Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2706/0806/88-329 від 16.08.2006р. , яка станом на 01.04.2013р. складає 277027,39грн. , та складається з заборгованості : за кредитом - 186759,88грн. , - по відсотках - 26823,23грн., - пеня - 63444, 28грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру під номером [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено договір факторингу, відповідно до якого вимоги за кредитним договором №2706/0806/88-329 від 16.08.2006р. відступлені ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В цей же день ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» продав позивачу кредитний договір, а відповідно усі права щодо кредитного договору , позичальником якого виступає [PERSON] перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання, оскільки станом на 01.04.2013р. заборгованість складає 277 027,39грн. В свою чергу кредитні зобов'язання позичальника були забезпечені іпотекою, предметом якої є нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] вимоги позивача не визнав, заперечував проти їх задоволення, як і представник відповідача [PERSON], який в подальшому приймав участь у розгляді справи. Заперечення представників відповідача обґрунтовано відсутністю належних доказів ,які достовірно підтверджують перехід права вимоги щодо кредитного зобов'язання [PERSON] до позивача. Суд вислухавши пояснення представників [PERSON], [PERSON], а в подальшому [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 цього ж Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Судом встановлено, що 16 серпня 2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір №2706/0806/88-329 , згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 50 000 доларів США на строк з 16 серпня 2006 року по 16 серпня 2013 року з сплатою процентів за користування цими коштами у розмірі 15% річних за весь строк фактичного користування кредитом. 16 серпня 2006 року між цими ж особами було укладено іпотечний договір , в забезпечення виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань за договором №2706/0806/88-329 . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду наданими оригіналами вказаних договорів. В той же час інші обставини, на які позивач посилається в обгрунтування своїх вимог, свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли. Частиною 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Для підтвердження вимог заявленого позову, представник позивача надав копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Кредитні ініціативи», копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кредитні ініціативи», витяг з договору факторингу № 15 від 25.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; копію договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ "Кредитні ініціативи", копію договору про передачу прав за іпотечним договором між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", витяги з реєстру заборгованостей боржників, витяг з договору про передачу прав за іпотечним догором, довідка розрахунок заборгованості за кредитним договором №2706/0806/88-329 від 16 серпня 2006 року. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб,я кі беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Під час судового розгляду представником позивача були надані для огляду копії договору факторингу № 15 від 25.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; та копію з копії договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ "Кредитні ініціативи". Надані копії є неповними та викликають сумніви. Оригіналів вказаних договорів, та інших письмових доказів, які подані в копіях, під час судового розгляду надано не було. Із наданих копій не виявилось можливим встановити яка заборгованість боржника [PERSON] , в розумінні договору факторингу, була передана ТОВ "Кредитні ініціативи" . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Суд виходить з того, наданих представником позивача письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, не достатньо для висновку про те, що позивач набув права вимоги за кредитним договором №2706/0806/88-329 від 16.08.2006р., в забезпечення якого було укладено іпотечний договір про передачу нерухомого майна відповідача. В судовому засідання також не було доведено, що відповідач порушив умови договору та у позивача є право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, суд надходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed