Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

05.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради, третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Першотравнева-24", про визнання наймачем квартири(а.с. 2), який згодом уточнювала, остаточно просила суд визнати її наймачем квартири за адресою [ADDRESS] з подальшою приватизацією та зобовязати виконавчий комітет Нікопольської міської ради здійснити приватизацію житла (а.с. 19). Свої вимоги мотивує наступним. В 1972 році вона поселилася у квартирі [ADDRESS]. Ордер на вселення у вказану квартиру був наданий її матері [PERSON]. 17.02.2005 року [PERSON] померла. Вона постійно проживає у зазначеній квартирі, оплачує комунальні послуги. На її заяву про прийняття рішення, щодо надання дозволу на зміну особового рахунку в неприватизованій квартирі № 23 у буд. 24. по вул. Першотравнева у м. Нікополі, вона 01.07.2016 року отримала повідомлення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про те, що надати дозвіл КП "МЖТІ" на зміну договору найму та ОСББ "Першотравнева-24" на визнання наймачем зазначеної квартири замість [PERSON] у звязку зі смертю, немає правових підстав, оскільки відсутні копія ордеру або рішення про попереднє переоформлення особового рахунку в неприватизованій квартирі та договір найму, який укладається наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Вважає, що вона може бути визнана наймачем спірної квартири, оскільки в силу ст. 64 ЖК УРСР вона була зареєстрована та постійно проживає в квартирі як член сім?ї наймача. Позивач у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності. На позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. (а.с. 23). Від представника Нікопольської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення вимог в частині приватизації квартири заперечує. (а.с. 24). Від представника Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зобовязання здійснити приватизацію житла. Проти інших позовних вимог не заперечує (а.с. 25). Представник третьої особи у судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, як і заперечень на позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у 1972 році позивач поселилася у квартирі [ADDRESS]. Ордер на вселення у вказану квартиру був наданий її матері [PERSON]. Згідно карточки квартиронаймача, квартиронаймачем квартири № 23 у буд. 24. по вул. Першотравнева у м. Нікополі є [PERSON], [INFO]. Разом з нею проживає [PERSON], [INFO]. (а.с. 9). 17.02.2005 року мати позивача- Колягіна М. З., померла. (а.с.6-8). На заяву позивача про прийняття рішення, щодо надання дозволу на зміну особового рахунку в неприватизованій квартирі № 23 у буд. 24. по вул. Першотравнева у м. Нікополі, вона 01.07.2016 року отримала повідомлення від Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про те, що надати дозвіл КП "МЖТІ" на зміну договору найму та ОСББ "Першотравнева-24" на визнання наймачем зазначеної квартири замість [PERSON] у звязку зі смертю, немає правових підстав, оскільки відсутні копія ордеру або рішення про попереднє переоформлення особового рахунку в неприватизованій квартирі та договір найму, який укладається наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. (а.с. 3). Позивач постійно проживає у зазначеній квартирі, оплачує комунальні послуги (а.с. 10). Рішенням Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") від 3 червня 1999 року справа № 1-8/99 визначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Таким чином, статус члена сім'ї власника житла не є постійним, а встановлення його наявності пов'язується не тільки з кровною спорідненістю, а й додатковими критеріями. Ст. 65 ЖК УСРС передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією(а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення,правила користування жилими приміщеннями,утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Відповідно до ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання її наймачем квартири за адресою [ADDRESS], обґрунтовані і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо зобовязаннявиконавчого комітету Нікопольської міської ради здійснити приватизацію житла за адресою [ADDRESS], суд приходить до наступного. Чинним законодавством чітко визначено порядок приватизації житла, а обставини, викладені у позові [PERSON] щодо її зверненням із заявою на приватизацію квартири, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Будь-яких інших допустимих доказів того, що позивач зверталася із оформленою заявою на приватизацію житла за адресою [ADDRESS], суду не надано. За встановлених обставин суд вважає, що не отримавши відмови державного органу в наданні згоди на приватизацію, звернення до суду є передчасним, що дає підстави для висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Outcome: partial