Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Представник позивача за довіреністю - Гребенюк О.С., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами користування платіжною карткою», та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, проте, [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 19.09.2019 року, утворилася заборгованість у розмірі 24225,42 грн., з яких: 1687,48 грн. - заборгованість за кредитом; 20708,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 1129,78 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2012 року у сумі 24225,42 грн, та понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд 13 листопада 2019 року, о 13 годині 00 хвилин, за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 29.10.2019 року відповідач - [PERSON] , надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Копію відзиву було надіслано позивачу (а.с. 51-60). 13.11.2019 року ухвалою суду було відкладено судове засідання на 11 год. 00 хв. 29.11.2019 року, та витребувано додаткові докази. 21.11.2019 року від позивача - АТ КБ «ПриватБанк», надійшла до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( а.с. 81-97). Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 29.11.2019 року за клопотанням відповідача було відкладено розгляд справи на 14 год. 00 хв. 16 грудня 2019 року, та витребувано у позивача додаткові докази по справі. 12.12.2019 року до суду надійшли додаткові докази, а саме: виписка по кредитному рахунку, щодо руху грошових коштів, довідка про видачу кредитної картки, а також, довідка про зміну умов кредитування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте, в прохальній частині позовної заяви не заперечує проти розгляду справи без участі їх представника та винесення заочного рішення судом (а.с.2-3). Відповідач - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Проте, до суду надав заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі. Позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що кредитну картку отримав в 2012 році, а почав нею користуватися, лише в 2014 році. Заперечує проти розміру нарахованих відсотків, посилаючись на те, що під час укладення кредитного договору, в Анкеті-заяві, яку він підписав, як позичальник, не було зазначено, та він не був обізнаний про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядком користування кредитними коштами. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що 05.09.2012 року [PERSON] виявив намір на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», на що вказує Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір, про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг повна версія розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с. 8). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.09.2019 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 05.09.2012 року становить 24225,42 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1687,48 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20708,16 грн; заборгованість за пенею та комісією - 200,00 грн; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1129,78 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України). За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надав копію Анкети-заяви від 05.09.2012 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк", яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також розрахунок заборгованості. Жодних заперечень відносно того, що відповідач не підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, а відповідно і не отримував в АТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку, не користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти суду надано не було, тобто, приходжу до висновку, що останній отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зокрема, з наданого позивачем розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач - [PERSON] ,отримав кредитні кошти від позивача, частково проводив повернення зазначених коштів, що, також, вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] . Згідно вказаного розрахунку, заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від АТ КБ "ПриватБанк", складає 1687,48 грн. Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення вищевказаної заборгованості по тілу кредиту. Проте, судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач також посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку". Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05.09.2012 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] , щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 у яких зазначено, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності, та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем, щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог, про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами, пені та штрафів - слід відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 1687,48 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз`яснення Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 133,81 грн (1687,48 грн х 1921,00 грн / 24225,42 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial