Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровськ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про передачу предмету іпотеки в оперативне управління та зобов'язання вчинити дії, зазначивши, що 11.12.2007 року уклало з відповідачем договір № VIW3GІ0000002261, відповідно до якого ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 212000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 11.12.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між банком та [PERSON] 11.12.2007 року було укладено договір іпотеки № VIW3GІ0000002261, згідно умов якого відповідач передав банку у заставу належне йому на праві власності майно, а саме: 3-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 04.07.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: 3-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк», в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить з метою належного збереження предмету іпотеки забезпечити право на управління ПАТ КБ «Приватбанк» нерухомим майном, а саме: 3-х кімнатною квартирою зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 45,80 кв. м., житловою площею 26,70 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору VIW3GІ0000002261 від 11.12.2007 року, зобов'язати [PERSON], на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору, повністю звільнити від будь-яких осіб та їх майна предмет іпотеки та закріпити за ПАТ КБ «Приватбанк» права управителя таким майном. В судовому засіданні представники позивача Тимчик Б.О. та Сауляк Є.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що банк проводить процес реалізації даного майна, виставивши його на продаж. Провів оцінку такого майна в 2014 році. Оригінали правовстановлюючих документів знаходяться в банку. Жодного доказу щодо наявності перешкод в банку у доступі до такого майна немає, перешкод для реалізації такого майна банком - також немає. Зазначив, що житло не може передаватись в господарське відання. Звернув увагу на те, що банк діє на підставі Закону України «Про банки і банківську діяльність» і не може здійснювати господарську діяльність, пов'язану з управлінням такого майна. Просив у позові відмовити повністю. Суд вивчивши матеріали справи, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду, встановив, визначив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Договору про іпотечний кредит № VIW3GІ0000002261 від 11.12.2007 року, Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" надав [PERSON] кредит у розмірі 212000,00 грн., мета кредиту придбання позичальником у власність окремої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також оплати витрат за надання фінансового інструменту, з кінцевою датою погашення 11.12.2021 року, із процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 15,00% річних. Виконання позичальником зобов'язання забезпечується іпотекою: нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 8-14). Зміст Договору іпотеки № VIW3GІ0000002261, укладеного 11.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" як Іпотекодержателем та [PERSON] як Іпотекодавцем, вказує, що Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в забезпечення зобов'язань згідно Договору № VIW3GІ0000002261 від 11.12.2007 року, за умовами яких боржник зобов'язаний повернути Іпотекодержателю кредит в сумі 212000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 11.12.2021 року. (а.с. 6-7). Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, ухваленого 04.07.2011 року по справі № 2-2604/11, яке набрало законної сили, зазначено, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором VIW3GІ0000002261 від 11.12.2007 в сумі 192239,20 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,80 кв.м. (а.с. 15-17). Статтею 1029 ЦК України передбачено, що за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Згідно ч.1 ст. 1033 ЦК України управителем може бути суб'єкт підприємницької діяльності. Зміст ст. 34 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Виходячи із наведеного, враховуючи, що предметом іпотеки є житло, використання якого не має наслідком отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання, що прямо передбачено нормою ст. 34 Закону України «Про іпотеку», при цьому суд звертає увагу на те, що використання такого нерухомого майна, навіть за умови, що воно є предметом іпотеки та на нього звернуто стягнення, не може суперечити інтересам його власника, оскільки використання його з метою отримання доходів може спричинити втрату вартості такого майна, а відтак вплинути на права та інтереси його власника щодо можливого отримання в достатньому розмірі коштів від реалізації такого майна в порядку звернення стягнення на таке майно, при цьому суд звертає увагу на те, що позивачем не було надано суду жодного доказу наявності перешкод зі сторони відповідача в здійсненні реалізації відповідного заставного майна, крім цього не було надано жодного доказу на підтвердження обставин щодо наявності у відповідному житлі інших осіб та їх майна, від яких відповідач, виходячи із заявлених позовних вимог, повинен бути зобов'язаний судом звільнити таке житло, а тому суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю у зв'язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed