Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

26 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом,який був уточнений та\~ в якому вказує, що 22 листопада 1990 року помер її батько, [PERSON], підтвердженням чому є свідоцтво про смерть серії ІІ-ЖС №448242, видане 22.11.1990 року Міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №3108. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого на земельній ділянці загальною площею 1700 кв.м. за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вулиця Лугова, 140 (сто сорок), право власності на який було зареєстроване за спадкодавцем на паперових носіях у погосподарській книзі №13 Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, номер запису погосподарського обліку 01-0571-3, і за його життя не проведено перенесення цього запису до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно (РПВН), який було утворено у жовтні 2002-го року. У визначений законодавством строк позивач прийняла спадщину батька, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, де було заведено спадкову справу за №73/1991. Відповідачі у справі, відповідно до положень статті 1266 Цивільного кодексу України, також є спадкоємцями першої черги за законом спадщини [PERSON], які не бажають приймати спадщину і відмовляється від своїх часток на користь позивача. Звернувшись у серпні 2016-го року до державного нотаріуса Оріхівської районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1034/02-31 від 16.08.2016р. через відсутність правовстановлювального документу на житловий будинок. Відсутність такої реєстрації унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки відповідно до розділу 2 глави 10 п.4 п.п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання спадкоємцями правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, зареєстрованого в державному реєстрі, а тому нотаріусом було запропоновано позивачу звернутися до суду для вирішення цього питання в судовому порядку. Згідно вимог Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966р. та Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13,12.1995р., котрі діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад. 01 липня 2004 року було прийнято Закон України №1952-1V «Про державну реєстрацію речо прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон) згідно з вимогами якого обовязковій держав реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, що знаходиться території України. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення даних єдиної державної інформаційної системи, - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень. Чинним законодавством України не визначено порядку та терміну перенесення даних, містяться на паперових носіях (погосподарських, «шнурових» книгах) до електронного реєстру. Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що «Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». Це ж положення підтверджено у ст. 3 Закону, де зазначено: «Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою». Чинним законодавством України передбачено що обєкти нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації (ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 17 серпня 2016 року Комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, інвентаризаційна справа №142. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», розяснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухо майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист сого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач прохає визнати за нею право власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 1700 кв.м. за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Мала Токмачка, вулиця Лугова, будинок 140 (сто сорок), що складається з житлового будинку літ. "А", тамбур літ. "а", гараж літ. "Б", літня кухня-сарай літ. "В", убиральня літ. "Г", погріб з шийкою літ. "П-г", паркан №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3, з правом реєстрації у відповідних органах. \~ В судове засідання позивач не з"явилася, 26 вересня 2016 року до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.(а.с.23). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительниці підтримав, прохає суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, суду пояснила, що на спадщину після смерті батька не претендує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, 25 жовтня 2016 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає, так як на спадщину після смерті батька не претендує.(а.с.51). Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини,\~ дійшов до переконання про наявність підстав для\~ задоволення позову з наступних підстав. В силу ч.1 ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Спадкування здійснюється за заповітом\~ або\~ за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до\~\~ цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. На підставі ч. 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не\~ підлягають доказуванню. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, згідно\~ст.1261 ЦК України. Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у\~ зв'язку зі смертю\~ фізичної особи-спадкодавця не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва (спадкування).Момент переходу прав в порядку спадкування за\~\~ законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обов'язки спадкодавця належать спадкоємцеві (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно свідоцтва про народження №837235\~ позивач є рідною донькою [PERSON].(а.с.3). Зміна прізвища позивача з "Воленко" на "Івлєва" сверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС №372060.(а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача [PERSON], помер\~ 22 листопада 1990 року відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-ЖС №448242.(а.с.4). Після смерті батька позивача\~ відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 1700 кв.м. за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Мала Токмачка, вулиця Лугова, будинок 140 (сто сорок), що складається з житлового будинку літ. "А", тамбур літ. "а", гараж літ. "Б", літня кухня-сарай літ. "В", убиральня літ. "Г", погріб з шийкою літ. "П-г", паркан №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3,право власності на який було зареєстроване за спадкодавцем на паперових носіях у погосподарській книзі №13 Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, номер запису погосподарського обліку 01-0571-3, і за його життя не проведено перенесення цього запису до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно (РПВН), який було утворено у жовтні 2002-го року, що стверджується довідкою Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №293/01-09-01 від 22.08.2016 року. (а.с.5). Як визначено законодавчо, а саме ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в внаслідок його смерті (ст. 1218). У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом, є позивач [PERSON] та відповідачі по справі, які не бажають приймати спадщину і відмовляється від своїх часток на користь позивача. Позивач, у передбачені ст. 1270 ЦК України строки\~ звернулася у серпні 2016-го року до державного нотаріуса Оріхівської районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1034/02-31 від 16.08.2016р. через відсутність правовстановлювального документу на житловий будинок.(а.с.9). Відсутність такої реєстрації унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки відповідно до розділу 2 глави 10 п.4 п.п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання спадкоємцями правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, зареєстрованого в державному реєстрі, а тому нотаріусом було запропоновано позивачу звернутися до суду для вирішення цього питання в судовому порядку. Згідно вимог Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966р. та Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13,12.1995р., котрі діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад. 01 липня 2004 року було прийнято Закон України №1952-1V «Про державну реєстрацію речо прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон) згідно з вимогами якого обовязковій держав реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, що знаходиться території України. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення даних єдиної державної інформаційної системи, - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень. Чинним законодавством України не визначено порядку та терміну перенесення даних, містяться на паперових носіях (погосподарських, «шнурових» книгах) до електронного реєстру. Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що «Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». Це ж положення підтверджено у ст. 3 Закону, де зазначено: «Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою». Чинним законодавством України передбачено що обєкти нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації (ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 17 серпня 2016 року Комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, інвентаризаційна справа №142.(а.с.6-8). Дослідженням копії спадкової справи після смерті [PERSON] було встановлено, що позивач дійсно звернулася у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, але їй було відмовлено в звязку з відсутністю\~ правовстановлюючих документів на житловий будинок. З матеріалів справи вбачається, що в наслідок відсутності документу, підтверджуючого право власності спадкодавця на будинок, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, майно зазначене в позові, дійсно належало [PERSON], який помер 22.11.1990 року, позивач є спадкоємцем за законом першої черги та вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідачі з позовом згодні, будь-якого спору щодо розподілу спадкового майна між сторонами по справі, що значиться в позовній заяві не має,\~ тому враховуючи вищевикладене задоволення позову не суперечить положенням діючого законодавства, із врахуванням досліджених обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення.

Outcome: approved