрунтувань того, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не направив. За таких обставин суд вважає можливим постановити по справі судове рішення на підставі наявних в справи письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2016 р. по вулиці Я.Колоса, 10-а в Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та мотоцикла [NUMBER], належного [PERSON] під керуванням [PERSON] Встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (ас. 7). При цьому, відповідно до мотивувальної частини вказаної вище постанови суду, яка постановлена за участю [PERSON], останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: за порушення п.п. 2.3 (б), 10.2. ПДР України, а саме: скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.06.2016 р. Доказів оскарження та скасування постанови суду від 30.11.2016 р. відповідачем [PERSON] не надано, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги заперечення останнього на позов. Судом встановлено, що Цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла [NUMBER] була застрахована згідно з полісом № АІ/4582794 від 06.08.2015 р. в ПрАТ «СГ «ТАС»(ас. 9). При цьому, встановлено, що на момент вчинення ДТП відповідач [PERSON], не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Встановлено, що відповідно до звіту про оцінку автомобіля, складеного 01.07.2016 р., матеріальний збиток завданий власникові мотоцикла [NUMBER] становить 14 174 грн. 67 коп. (ас. 12-18). Судом встановлено, що позивач МТСБУ платіжним дорученням № 5117рв від 15.06.2017 р. сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 14 174 грн. 67 коп. (ас. 29). Також, судом встановлено, що позивачем понесе ні витрати аварійного комісара в розмірі 670,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (ас. 30). Судом встановлено, що 01.03.2018 р. позивачем направлена на адресу відповідача [PERSON] досудова вимога щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, проте, вказана вимога відповідачем не виконана (ас. 31). Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ж ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved