Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надане теплопостачання за період з березня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 31010,32 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачу на праві власності належали не житлові приміщення в житловому будинку № 32 по вул. Мироносицькій в м. Харкові з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП «Харківські теплові мережі», опалювальна площа Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, отримує теплову енергію, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з березня 2012 року по квітень 2015 року на суму 31010,32 грн. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово - експлуатаційної організації. У звязку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Таким чином, у період з березня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 31010,32 грн. користувався тепловою енергією на потреби опалення, у звязку з чим було спожито теплової енергії на суму 31010,32 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності представника позивача, ухвалити рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надала. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 32. Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, отримує теплову енергію, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Приміщення відповідача та житловий будинок, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, тому позивачем розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідно до положення ст. 11 ГК України цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за надане теплопостачання склалася за період з березня 2012 року по квітень 2015 року складає 31010,32 грн. Крім стягнення з відповідача основної суми заборгованості за використані послуги, позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат 289 гривні 49 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми 575 гривень 5 коп. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved