Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива-плюс» про розірвання договору оренди\~ земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення суми заборгованості з урахуванням пені. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги,\~ посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 15.12.2005 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,3769 га, розташованої на території КСП «ЗОРЯ», Азовської сільської ради, кадастровий номер 2320683000:01:00360067. [PERSON] земельна ділянка належала на праві власності, державний акт серії ЗП № 011655, строком оренди на 10 років. Дата державної реєстрації 31.03.2007 рік за № 040726500132, реєстрація проведена через три роки після підписання договору, не сповістивши власника про строк дії договору. Позивач вказав, що відповідач відповідно до умов договору зобов»язався виплачувати оренду плату: 800 кг фуражного зерна, 400 кг. промислового зерна, 100 кг насіння. Розмір орендної плати нормативної оцінки землі не відмічено орендатором в порушення норм закону. Виплати орендної плати повинна відбуватися з 01 вересня по 01 грудня цього року. Передача продукції та представлення послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Позивач вказав, що розмір орендної плати може переглядатися щорічно за згодою сторін. Позивач вказав, що за період дії договору, орендар порушив договірні умови, а саме: несвоєчасна оплата оренди, не повністю виплачена оренда плата щорічно; не дотримання наказу № 92 п. 1 по виплаті орендної плати у розмірі 3 % від вартості земельного паю, не врахування інфляції та інше. Позивач вказав, що вона діяла по довіреності від [PERSON] Позивач вказав, що в 2013 році відповідач не розрахувався за орендну землі своєчасно та не в повному обсязі. 27.06.2014 року було виплачено 980, 25 грн., сума у розмірі 345 грн. не була виплачена. Відповідно до даних Держгеокадастру від 28.11.2016 року, вартість 1 га сільхозугіддя по КСП «Зоря» становить 23668,07 грн., а в оренді знаходиться 6,3769 га., що відповідно становить 150928,91 грн., а орендна плата становить відповідно становить 4527,86 грн. Позивач вказала, що зверталися до відповідача з метою розірвання договору у зв»язку з несвоєчасною оплатою орендної плати. У 2015 році вказана земельна ділянка була передана іншому орендарю «Белун- Агро» без повідомлення та погодження з власником земельної ділянки. Позивач вказав, що 06.11.2015 року [PERSON] померла, та залишила заповіт, на підставі якого 18.08.2016 року позивач отримала свідоцтво на право власності за заповітом на вказану земельну ділянку. Позивач вказала, що станом на 01.01.2016 року вартість 1 га становила 34472,52 грн., а вартість її земельної ділянки становила 226204, 71 грн., а отже оренда плата становила 6786,14 грн. Позивач вказала, що за її підрахунками оренда плата за період з 2012 року по теперішній час становить 9000 грн. та борг 345 грн., за 2013 рік з розрахунку 1 % за кожен день прострочки несвоєчасної орендної плати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав,що немає підстав для його задоволення. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту на земельну ділянку від 14.10.2003 року [PERSON] мати позивача належала земельна ділянка, розміром , 6,3769 га., розташована за адресою: ДП № 16 п.331 КСП « Зоря» Луначарської сільської ради. Згідно договору оренди землі від 15 грудня 2005 року, який пройшов державну реєстрацію 31.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрофірма « Нива-плюс», [PERSON] надала в оренду відповідачу земельну ділянку, яка належала їй на підставі вищевказаного державного акту строком на 10 років. Судом встановлено, що [PERSON] померла 06.11.2015 року. Відповідно до свідоцтва про право спадщину за заповітом від 18.08.2016 року, виданого Бердянською державною нотконторою, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6, 3769 га, розташованої за адресою: ДП № 16 п.331 КСП « Зоря» Луначарської сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- Войкової В.М. Відповідно до п.40 договору оренди землі, укладеного між власником земельної ділянки [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Нива-плюс» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України "Про оренду землі", тощо. За правилами\~ст. 651 ЦК України зміна\~або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з п. 9 вищевказаного договору оренди орендна плата вноситься у такі строки з першого вересня по перше грудня кожного поточного року. Пунктом 9 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати сплачується орендарем у натуральному вигляді сільськогосподарською продукцією, а саме: 800 ( вісімсот) кілограмів фуражного зерна; 400 (чотириста) кілограмів продовольчого зерна; 100 (сто) кілограмів соняшнику. Як встановлено в судовому засіданні орендна плата здійснювалось відповідачем також і у грошовій формі, хоча це і не було передбачено умовами договору, але відповідало вимогам Закону України «Про оренду землі», позивач, як і її мати- попередній власник земельної ділянки проти цього не заперечували. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати на земельні ділянки, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Позов заявлений з підстав, що відповідачем не в повному обсязі та несвоєчасно сплачувалося орендна плата за 2013-2016 роки. Позивач вважає, що їй тому що, саме вона за довіреністю отримувала орендну плату за матір за 2014-2016 роки сплачувалося неповністю, оскільки вона вважає, що розмір орендної плати повинен бути більший ніж той,що вказаний в договорі, а саме повинен бути не менш 3 (трьох) відсотків від вартості земельної ділянки на момент сплати орендної плати, при цьому посилається на указ № 92/2002 року Президента України від 2.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток ( паїв)». Відповідно до п.1 цього указу визнано одним із пріоритетних завдань пореформенного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. По-перше, цей указ носив рекомендаційний характер, крім, того, Закон України « Про оренду землі» є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими і підзаконними нормативними актами в застосуванні щодо даних правовідносин. Так, відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» розмір, умови та строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, як встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Тобто, аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку , що доводи позивача про те, що орендна плата у грошовій формі не може бути менш ніж 3% відсотка від вартості земельної ділянки на момент сплати орендної плати за період 2013-2015 років є необґрунтованими, оскільки це не було передбачено ні умовами договору , ані Законом України « Про оренду землі». Крім того, доказів в обрунтування цих доводів позивачем не надано, оскільки орендна плата вносилася в натуральній формі, або сплата натуральна замінювалося грошовою, враховуючи вартість продуктів на момент сплати орендної плати. Відповідно до ст.288.5.1 Податквого кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. Згідно ст. 289.1. ПК України Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Позивач стверджувала, що вона та її матір дійсно отримували орендну плату за 2013, 2014 , 2015, 2016 роки у натуральній та грошовій формі, але не в повному обсязі та несвоєчасно її матір отримала орендну плату за 2013 рік та 2014 рік. Відповідно до довідки ТОВ Агрофірма «Нива-плюс» орендна плата за 2014, 2015, 2016 роки сплачена у повному обсязі у розмірі, встановленому у п.9 договору оренди, замість натуральної форми оплати, частково здійснювалась орендна плата у грошовій формі, де натуральна перерахувалась у грошову, вартість продукції враховувалася на момент сплати орендної плати, в підтвердження сплати орендної плати за ці роки відповідачем надані відомості ТОВ Агрофірма "Нива-плюс" на видачу орендної плати у натуральній формі та копії видаткових касових ордерів про сплату орендної плати у грошовій формі. Стосовно відомості про отримання орендної плати за 2014 рік в натуральній формі, позивач [PERSON] стверджувала, що в відомості за 2014 рік про отримання муки в кількості 100 кг, підпис у відомості не належить її матері [PERSON], але цей довод не підтверджений, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи позивачем не заявлялося. Отже, судом не встановлений факт того, що орендна плата орендодавцем за 2013-2016 роки була отримана не в повному розмірі. Доказів в обґрунтування позовних вимог в частині отримання орендної плати в неповному обсязі позивачем судові не надано. Позивачем надана довідка Управління держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області від 28.11.2016 року, де вказана середня вартість 1 га сільськогосподарських угідь рілля по КСП "Зоря" Луначарської сільської ради станом на 2013, 2014,2015, 2016 роки, які бралися позивачем за основу при рахуванні вартості орендної плати за ці роки. Але відповідно до вимог Податкового кодексу України розмір орендної плати визначається, виходячи із нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки не проводилася. Крім того, при зміні вартості земельної ділянки між сторонами договору оренди повинна підписуватися додаткова угода, якою визначався би новий розмір орендної плати у зв»язку із зміною вартості земельної ділянки, ніяких додаткових угод між сторонами договору оренди не підписувалося. Стосовно нарахування орендної плати з урахуванням індексів інфляції, це посилання позивача є безпідставним, оскільки відповідно до п.10 договору оренди землі від 15.12.2005 року обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Судом встановлено, що за 2014 рік, орендодавець за договором оренди, який є предметом спору, дійсно несвоєчасно сплатив орендну плату, мало місце прострочка виплати 30 днів, кінцевий розрахунок мав місце не 1 грудня 2014 року, а 31 грудня 2014 року, тобто прострочка складає 30 днів. Відповідно до п.14 договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором сплачується пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочки. Тобто, за 30 днів прострочки з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму у розмірі 30 гривень. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочку сплати орендної плати в 2013 році задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України за цією вимогою і на застосуванні якого наполягав відповідач. Суд також приймає до уваги висновок від 16.09.2013 року торгово-промислової палати України та сертифікат № 1020 про форс-мажорні обставини від 17.10.2014 року ,відповідно до яких несприятливі погодні умови спричинили значні пошкодження посівів сільськогосподарських культур на площах ТОВ АФ « Нива-плюс», є форс-мажорними, що свідчить про те, що в ці роки могло мати місце, як затримка сплати орендної плати, так і неможливість провести її у натуральній формі, як передбачено умовами договору. За змістом ч. 1 ст.\~60, ч. 3 ст.\~10 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі"\~визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом\~ст. 21 Закону України "Про оренду землі"\~розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1\~ст. 32 Закону України "Про оренду землі"\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. "д" ч. 1\~ст. 141 ЗК України\~є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК Україниє\~обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, у даному випадку не є систематична несплата орендної плати, тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з підстави, яка зазначена позивачем, а саме систематична несплата, оскільки не є обґрунтованим. А тому сплата орендної плати одноразово несвоєчасно, не може вказувати на систематичність її несплати, і не може відповідно до п. "д" ч. 1\~ст. 141 ЗК України\~бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.12.2005 року судом не встановлено. Доводи позивача про те, що вона неодноразово зверталася до відповідача з письмовими зверненнями про розірвання договору оренди на протязі 2014-2015 років не можуть вплинути на вирішення справи по суті, а свідчать тільки про те, що у позивача дійсно був намір розірвати договір оренди землі і ніяким чином не підтверджує наявність підстав для його розірвання. Письмових підтверджень того, що відповідач отримував ці листи суду не надано. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд також бере до уваги, що позивач стала власником земельної ділянки тільки у серпні 2016 року, тобто стороною у договорі оренди від 15.12.2005 року, попередній власник [PERSON] з 2005 року по 2016 рік не зверталася з позовними вимогами про розірвання договору оренди, належних письмових доказів про те, що вона особисто зверталася з письмовими заявами до відповідача про розірвання договору оренди у зв»язку з неповним отриманням орендної плати суду не надано, всі ці заяви підписані за довіреністю її донькою- позивачем [PERSON] Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги про повернення земельної ділянки, оскільки вони є похідними від вимог про розірвання договору. На підставі ст. ст.651,638,\~770,\~1218 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» і

Outcome: partial