Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

15.07.2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яка мотивована тим, що 15 вересня 2001 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Хмільницького міського управління юстиції Вінницької області. В зв'язку із втратою Свідоцтва про одруження, позивачем було отримано повторне Свідоцтво серії [NUMBER] від 11 червня 2013 року. Сімейне життя останнім часом у сторін не склалося. Виявилося, що у них різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, в кожного з них своя точка зору на обов'язки подружжя, тому шлюб було розірвано. Оскільки в добровільному порядку відповідач [PERSON] не виявила бажання в рівних частках розділити спільно набуте майно, тому позивач вимушений звернутись до суду. За час шлюбних відносин ними було за спільні кошти придбано наступне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: 1.Автомобіль «МЕРСЕДЕНС-БЕНЦ» 2008 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], який зареєстрований в Хмільницькому МРЕВ ДАІ УМВС України у Вінницькій області від 11.03.2006 року і видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на прізвище [PERSON] серії [NUMBER], вартість якого становить 60000 грн. 2.Земельна ділянка з кадастровим номером 0510900000:00:002:0512 зареєстрована в Поземельній книзі 24.07.2012 року за реєстраційним номером 0510900000000020512301 на прізвище [PERSON] згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку - загальна вартість якої складає - 80000 гривень. 3.Два контейнери з місцями на ринку в санаторії «Хмільник» по вул.. Курортна, 2, вартість кожного становить 15 000 грн - загальна вартість - 30000 грн. 4.Товар в контейнерах (постільна білизна, рушники, пледи, одіяла, скатерки дитячий одяг та інше ) на загальну суму 120 000 гривень. 5.Холодильник « Ардо » - вартість 4 000 гривень. 6.Пилосос «LD» - вартістю 2 000 гривень. 7.Мікрохвильова піч - вартістю 1 500 гривень. 8.Кухонні меблі - вартістю 2 000 гривень. 9.Кухонний посуд - вартістю 5 000 гривень. 10.Газовий котел з автономним отопленням - вартість 8 000 гривень. 11.Стінка меблева - вартістю 3 000 гривень. 12.М'який куточок - вартістю 3 500 гривень. 13.Коврове покриття - вартістю 1 500 гривень. 14.Телевізор «Соні » - вартістю 6 000 гривень. 15.Музикальний центр «Соні» - вартістю 1500 грн. 16.Приставка « ДВД » - вартістю 1 000 гривень. 17.Супутникова антена з тюнером - вартістю 1 500 гривень. 18.Ноутбук - вартістю 5 000 гривень. 19.Прихожа ( меблі в коридорі) - вартістю 1 900 гривень. 20.Два місця на центральному ринку по вул. Пушкіна в м. Хмільник - вартістю 12000 грн. та 8 000 грн. - на загальну вартість 20 000 гривень. Всього загальна вартість майна становить 357 400 грн. Позивач вважає, що має право на виділення йому автомобіля, земельної ділянки, оскільки вони є неподільними і зареєстровані на нього, також право на один контейнер з товаром на ринку в санаторії «Хмільник», а інше майно залишає відповідачці. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, яка мотивована тим, що позивач за первісним позовом 21 червня 2013 року раптово для неї розірвав подружні відносини та залишив сім'ю, забравши з собою їхні грошові заощадження в сумі 16000 доларів США. 19 червня 2013 року позивач за первісним позовом продав вантажний автомобіль "Мерседес-Бенс" (тягач) за 46 000 доларів США, та гроші забрав собі. Подавши до суду позов, він вказані грошові кошти не включив, а тому на момент припинення їх спільного проживання 21 червня 2013 року у них було наступне майно: 1. Спільні грошові кошти, що були в квартирі 21 червня 2013 року в сумі 16 000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19.09.2013 року (7,993 грн. за 1 долар США) становить 127 888 грн.; 2. Спільні грошові кошти в сумі 46 000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19.09.2013 року (7,993 грн. за 1 долар США) становить 367 678 грн., які отримані [PERSON] 19 червня 2013 року від продажу вантажного автомобіля «Мерседес-Бенц», державний номер [NUMBER], зареєстрованого в Хмільницькому МРЕВ на [PERSON]; 3. Земельна ділянка площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], вартістю 80 000 грн.; 4. Холодильник «Ардо», орієнтовно 2004-2005 року випуску, вартістю 2 000 грн.; 5. Пилосос «LD», 2012 року випуску, вартістю 1 000 грн.; 6. Кухонні меблі (стіл, тумбочка, табуретки), орієнтовно 2004-2005 року випуску, вартістю 3 000 грн.; 7. Газовий котел «Арістон», орієнтовно 2004-2005 року випуску, вартістю З 000 грн.; 8. Меблева стінка, орієнтовно 2002-2003 року випуску, вартістю 2 000 грн.; 9. М'який куточок, 2005 року випуску, вартістю 1 500 грн.; 10. Телевізор «Соні», 2008 року випуску, вартістю 4 000 грн.; 11. Музичний центр «Соні» 2001 року випуску, вартістю 1 000 грн.; 12. Прихожа (меблі в коридор), орієнтовно 2006 року випуску, вартістю 1 000 грн.; 13. Автомобіль «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ», державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, шасі [NUMBER], фургон малотоннажний - В, вартістю 50 000 грн. Всього на момент припинення спільного проживання та ведення господарства у них було майна та грошових коштів на загальну суму 644 066 грн. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] забрав собі із квартири спільно зароблені гроші - їхні заощадження в сумі 16 000 доларів США, що по офіційному курсу Національного банку України станом на 19.09.2013 року (7,993 грн. за 1 долар США) становить 127 888 грн. та забрав собі виручені гроші від продажу вантажного автомобіля - тягача «Мерседес-Бенц», державний номер [NUMBER], в сумі 46 000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19.09.2013 року (7,993 грн. за 1 долар США) становить 367 678 грн., вважає за доцільне виділити вказані грошові кошти саме [PERSON] Їй же виділити інше набуте у шлюбі майно, а саме земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], вартістю 80000 грн; холодильник "Ардо", пилосос "LD"; кухонні меблі (стіл, тумбочка, табуретки); газовий котел "Арістон"; меблеву стінку; м"який куточок; телевізор "Соні"; музичний центр "Соні"; прихожу (меблі в коридор) та автомобіль "Мерседес Бенс 208" д.н. [NUMBER], а всього майна на загальну суму 148500 грн. Крім того стягнути із [PERSON] на її користь грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки в майні подружжя в сумі 173533 грн. Розрахунок грошової компенсації за відступ від ідеальної частки наступний: - 644 066 грн. / 2 = 322 033 грн. частка кожного з подружжя у спільному майні; 127 888 грн. + 367678 грн. = 495 566 грн. частина майна, що виділяється відповідачу; 495 566 грн. - 322 033 грн. = 173 533 грн. відступ від ідеальної частки у спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали вимоги викладенні в своїй позовній заяві та просили їх задовольнити, відмовивши в зустрічному позові відповідача. В судових дебатах змінили свою думку та просили частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], виділивши їй холодильник "Ардо", пилосос "LD"; кухонні меблі (стіл, тумбочка, табуретки); газовий котел "Арістон"; меблеву стінку; м"який куточок; телевізор "Соні"; музичний центр "Соні"; прихожу (меблі в коридор), в іншій частині позовних вимог відмовити. Адвокат [PERSON], крім того суду пояснив, що [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, які б доволили її твердження щодо викрадення [PERSON] з квартири їх спільно набутих коштів в сумі 16 тис. доларів США. Також не доведено, що вантажний автомобіль - тягач "Мерседес Бенц" д.н. [NUMBER] належав [PERSON] та в подальшому був ним відчужений. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заперечили у задоволенні вимог позивача, посилаючись на зміст зустрічної позовної заяви. Крім того, відповідач за первісним позовом додала, що такого майна як мікрохвильова піч, кухонний посуд, газова установка та «ДВД- приставки» давно немає, супутникова антена поламалась ще під час їхнього спільного проживання, контейнери належать її батькам, а ноутбук був подарований її матір»ю їхній дитині. Також вона не визнає суму оціненого позивачем майна оскільки вона є значно завищеною. 16 000 доларів, які були викрадені позивачем, вони спільно на протязі 3 років заощаджували та зберігала вона їх у ванній кімнаті, а коли з сім"ї пішов [PERSON], то в то же день і зникли з будинку гроші. В судових дебатах адвокат [PERSON] додав, що позивачем не надано реальної вартості майна, яке підлягає поділу, доказів про його існування на момент припинення сімейних відносин. Також зазначив, що позивач розподілив спільно набуте майно в односторонньому порядку, забравши собі спільно набуті кошти в сумі 16 тис. доларів США, а також кошти в сумі 46 тис. доларів США, які він отримав від продажу автомобіля - тягача "Мерседес Бенц", який був придбаний за спільні кошти подружжя, однак оформлений на приватного підприємця [PERSON] з метою здійснення міжнародних перевезень. Крім того вважає, що крадіжку коштів в сумі 16 тис. доларів було доведено в судовому засіданні показами свідків. Свідок [PERSON], пояснила, що вона є тіткою відповідачки за первісним позовом. В кінці квітня 2013 року вона позичала у [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів, а приблизно через 3-4 дні їх повернула. Тому вона вважає, що у її племінниці дійсно були грошові заощадження в сумі 16000 доларів США. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її дочкою. Остання зберігала в будинку 16000 доларів, однак їх викрав [PERSON] Крім того, її зять продав автомобіль «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ», який куплений за сімейні кошти, але оформлявся на [PERSON] Будь-яких контейнерів з товаром у подружжя [PERSON] не було. Також підтвердила покази відповідачки за первісним позовом щодо подарунку нею дитині ноутбуку. Свідок [PERSON], який є рідним братом [PERSON] пояснив, що автомобіль «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ» був куплений позивачем за первісним позовом за позичені гроші батьків, однак реєструвався на приватного підприємця [PERSON] для здійснення міжнародних перевезень. Свідок [PERSON] суду пояснив, що автомобіль МЕРСЕДЕС-БЕНЦ» був куплений позивачем за первісним позовом, однак для того щоб ним можна було здійснювати міжнародні перевезення був зареєстрований на нього. При постановці та при знятті в МРЕО даного автомобіля, всі витрати ніс [PERSON] Хто купував даний транспорт 19.06.2013 року він не знає, оскільки лише підписався в необхідних паперах та пішов. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює у приватного підприємця [PERSON] водієм. До цього неофіційно працював у [PERSON] Тоді ж, приблизно біля двох років тому, він від товариша [PERSON] - [PERSON] отримав певну суму коштів на яку був куплений у Прибалтиці автомобіль «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ» державний номер [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] На вказаному автомобілі він здійснював перевезення, за що від [PERSON] отримував заробітну плату, однак маршрутні листи підписувались [PERSON] За період його робочих стосунків з [PERSON] дружина останнього жодним чином автомобілем не цікавилась. Влітку 2013 року автомобіль був проданий, однак прізвище нового власника йому не відомо. Судом встановлено наступне: 15.09.2001 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 8,9); Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 11.03.2006 року, власником автомобіля «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 208», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] зазначений [PERSON] (а.с.11, 47); Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 3.07.2012 року, власником земельної ділянки загальною площею 0,08 га, що розташована по [ADDRESS] зазначений [PERSON] (а.с. 12,48-50); Згідно матеріалів перевірки розгляду звернення [PERSON] щодо викрадення її чоловіком 96 000 доларів США, органами Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області припинено розгляд її звернення за відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення (а.с. 51-60); За наданими суду начальником МРЕО документами власником автомобіля «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ», державний номер [NUMBER] до 19.06.2013 року був [PERSON] (а.с. 62, 88-98). Суд, заслухавши позиції сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши надані докази прийшов до наступного. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки [PERSON] не заперечує щодо виділення [PERSON] спільно набутого майна, а саме холодильника "Ардо", пилососа "LD"; кухонних меблів (стіл, тумбочка, табуретки); газового котла "Арістон"; меблевої стінки; м"якого куточку; телевізора "Соні"; музичного центру "Соні" та прихожої (меблі в коридор), тому у суду є всі підстави, у відповідності до ст. 174 ЦПК України, в цій частині позовні вимоги позивача за зустрічним позовом задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Позивачем за первісним позовом не надано суду жодних доказів придбання спільно з відповідачкою двох контейнерів з місцями на ринку в санаторії "Хмільник" по вул. Курортна, 2, а також наявності зазначеного в його позові товару (постільна білизна, рушники, пледи одіяла, скатерки, дитячий одяг, тощо), тому дане майно поділу не підлягає. Відповідно по роз»яснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК України та ст.. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Оскільки сторони по справі не досягли згоди щодо вартості спірного автомобіля "Мерседес-Бенц 208", 2000 року випуску, д.н. [NUMBER] та не надали доказів його реальної вартості на день розгляду справи, хоча у відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України судом було роз"яснено сторонам можливість проведення відповідної експертизи по встановленню вартості майна, однак вони відмовились скористатись своїм правом, тому суд позбавлений можливості поділу зазначеного автомобіля. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем за первісним позовом в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт крадіжки її колишнім чоловіком спільно нажитих коштів в сумі 16000 доларів США. Згідно відповіді начальника Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області Канюки В.Є., яка на думку відповідачки є доказом вчинення її чоловіком крадіжки зазначених коштів вбачається, що перевірка проводилась за фактом викрадення [PERSON] коштів в сумі 96000 доларів та була припинена за відсутності в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення (а.с. 59-60). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в своїх показах зазначала, що кошти в сумі 16000 доларів США викрадені її колишнім зятем, однак це лише її припущення, що також не підтверджені жодними доказами. Тому вказані кошти поділу не підлягають. Також відповідач за первісним позовом предметом спору зазначає кошти в сумі 367678 грн.(46 тис. доларів США), які на її думку отримав [PERSON] від продажу автомобіля «МЕРСЕДЕС-БЕНЦ», державний номер [NUMBER]., який перебував у спільній сумісній власності подружжя, при цьому посилаючись на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, суд критично ставиться до показів даних свідків, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, які були отриманні судом за клопотанням представника позивача за первісним позовом, згідно яких зареєстрованим у встановленому законом порядку власником автомобіля до 19.06.2013 року був [PERSON] (а.с. 88-98), а тому зазначена сума коштів не є спільно набутою подружжям, тобто не є їх спільною сумісною власністю, а отже поділу не підлягають. Відповідно до ст.. 71 СК України та роз»яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце на таких підставах, передбачених ст.. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При можливості поділу спільного сумісного майна, а саме земельної ділянки загальною площею 0,08 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд суд виходить з того, що сторонами в судовому засіданні не надано варіантів її реального поділу, тобто вона є неподільною. Оскільки, вказане майно є неподільним, тому при його поділі необхідно застосовувати вимоги ст.71 Сімейного кодексу України. Однак, жодна із сторін не надала згоду на отримання грошової компенсації за свою частку в спільному майні подружжя, а тому воно визнається спільною частковою власністю. Що стосується іншого майна зазначеного в позовній заяві [PERSON], яке не визнається відповідачем за первісним позовом, а саме мікрохвильової печі, кухонного посуду, газової установки, «ДВД- приставки», ноутбука, двох місць на центральному ринку по вул. Пушкіна в м. Хмільнику та супутникової антени з тюнером, то суд зазначає, що воно не є предметом позовних вимог сторін На підставі ст.ст. 60,63,69,71Сімейного кодексу України,

Outcome: partial