Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 16.05.2014 року між нею та Відповідачем 1 укладено договір №1798 на поставку на об'єкт замовника та передачу у власність вікон. Відповідно до умов договору, термін виконання складає 25 робочих днів. В момент підписання договору Позивачем сплачено за реквізитами, наданими ПП ""Кривбассартстрой"", на рахунок Відповідача 2 грошові кошти в розмірі 5288 грн. До теперішнього часу відповідачами умови договору не виконані. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати договір №1798 від 16.05.2014 року, стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 5288 грн., штрафні санкції в розмірі 528,80 грн., та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Приватного підприємства ""Кривбассартстрой"" в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи не надавав. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2014 року між [PERSON] та ПП ""Кривбассартстрой"" укладено договір №1798 (а.с. 5-6). Відповідно до п.1.1. вказаного договору позивач доручив, а відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити поставку на об'єкт позивача та передати останньому у власність вікна з ПВХ (а.с. 5). Пунктом 3.1. зазначеного договору визначено, що вартість товару та робіт за договором складає 5288,00 грн. (а.с. 5). Крім цього, п. 4.1 договору визначено строк передачі товару, який складає 25 робочих днів (а.с. 5, зворот). Згідно квитанції Позивачем сплачено на рахунок Відповідача 2 грошові кошти на виконання умов договору в розмірі 5288,00 грн. Однак, на момент звернення позивача до суду, межкімнатні двері та вікно позивачу відповідачем не доставлені, так як і не повернута сума сплачених коштів у розмірі 5288,00 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт ( надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов"язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до змісту ст.ст. 662,663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно із ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ПП "КРИВБАССАРТСТРОЙ" свої зобов"язання щодо доставлення передбаченої договором продукції не виконав та не має наміру її виконувати. Однак в порушення умов договору відповідач не здійснив поставку товару, при цьому завдавши збитків позивачу. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЗУ ""Про захист прав споживачів"" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З урахуванням наведеного, суд вважає що вимоги позивача про розірвання договору та стягнення з ПП "Кривбасартстрой" матеріальної шкоди є обгрунтованими. В частини вимог про стягнення матеріальної шкоди з ФОП [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Враховуючи ті обставини, що грошові кошти на виконання договору були сплачені ФОП [PERSON], який не є стороною правочину, укладеного між позивачем та відповідачем 1, суд приходить до висновку, що кошти, отримані в рахунок виконання договору Відповідачем 2 є безпідставно набутим майном. У зв"язку з викладеним, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з Відповідача 1 та Відповідача 2 матеріальної шкоди в розмірі 5288,00грн. В частині заявлених до відшкодування штрафних санкцій у вигляді штрафу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки з урахуванням п. 5.2 Договору, ст. 549 ЦК України штраф визначено в розмірі 0,3% від суми замовлення, але не більш ніж 10% від суми замовлення. Таким чином, виходячи з розрахунку 5288,00*0,3/100 (сплачені в рахунок виконання договору грошові кошти * визначений договором розмір штрафу/100), розмір штрафних санкцій становить 15,86грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання щодо спричинення відповідачами позивачу моральної шкоди суд враховує роз"ясення , що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) та вимог ст.23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно із п.5 ст.4 Закону України " Про захист прав споживачів", споживач має право на відшкодування моральної шкоди за умови спричинення її небезпечною для життя та здоров"я людей продукцією у випадках , передбачених законодавством. Суд враховує, що між позивачем та відповідачем 1 вирішується спір щодо невиконання умов договору та ненадання послуг, однак при укладенні договору сторони в його умовах не передбачили стягнення моральної шкоди у разі невиконання його умов. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги до Відповідача 1 в цій частині задоволенню не підлягають. Однак, суд приходить до висновку, що оскільки Відповідач 2 безпідставно отримав грошові кошти, сплачені позивачем, саме Відповідач 2 має сплачувати компенсацію за завдану позивачу моральну шкоду. При цьому, щодо вимоги про стягнення 5000,00 грн., то суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 1500,00 грн. При вирішенні спору суд враховує, що на момент прийняття рішення відповідач 1 та відповідач 2 значаться в ЄДРПОУ та не перебувають в процесі припинення. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial