Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

В листопаді 2013 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що є власником земельних ділянок, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки. Вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 10.11.2006 р. від їх імені з ДП Ілліч-Агро - Умань. Однак зазначений договор оренди вони не підписували і не доручали іншій особі підписувати його. Крім того, до договору не долучено планів або схем земельних ділянок та кадастрових планів земельних ділянок. З вказаних підстав позивачі просять суд визнати договір оренди землі недійсним, витребувати у відповідача та повернути їм земельні ділянки. Ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідача було залучене ПСП « Агрофірма Світанок «. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з вказаних в позовній заяві підстав, а саме : тому, що вони не підписували оспорюванний договор оренди землі. Не заперечують, що отримували орендну плату за користування їхніми земельними ділянками, однак не знали, що вказана орендна плата виплачувалась саме по оспорюваному договору оренди землі. Про існування вказаного договору дізналися лише в 2015 році, коли побачили його вперше. Представник співвідповідача ПСП "Агрофірма "Світанок" в судове засідання не з'явився, подав заяву, зазначивши, що позивачі підписували спірний договір та отримували орендну плату по ньому, що свідчить про схвалення ними вказаного договору. Крім того, співвідповідач ПСП « Агрофірма Світанок» ввважає, що позивачі пропустили строк позовної давності, оскільки про існування договору їм було відомо ще в 2006 р., про що свідчить факт отримання орендної плати. Представник відповідача -ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат" в судове засідання не зявився надіслав заяву справу слухати у їхній відсутності . Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14,16,18,19 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є не-додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені час-тинами 1,3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , серії [NUMBER] є власником земельних ділянок площею 2, 9895 га., 0.4573 га, [PERSON] та 3, 0003 га., 0,1781 га., [PERSON] розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 листопада 2006 року між [PERSON], [PERSON] та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ( на даний час назва вказаного підприємства змінена на Дочірнє підприємство «Умань-Агро») було укладено договір, відповідно до якого в оренду відповідачу передавалися вищевказані належні позивачці земельні ділянки. На вказаних договорах є підписи сторін і вони 18.01.2007 р. були зареєстровані Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 040722100185, № 040722100140. Як вбачається з висновку експерта №1/1843 від 16.09.2016 р. підпис в угоді про розірвання договору оренди землі від 10.11.2006 року, в заяві-повідомленні реєстратору Ружинського відділу Житомирської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах» про дострокове припинення договору оренди із ДП « Ілліч - Агро Умань « ВАТ « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча «, на оспорюваному договорі оренди землі виконаний не [PERSON] та [PERSON] а іншою особою. Доказів того, що позивачі надали повноваження іншій особі на підписання від їх імені оспорюваних договорів оренди землі відповідачі суду не надали. Оскільки не підписання орендодавцем договору оренди землі та не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього воле виявлення на укладення цього договору, а сам договір за таких обставин, виходячи з положень пе-редбачених ч.1 ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст.203 цього Кодексу. Наслідком визнання правочину недійсним є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України. На підставі вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню, проте з врахуванням відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наданих відповідачами копій установчих документів та розподільчих балансів. Так, з вказаних доказів вбачається, що назву відповідача - Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Умань" Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (код ЄРДПОУ 34571712) на даний час змінено на Дочірнє підприємство "Умань-Агро"(код ЄРДПОУ 34571712). Оскільки оспорюваний договір оренди землі укладався саме ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", тому заперечення ДП "Умань-Агро" про те, що вказане підприємство не є належним відповідачем по справі, є необгрунтованими. В той же час, другий відповідач - ПСП "Агрофірма "Світанок" є правонаступником СПП "Світанок плюс", яке було виділено з ДП "Ілліч-Агро Умань" ПАТ "Маріупольський металургій-ний комбінат імені Ілліча" та до статутного капіталу якого перейшли права та обов'язки по оспорюваному договору оренди землі. ПСП "Агрофірма "Світанок" на даний час фактично за оспорюваним договором оренди землі використовує належні позивачам земельні ділянки, що не заперечується сторонами. З врахуванням зазначеного, суд визнає недійсними оспорюванні договори оренди землі і витребовує належні позивачам земельні ділянки у відповідача - ПСП "Агрофірма "Світанок". Посилання позивачів на відсутність істотних умов договору оренди землі як на ще одну з підстав визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, суд вважає неправильним з врахуванням наступного. Істотні умови договору оренди землі визначені статтею 15 Закону України Про оренду землі. Вказаною статтею ( в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного договору) було передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду та кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Однак при цьому, з врахуванням положень ст.3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України щодо того, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, позивачі повинні були довести, що дійсно їх права порушені внаслідок відсутності плану або схеми земельної ділянки та кадастрового плану земельної ділянки, наскільки істотно вони порушені вказаним та в чому полягає це порушення (правова позиція ВС України у справі №6-114цс14). Оскільки зазначеного позивачами не здійснено, тому вказане не є підставою для визнання оспорюваних договорів оренди недійсним. В п.7 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. З врахуванням того, що жодного доказу того, що [PERSON], [PERSON] надавала доручення іншій особі на вчинення оспорюваного правочину суду надано не було, суд вважає безпідставними посилання відповідача ПСП "Агрофірма "Світанок" на норми ч.1 ст.241 ЦК України як на підставу відмови у задоволенні позову. Відповідачем ПСП "Агрофірма "Світанок" також не надано доказів , які б спростовували твердження позивачів про те, що про порушення свого права вони дізнались лише в 2015 році, вперше побачивши оспорюваний договір оренди землі. Отримання позивачами орендної плати не свідчить про те, що вона знала чи повинна була знати про порушення свого права, а саме про те, що від її імені невідомою особою було укладено оспорюваний договір оренди землі. Посилання ПСП "Агрофірма "Світанок" на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору чи з дня , коли почалось його виконання, оскільки позивачі отримувала плату за користування землею, суд вважає таким, що суперечить вимогам ст.261 ЦК України. Зазначене випливає з правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 від 22.04.2015. З вказаних підстав суд прийшов до висновку, що [PERSON], [PERSON], не порушено строк позовної давності. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги , визнаючи оспорюванні договори оренди землі недійсний та зобов'язуючи юридичну особу, яка фактично використовує на даний час спірні земельні ділянки, повернути власникам земельні ділянки, які були отримані орендодарем по зазначеному договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ПСП " Агрофірма Світанок" на користь позивачачів підлягають стягненню судові витрати, понесені ними по справі.

Outcome: approved