Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

29.04.2015 року представник позивачf [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Центр громадської безпеки 112" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що позивач перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем в період з 27.01.2012 року по 12.02.2015 року. Як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача, на який здійснювалась виплата заробітної плати, відповідачем остаточний розрахунок з позивачем здійснено 18.03.2015 року. Таким чином, враховуючи, що відповідно до довідки про середню заробітну плату, виданої [PERSON] ДП "Центр громадської безпеки 112", середньоденна заробітна плата позивача становить 333 грн. 76 коп., та відповідачем було здійснено затримку розрахунку з позивачем на 35 календарних днів, просив стягнути з відповідача на користь позивача 11 681,60 грн. як суму середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що як вбачаться з виписки про картковому рахунку, остаточний розрахунок з його довірителькою відбувся лише 26.03.2015 року, разом з тим, остаточний розрахунок всіх належних позивачеві платежів з боку ДП "Центр громадської безпеки 112" мав місце 18.03.2015 року. Таким чином, з вини відповідача було здійснено затримку розрахунку на 35 календарних днів. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, а саме в частині стягнення 2336,32 грн., зазначив, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем мав місце 18.02.2015 року, а тому відповідачем допущено затримку розрахунку при звільненні на 7 днів. Разом з тим, у подальших поясненнях зазначив, що лише 27.02.2015 року позивачу було оплачено перші п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів ДП "Центр громадської безпеки 112". Додатково пояснив, що посилання представника позивача на 18.03.2015 року, як дату остаточного розрахунку при звільненні позивача, не відповідають дійсності, оскільки 18.03.2015 року та 26.03.2015 року на картковий рахунок позивача було зараховано належні позивачу виплати у зв'язку з тимчасовою непрацездатність за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки [PERSON], наказом від 24-к від 27.01.2013 року останню було прийнято на роботу до Державного підприємства "Центр громадської безпеки 112" на посаду начальника планово-економічного відділу. Наказом №7-к/тр від 12.02.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. Згідно зі статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, зазначений у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст. 116 Кодексу законів по працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 177 Кодексу законів по працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З системного аналізу даних норм вбачається, що право на отримання середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні виникає у працівника за наявності складу порушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вини роботодавця у затримці розрахунку при його звільненні. При цьому, вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Судом достовірно встановлено та сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що 12.02.2015 року, в день звільнення, позивач працювала та повного розрахунку при звільненні 12.02.2015 року між позивачем та відповідачем не відбулося. Водночас, представник відповідача, як на підставу своїх заперечень щодо періоду затримки розрахунку при звільненні з позивачем, посилався на те, що 18.03.2015 року та 26.03.2015 року на картковий рахунок позивача було перераховано саме страхові кошти Фонду соціального страхування України, що є допомогою за понад п'ять днів тимчасової непрацездатності, у відповідності до ЗУ«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зазначив, що вказання, у графі призначення платежу «зарахування ЗП за 2-гу половину березня 2015.» є помилкою бухгалтера підприємства, оскільки, як вбачається з виписки по рахунку ДП "Центр громадської безпеки 112" за 19.03.2015 року, 19.03.2015 року на рахунок відповідача було зараховано «перерахунок матеріального забезпечення застрахованим особам на карткові рахунки за рахунок коштів ФСС». Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що 18.03.2015 року на рахунок позивача було перераховано кошти за рахунок Фонду соціального страхування України, оскільки вказані кошти було зараховано на рахунок підприємства лише 19.03.2015 року, в той час як відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON]грошові кошти на рахунок позивача від ДП "Центр громадської безпеки 112" надійшли 18.03.2015 року в графі призначення платежу вказано «Зарахування ЗП за 2-гу половину березня 2015.», доказів помилкового зарахування вказаних коштів на рахунок позивача відповідачем не надано. Таким чином, представником відповідача не надано суду доказів того, що затримка у розрахунку при звільненні [PERSON] сталася не з вини відповідача ДП "Центр громадської безпеки 112". За таких обставин, оскільки відповідачем не спростовано обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги, та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні в розмірі 11 681,60 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідач на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved