Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

06 серпня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та права власності на легковий автомобіль марки "FIAT", модель "GRANDE PUNTO", державний реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, в якому вказав, що 15 вересня 2013 року позивачем [PERSON] був придбаний у гр.-ки [PERSON] за усним договором купівлі-продажу вказаний легковий автомобіль. Його вартість на час укладення договору становила 92 710,00 грн. За взаємною домовленістю з відповідачем порядок розрахунку за автомобіль був встановлений наступний: 2 500 доларів США позивачем було сплачено відповідачу у день укладення договору купівлі-продажу. В якості оплати частини вартості автомобіля, решта суми мала бути сплачена позивачем шляхом виплат кредитної заборгованості за даний автомобіль, згідно кредитного договору № CL - 100/2119/2007 від 05 березня 2007 року. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу позивачем самостійно на підставі довіреності від 15 вересня 2009 року регіональним відділенням АТ «ОТП Банк» у м. Донецьку сплачувались відповідні суми грошових коштів для погашення суми боргу за договором купівлі-продажу. Деякий час після укладення договору купівлі-продажу відповідач здійснював перевезення позивача на вказаному автомобілі, згодом для зручності користування автомобілем відповідачем була надана позивачу нотаріальна довіреність, зареєстрована за № 396 від 27 травня 2010 року, але договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд взнати дійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки "FIAT", модель "GRANDE PUNTO", реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, укладений 15 вересня 2009 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON], визнати за позивачем [PERSON] право власності на вказаний автомобіль та допустити негайне виконання винесеного рішення суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не з`явились, були заздалегідь, своєчасно повідомлені про час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову. В запереченні проти позову представник третьої особи вказав, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовними вимогами не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до умов кредитного договору № CL - 100/2119/2007 від 05 березня 2007 року, укладеного між ПАТ « ОТП Банк», що та громадянкою [PERSON], відповідачу [PERSON] був наданий кредит в розмірі 18 358,00 доларів США, зі сплатою 11,99 відсотків річних. Дата остаточного повернення кредиту була встановлена на 05 березня 2013 року. В забезпечення виконання зобов`язання боржника за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу № PCL - 100/2119/2007 від 05 березня 2007 року за яким відповідачем [PERSON] для забезпечення повного та своєчасного виконання заставодавцем боргових зобов`язань, передано ПАТ «ОТП Банк» в заставу легковий автомобіль марки "FIAT", модель "GRANDE PUNTO", реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006. 23 вересня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Відповідно до зазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. На підставі вищевказаного представник третьої особи ПАТ «ОТП Факторинг Україна» просить відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені наступні обставини: 05 березня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-100/2119/2007, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 18 358,00 доларів США зі строком повернення коштів до 05 березня 2013 року та зі сплатою 11,99% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань 03 березня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу № РCL-100/2119/2007, предметом якого є належний відповідачу [PERSON] автомобіль марки "FIAT", модель "GRANDE PUNTO", реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006. 23 вересня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Відповідно до зазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаним кредитним договором ( а.с.7-16). 27 травня 2010 року відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] надана нотаріальна довіреність, зареєстрована за № 396 від 27 травня 2010 року ( а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Як вбачається з договору застави автотранспортного засобу № РCL-100/2119/2007, предметом якого є належний відповідачу [PERSON] автомобіль марки "FIAT", модель "GRANDE PUNTO", реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, вартість вказаного спірного автомобілю складає 92 710,00 грн. (а.с.11-15), що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», також передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів, а, відповідно до пункту 4 зазначеної постанови, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Отже, в Україні існує спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів, що регламентується Законом України «Про дорожній рух» та вказаною постановою Кабінету Мінцістрів України від 07.09.1998 року № 1388. Ст. 34 вказаного Закону передбачає обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при вчинені угоди при його придбанні, а пункт 4 Порядку державної реєстрації (перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі - Порядок ) передбачає обов'язкову умову для укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу - зняття транспортного засобу з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Пунктом 8 Порядку визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплені печаткою: довідка - рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством - виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що усний договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу не був зареєстрований у встановле6ному вище порядку. Крім того, відповідно до пп. 5.1, 5.2 договору застави № РCL-100/2119/2007 від 05 березня 2007 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], заставодавець не має права розпоряджатися заставленим майном без згоди заставодержателя; відчуження заставленого майна допускається за згодою заставодержателя за умови переходу до нового заставодавця боргу, забезпеченого заставою. За вимогами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», договір купівлі-продажу автомобіля, укладений під час перебування його в заставі, є недійсним, тому що не відповідає вимогам закону - укладений без згоди заставодержателя; що покупець такого автомобіля не може бути визнаний добросовісним набувачем, оскільки до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження спірного автомобіля. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Всупереч указаним положенням матеріального права та договору застави відповідач [PERSON] відчужила спірне майно, яке перебувало в заставі банку, обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За положеннями ст. 9 Закону предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні, що також передбачено п. 5.2 договору застави. Оскільки позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не були додержані вказані вище вимоги при укладанні договору купівлі-продажу спірного автомобілю, то у суда відсутні підстави для визнання такого договору дійсним, як і для визнання права власності на цей автомобіль за позивачем. На підставі ст . ст. 208,328,334, 655, 334, 572, 586, 589,590 ЦК України, ст. ст. 1,7, 19, 20, 26 Закону України «Про заставу», постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» та

Outcome: dismissed