Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та третьої особи та зазначає , що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014 р. у справі № 188/620/14-к , провадження № 1-кп /188/83/2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки . На підставі ст . 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки , покладено обов"язки , передбачені п.204 ч. 1 ст. 76 КК України . Задоволено цивільний позов прокурора прокуратури Петропавлівського району Дніпропетровської області та стягнуто з [PERSON] на користь комунального закладу " Першотравенська центральна міська лікарня Дніпропетровської обласної ради " відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правоповрушення [PERSON] в розмірі 6889.31 грн. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у тому , що водій [PERSON] 22.01.2015 р. близько 10.50 год. , керуючи автомобілем - сідловим тягачем " Рено Магнум " , р.н. АС 4536АХ з напівпричепом " Кроне" , р.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] на 343 км + 280 м автодороги Знаменівка-Луганськ_Ізварино , рухаючись зі сторони м. Донецьк у напрямку м. Дніпропетровська , в межах Петропавлівського району Дніпропетровської області , не вжив заходів безпеки , тобто не здійснив рух зі швидкості , при якій би мав можливість постійного контролювати рух автомобіля і виконувати всі необхідні діїї по його керуванню , що забезпечило б безпеку всім учасникам дорожнього руху. На слизькій автодорозі не вибрав безпечної швидкості та дистанції до транспортного засобу , який рухався по переду , а також особливості вантажу , що перевозився , почав різко гальмувати , під час гальмування не впорався з керуванням транспортним засобом , виїхав на прааву обочину по ході свого руху , де допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі автомобілем [NUMBER] , водій якого [PERSON] у цей час протирав лобове скло автомобіля. Внаслідок ДТП водій автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень , які є небезпечними для життя. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України . Невиконання водієм [PERSON] п. 12.1 ПДР України знаходиться в причиному зв"язку з фактом настання події ДТП та наслідками , які сталися. Вантажний автомобіль - сідловий тягач " Рено Магнум " Реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричеп " Кроне" , реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА1633275 , САА 000177 , виданих Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Волинській області 03.10.2009 р. та 26.06.2009 р. відповідно належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власників зазначених наземних транспортних засобів застрахована в Приватному акціонерному товаристві " Українська пожежно-страхова компанія ( Волинське обласне управління ) відповідно до полісів № АС /7060072 зі строком дії з 00 год. 00 хв. 23.10.2013 р. до 22.10.2014 р. включно. Після ДТП позивач з тяжкими травмами потрапив до КЗ " Першотравенська центральна міська лікарня..." де тривалий час лікувався і ще й до цього часу проходить відновлювальні процедури . На лікування витратив кошти у сумі 16532.01 грн. , що підтверджується доданими до справи копіями товарних чеків . З метою визначення вартості матеріального збитку , спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] та визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля він звертався до приватного підприємця [PERSON] , який є спеціалістом автотоварознавцем . Відповідно до висновку № 235/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 29.10.2014 р. вартість матеріальних збитків , спричинених власнику автомобіля [NUMBER] складе 18547.75 грн. . Вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складе 26219.81 грн. За послуги спеціаліста автотоварознавця він сплатив [PERSON] 1300 грн. Крім матеріальних збитків йому заподіяно ще й моральну шкоду , яка пов"язана з тим , що він зазнав фізичних страждань , отримавши тілесні ушкодження ( перелік зазначається ). У зв"язку з отриманням даний тілесних ушкоджень , змушений був тривалий час лікуватися. Стан його здоров"я не відновився і до цього часу . Подія ДТП порушила його звичайний уклад його життя , тривалий час лікувався , був обмежений у пересувані , спілкванні з друзями та родичами , на тілі залишилися страшні шрами . Спричинену моральну шкоду він оцінює у 200000 ( двісті тисяч ) грн. Таким чином з ПАТ " Українська пожежно - страхова компанія " може бути стягнено лише 826.60 грн. моральної шкоди ( 16532.01 грн. х 5 % = 826.60 грн. , а решта суми в розмірі 199 173.40 ( 200 000 грн. - 826.60 грн. = 199 173.40 грн. ) підлягає стягненню з приватного підприємця [PERSON] . Також зазначає , що в зв"язку з підготовкою позову до судового розгляду та участю представника у справі він витртаив 6 000 грн. на правову допомогу . Просить суд : - стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства " Українська пожежно-страхова компанія " на користь позивача [PERSON] кошти в сумі 16 532.01 грн. - витрати на лікування , 18547.75 грн. вартість матеріальних збитків , спричинених власнику автомобіля [NUMBER] , 1300 грн. - витрати за послуги спеціаліста автотоварознавця та 826.60 грн. на відшкодування моральної шкоди ; - стягнути з відповідача - Приватного підприємця [PERSON] на користь позивача - [PERSON] кошти в сумі 199 173.40 грн. на відшкодування моральної шкоди , 6000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати. При розгляді справи витребувати з архіву Петропавлівського суду для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 188/620/14-к провадження № 1-кп / 188/83/2014 р. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач дав суду пояснення щодо обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищезазначеного . Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача -1 позов не визнав . Надав суду свої письмові заперечення , в яких акцентує увагу суду на тому , що позивач невірно визначився з належним відповідачем. Зазначає , що його довіритель , тобто [PERSON] , дійсно є законним володільцем вантажного автомобіля - сідлового тягача , марки " Рено Магнум " р.н. [NUMBER] з напівпричепом . Однак , даний автомобіль перебував у оренді у водія [PERSON] . Даний факт підтверджується наданою ним копією договору підряду № 1 від 20.01.2014 р. Строк виконання робіт за цим Договором визначено з 20.01.2014 р. до 24.01.2014 р. ДТП сталася 22.01.2014 р. Отже , належним відповідачем у справі є [PERSON] , якого зазначено у позові в якості третьої особи . Останній повинен нести цивільно-правову відповідальність нарівні з відповідачем ПАТ " Українська пожежно-страхова компанія ". Просить суд в позовних вимогах відносно відповідача-1 відмовити. Питання щодо вимог до відповідача - 2 вирішити у відповідності до діючого законодавства. Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено , що дійсно вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014 р. у справі № 188/620/14-к , провадження № 1-кп /188/83/2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки . На підставі ст . 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки , покладено обов"язки , передбачені п.204 ч. 1 ст. 76 КК України . Згідно матеріалів даної справи підтверджується факт спричинення потерпілому [PERSON] , тобто позивачу по справі , тяжких тілесних ушкоджень. Вирішено питання щодо цивільного позову прокурора та вирішено питання щодо судових витрат. Вирок суду набрав законної сили. Зазначені обставини , відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України визнаються сторонами , а тому не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто , суд вважає , що вищезазначений доказ необхідно досліджувати та оцінювати по даній справі в порядку , передбаченому ЦПК України . В зв"язку з цим , суд зазначає наступне . Формально вина обвинуваченого [PERSON] , з урахуванням вищезазначеного доказів у скоєнні злочину , тобто в умисному спричиненні позивачу тяжких тілесних ушкоджень є доказаною. Таким чином , з матеріалів справи вбачається, що предметом спору є питання щодо встановлення належного відповідача по вимозі позивача про стягнення шкоди з [PERSON] В своїх поясненнях позивач та його представник стверджують , що відповідач- 1 , тобто приватний підприємець [PERSON] , як і відповідач- 2 є належними відповідачами , а тому повинні нести цивільно-правову відповідальність , кожен окремо , згідно чинного законодавства. При цьому посилається на норми ст. 1187 ЦК України . Однак , суд не погоджується з такою позицією позивача щодо цівільно-правової відповідальності відповідача-1 за даною вимогою. Згідно роз"яснень пунктів 5 та 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ( далі Пленум ) не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв"язку з виконанням своїх трудових (службових) обов"язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров"ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини 3 і 4 ст. 1187 ЦК). В ході судового розгляду справи , судом досліджувалися матеріали кримінального провадження № 12014040530000067 від 22.01.2014 р. по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України . В своєму поясненні від 22.01.2014 р. [PERSON] пояснив , що він працює у приватного підприємця [PERSON] на автомобілі " Рено Магнум" , вантажний сідловий тягач р.н. [NUMBER] та напівпричеп " Кроне" , р.н. [NUMBER]. ( а.с. 31 ) . Аналогічні свідчення [PERSON] дав під час допиту в якості підозрюваного 01.04.2014 р. Вказав , що він працює у приватного підприємця [PERSON] ( а.с. 81 ) . При цьому не вказав , що він перебуває з приватним підприємцем [PERSON] у трудових взаємостосунках та працює водієм . В матеріалах справи відсутня копія трудової книжки , де було б зроблено відповідний запис про прийняття на роботу в якості водія. Такого документу не надано позивачем суду в ході судового розгляду та не ставилося питання про витребування доказів у відповідності до ст. 137 ЦПК України. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( САА 163275 ) , виданого Луцьким ВРЕР ДАІ УМВС України у Волинській області [PERSON] є власником автомобіля "RENAUM MAGNUM " , реєстраційний номер [NUMBER]. В той же час , представник відповідача-1, на підтвердження свого заперечення , надав суду Договір підряду № 1 від 20.01.2014 р. та Акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.01.2014 р. В даному договорі зазначається , що [PERSON] ( замовник ) та [PERSON] ( підрядник ) ,

Outcome: approved