Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту, посилаючись на те, що в листопаді 2012 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки "FORD" моделі "TRANZIT" 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. При придбанні ним транспортного засобу [PERSON] йому видана довіреність, яка узгоджена з [PERSON], згідно якої автомобіль переходив у його користування та власність, оскільки прямо вказано в довіреності право на відчуження транспортного засобу та його переобладнання. Довіреність видана 8 листопада 2012 року строком на 8 років та посвідчена приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу по реєстру №1440, передано технічний паспорт на автомобіль. Однак, він не оформив право власності на вказаний автомобіль, через відсутність коштів на зняття з реєстраційного обліку та оформлення документів для реєстрації власності на його ім'я. 28 квітня 2014 року, повертаючись додому на посту ДАІ в с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області його зупинили працівники міліції і тимчасово вилучили від нього транспортний засіб, повідомивши, що вкзаний автомобіль оголошено в розшук, у зв'язку з невиконанням зобов'язання [PERSON], винесено постанову про розшук майна боржника та арешт. Він усно звернувся до Староміського ВДВС Вінницького РУЮ про повернення автомобіля, однак його було повідомлено, що даний транспортний засіб знаходиться на зберіганні на спеціалізованій стоянці в м. Тячів, вул. Комсомольська,6/а Закарпатської області. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності на автомобіль марки "FORD" моделі "TRANZIT" 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та зняти його з арешту. Ухвалою суду від 15 вересня 2014 року до участі в справі залучено відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області та Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, в якості третіх осіб без самостійних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Ним подана заява, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно, понад 7 років тому назад, він купив зазначений автомобіль від [PERSON] за 9 тисяч доларів. Їздив на ньому до листопада 2012 року, після чого, відпродав його, за 6 тисяч доларів, [PERSON], при цьому він просив останнього перереєструвати автомобіль на себе. Однак, на той час, [PERSON] не вистачало коштів, тому він попросив дати йому доручення. Ввійшовши у його становище, погодився та дав доручення. Також зазначив, що [PERSON] торгує автомобілями, які приганяє з-за кордону, має свій автомайданчик. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та визнання позовних вимог. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Начальник відділу Тулайдан Д.Д. надав заяву, в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника. Представник третьої особи без самостійних вимог - Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Заступником начальника відділу, [PERSON], подано заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника При розгляді справи покладаються на думку суду. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Як вбачається із довіреності від 8 листопада 2012 року та розписки, позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки "FORD" моделі "TRANZIT" 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Даний транспортний засіб належав відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. З моменту складення вищезазначеної довіреності та розписки позивач володів та користувався спірним автомобілем, зберігав його по місцю проживання у [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю коштів, позивач не здійснив поїздку у м. Вінниця для зняття автомобіля з реєстраційного обліку у Вінницькому МРЕВ ДАІ УМВС, однак щорічно укладав договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що вказує на користування ним. Із акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 квітня 2014 року вбачається, що вказаний автомобіль тимчасово затримано, шляхом доставлення на спемайданчик в м.Тячів, вул. Комсомольська 6"А". Вказану дію інспектор ДАІ здійснив на виконання постанови державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про розшук майна боржника [PERSON], за яким зареєстрований вказаний транспортний засібі. За змістом поданих, відповідачами, заяв про визнання позовних вимог, констатується факт, що вони не володіють спірним автомобілем. В силу ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Норма ч.2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона передає у власність другій стороні майно, а друга сторона зобов'язується прийняти дане майно і сплатити за нього певну грошову суму. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», - передбачено, що купівля-продаж транспортних засобів здійснюється шляхом письмового договору. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що на майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Виходячи з того, що позивач є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля на підставі правочину від 8 листопада 2012 року, правомірно відкрито користується ним протягом тривалого часу, то суд вважає за можливе задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved