Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Тульчинська райдержадміністрація, як орган опіки і піклування, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини, без позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням комісії від 21.01.2020, на підставі заяви батьків, [PERSON] , [INFO] , влаштовано КНП "Тульчинський обласний спаціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради" терміном на 6 місяців. Наказом служби у справах дітей райдержадміністрації від 22.01.2020 [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 27.07.2020 продовжено термін перебування [PERSON] , [INFO] , в КНП "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради" терміном на 6 місяців. Також рішенням комісії від 30.09.2020 завершено соціальний супровід сім`ї відповідачів в зв`язку з невиконанням умов договору про здійснення соціального супроводу від 22.01.2020. За період здійснення соціального супроводу, з батьками проводились бесіди щодо створення належних умов проживання дітей. Однак, під час відвідувань встановлено, що батьки належних умов для проживання та виховання дитини так і не створили. За час перебування дитини у КНП "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради" мати відвідувала дитину лише один раз, а батько взагалі не відвідував. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у її батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини № [NUMBER] , відкритий у філії Вінницьке РУ ТВБВ 10001/03 ПАТ "Державний ощадний банк України". Представник позивача в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в підготовче засідання не з`явились, подали спільну заяву, у якій вказали, що позов визнають, розгляд справи просять здійснювати без їх участі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 7), відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 17.01.2020 подали спільну заяву комісії з питань захисту прав дітей з проханням влаштувати їх дочку [PERSON] , [INFO] , до Тульчинського обласного будинку дитини строком на 6 місяців (а.с. 8). Рішенням комісії від 21.01.2020, на підставі заяви батьків, [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП "Тульчинський обласний спаціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради" терміном на 6 місяців (а.с. 9). Відповідно до наказу служби у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації від 22.01.2020 [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків (а.с. 10). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.01.2020 (а.с. 11-14) у відповідача [PERSON] відібрано інших малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Також відібрано у відповідача [PERSON] , його дитину [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. Діти в даний час знаходяться у дитячому будинку сімейного типу (а.с. 15-20). Згідно акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім`ї відповідачів [PERSON] та [PERSON] від 30.10.2020 (а.с. 22) виявлено, що в будинку, де вони проживають, брудно, малий запас продуктів харчування, і відповідно, не створено належних умов для проживання та виховання [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристик Клебанської сільської ради від 30.10.2020 (а.с. 23), відповідачі [PERSON] та [PERSON] характеризуються негативно. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 27.07.2020 продовжено термін перебування [PERSON] , [INFO] , у КНП "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради" терміном на 6 місяців (а.с. 24). Також, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 30.09.2020 (а.с. 25) завершено соціальний супровід сім`ї відповідачів в зв`язку з невиконанням умов договору про здійснення соціального супроводу від 22.01.2020. Згідно повідомлення Тульчинського відділення поліції Немирівського ВП від 16.10.2020 (а.с. 27), відповідач [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, відповідач [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, відносно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), про прийняте рішення за даним протоколом відомостей не має. Згідно повідомлення КНП "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженнням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради" від 03.11.2020 (а.с. 28), дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на державному утриманні у даному закладі з 27.01.2020. За час перебування дитини у закладі мати відвідувала дитину лише один раз, а батько взагалі не відвідував. В телефонному режимі батьки дитини її станом не цікавились. Висновком Тульчинської райдержадміністрації, як органу опіки і піклування, від 01.12.2020 (а.с. 29-30) визнано доцільним відібрання у відповідачів [PERSON] та [PERSON] їх дитини [PERSON] , 16.01.2020 року напродження. На ім`я дитини [PERSON] , [INFO] , у філії Вінницьке РУ ТВБВ 10001/03 ПАТ "Державний ощадний банк України" відкрито рахунок № [NUMBER] (а.с. 31). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 150, 152, 155, 164, 170 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що умови проживання, створені відповідачами, не забезпечують належне проживання та виховання дитини, заходи впливу, що здійснювались на відповідачів з боку працівників Служби у справах дітей, позитивних результатів не дали, а тому, з метою захисту прав та інтересів дитини, які є пріоритетними у даному випадку, суд приходить до висновку про необхідність відібрання дитини у її батьків, не позбавляючи останніх батьківських прав, з залишенням дитини у тому закладі, де вона перебуває. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. З огляду на те, що відповідачі, як батьки, не позбавлені обов`язку утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з них аліментів, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, а також враховуючи визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а також те, що позов містить дві позовних вимоги щодо кожного відповідача, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved