Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у грудні 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 02.02.2015 між відповідачем та ТОВ «ІЗІ Кредит», було укладено кредитний договір № 131910, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 6500 грн. Позивач в свою чергу виконав умови договору належним чином, а відповідач не виконав умови договору та має заборгованість по сплаті суми кредиту в розмірі 6347 грн. 80 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8947 грн. 59 коп., а всього має заборгованість в загальній сумі 15295 грн. 39 коп. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідач не сплачує, позивач просить суд стягнути з нього кошти за договором кредиту у вищевказаній сумі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.01.2019 відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.03.2019 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідачем було подано відзив на позовну заяву /а.с. 25 - 27/, а позивачем - відповідь на відзив /а.с. 29 - 20/. \~ \~ \~ \~У поданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову у повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не надано доказів існування його як юридичної особи та філії в м. Шостка Сумської області, на відсутність доказів наявності у позивача права надавати фінансові послуги, на те, що кредитний договір № 131910 від 02.02.2015 підписано особою, яка не мала повноважень на підписання даного договору. Також відповідач вказує на те, що позовна заява підписана представником відповідача, а не адвокатом. \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив позивач вказав, що викладені у відзиві доводи вважає надуманими, направленими на затягування розгляду справи. Зокрема, позивач вказав, що представник за довіреністю Афанасьєв С.В. мав повноваження на підписання позовної заяви, оскільки ч. 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником під час розгляду спорів у малозначних справах може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність. Разом з відповіддю на відзив позивачем було надано копію довіреності, яка надає повноваження [PERSON] на підписання кредитних договорів, а також надано копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи - ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ", виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо філії № 27 ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" в м. Шостка, довідку з ЄДРПОУ щодо позивача, копію довіреності від ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" на [PERSON] \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач представника не направив, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили з підстав, які були викладені у відзиві. Представник відповідача також вказав на нікчемність кредитного договору, оскільки його підписано зі сторони кредитодавця неуповноваженою особою. В той же час, відповідач, відповідаючи на запитання головуючого підтвердила, що кредитний договір № 131910 від 02.02.2015 підписаний особисто нею, кредит було нею отримано в сумі, передбаченій договором, існування заборгованості відповідач також не заперечує. Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 02.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений кредитний договір згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6500 грн. зі сплатою за користування кредитом 218 % річних від суми кредиту, у розрахунку з помісячною сплатою 18,17%. Також, відповідно до п. 12.1 кредитного договору, за прострочення виконання зобов`язання по кожному простроченому платежу за кожен день прострочення нараховується неустойка в розмірі 10 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи відповідачу згідно договору був виданий кредит на суму 6500 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 02.02.2015 /а.с. 9/, відповідачем була заповнена та підписана заява про видачу кредиту (а.с. 7), тобто, позивачем умови договору щодо надання відповідачу кредитних коштів були виконані. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості /а.с. 10/, заборгованість відповідача за кредитним договором складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 6500 грн. 80 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8947 грн. 59 коп. Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору була ознайомлена при його укладенні, підписала вказаний договір і отримала кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушила. Наявність заборгованості відповідач не заперечує. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд вважає, що доводи сторони відповідача щодо підписання кредитного договору зі сторони позивача неуповноваженою особою, що зумовлює нікчемність даного договору, не заслуговують на увагу враховуючи таке. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом не встановлено, що умови кредитного договору є недійсними в силу вимог закону. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Рішення суду, яким би кредитний договір № 131910 від 02.02.2015 було визнано недійсним повністю чи в окремих частинах, стороною відповідача надано не було. Отже, судом встановлено, що позивачем вимоги позову були достатньо обгрунтовані, а відповідачем не було подано жодних доказів на їх спростування. Судові витрати підлягають стягнення з відповідача відмовідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved