Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Вказуючи на те, що під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з 09. 08. 2001 року по 11. 01. 2016 року, який на підставі рішення Диканського районного суду був розірваний сторонами, відповідно до договору купівлі-продажу від 27. 09. 2006 року було придбано одноповерховий житловий будинок загальною площею 64,10 кв.м із надвірними спорудами, а саме, 2-х сараїв, літню кухню, гаража, колодязя питного, огорожі, що розташовані по [ADDRESS] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, що розташована по [ADDRESS] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,020 га, яка розташована також по [ADDRESS] Також, сторонами самочинно було збудовано на території вказаного житлового будинку, на місці сараю, баню та літню кухню на які було використано значні кошти позивачем. Крім цього, за період подружнього життя сторонами було придбано - телевізор марки "Супра", пральна машина марки "LG", тумбочку під телевізор, телевізійний тюнер та супутникову антену, DVD-програвач, крісла, м'який куточок, килим 3х4 метри, 2 алюмінієві батареї, 2 килимові доріжки, диван, холодильник марки "Індезіт", кухонний гарнітур, ванну, газову плиту, газонокосарку, електродриль, електрозварювальний апарат, зварювальний апарат для пластику, електричний рубанок, електропилку, меблеву стінку, мікрохвильову піч марки "Самсунг", музичний центр та інше майно. Оскільки, відповідач від добровільного поділу спільного майна відмовився, тому позивач звернулася з позовом до суду, де просить визнати об'єктами права спільної сумісної власності сторін вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та зазначені земельні ділянки, разом із самочинно збудованими банею та літньою кухнею з подальшим визнанням за позивачем права власності по 1/2 частині на вказане нерухоме та самочинно збудоване майно. Також, позивач просила виділити їй в натурі по 1/2 частині житлового будинку із господарськими спорудами і будівлями, виділити 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га та виділити 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,020 га, що розташовані по [ADDRESS]. Крім цього, позивач просила виділити їй телевізор марки "Супра", телевізійний тюнер та супутникову антену, килим 3х4 метри, диван, холодильник марки "Індезіт", а також стягнути на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач, [PERSON] та її представник декілька разів уточнювала свої позовні вимоги щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Так, 13 лютого 2017 року вона та її представник подали уточнення до позовної заяви, де просили визначити за позивачем право власності на 11/10 частин житлового будинку та господарських споруд та стягнути з неї на користь позивача різницю вартості часток в розмірі 12 260 грн. Виділити їй в основній частині житлового будинку та визнати за нею 1/2 його частину вартістю на загальну суму 85 639 грн. та господарські будівлі на загальну суму 53 377 грн. Визнати за нею як позивачем право власності на 1/2 частину земельних ділянок, що вказані на плані до додаткового висновку земельно-технічної експертизи (додаток №1 висновку експерта від 26.12.2016 року позначено блакитним кольором). Позивач просила суд залишити їй та відповідачу в загальному користуванні земельну ділянку площею 104 кв.м ( позначена на плані жовтим кольором). Крім цього, позивач просила виділити їй у власність килим розміром 3х4 м вартістю 1000 грн., диван вартістю 1000 грн., кухонний гарнітур вартістю 1000 грн., меблеву стінку вартістю 2000 грн. та стягнути з відповідача всі документально підтверджені судові витрати. При цьому позивачка та її представник постійно в суді наголошували, що все спірне майно позивачем та відповідачем по справі було набуто під час спільного проживання у шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Позивач своєю постійною працею допомагала відповідачу в перебудові придбаного будинковолодіння, а коли офіційно не працювала , вела домашнє господарство. Відповідач, [PERSON] та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] не визнали та заперечували проти задоволення позову. При цьому, позивач та його представник суду пояснили, що все спірне майно було придбане на кошти відповідача [PERSON] Кошти на придбання нерухомого майна позивачка [PERSON] не надавала, а лише користувалася придбаним майном позивача, який увесь працював та забезпечував сім"ю, в той час коли вона лише відпочивала та витрачала його кошти. Крім того, позивач таємно викрала правовстановлюючі документи на належне нерухоме майно відповідача, у зв'язку з чим відповідач звернувся з заявою про вчинення крадіжки до Диканського ВП ГУНП Полтавської області, де відкрито кримінальне провадження та триває досудове слідство. Крім цього, представник відповідача пояснив, що відповідач [PERSON] не погоджується з вимогою щодо виділу позивачу частини будинку в натурі, оскільки це не відповідає чинному законодавству та судовій практиці, так як поділ будинку на дві самостійні квартири з окремими входами є неможливим з будь-якої точки зору. Крім того, представник відповідача суду пояснив, що саме за особисті кошти відповідача було куплено та відремонтовано спірне нерухоме майно, але при цьому будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх пояснень суду не надав. При цьому, він не заперечував того факту, що будинкоковолодіння та земельні ділянки біля нього були придбані під час спільного проживання в шлюбі позивача та відповідача по справі. Відповідач та його представник в судових засіданнях неодноразово стверджували, що проведені по справі судова будівельно технічна експертиза та додаткова судова земельно - технічна експертиза невірні, бо вартість майна, яке досліджувалося експертом, на їхню думку є занадто завищена та не відповідає реальній дійсності, але при цьому будь-яких належних доказів суду не надали. Представник третьої особи, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання жодного разу не з'явився, хоча на адресу суду надіслав листа в якому зазначив, що Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області просить розгляд справи проводити без його участі, за наявними в справі матеріалами, тому розгляд справи був проведений у відсутність цього представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін їхніх представників, свідків та дослідивши наявні по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Судом роз'яснювалось сторонам положення ст. ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 09 серпня 2001 року сторони по справі зареєстрували шлюб, який, згідно з рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 11 січня 2016 року було розірвано. Відповідно до довідки в рішенні воно набрало законної сили 26 січня 2016 року ( а.с. № 15,12). Згідно договору купівлі - продажу від 27. 09. 2006 року, відповідач [PERSON] став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею, 0,030 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS]( а.с. № 8); ( а.с. № 9,№10). Згідно технічного паспорта ( а.с. № 86-90) придбане в шлюбі сторонами будинковолодіння складається з житлового будинку позначеного літ. "А-1", сараїв літ. "Б","в", літньої кухні літ. "В", навісу літ. "в1", гаража літ. "Д", вбиральні літ. "Ж", воріт огорожі № 1 та огорожі № 2, і воно розташоване по [ADDRESS] Крім цього, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №52274593 від 29. 01. 2016 року право власності на майно зареєстроване за відповідачем [PERSON] (а.с № 197). В силу ч. 1 ст. 60, ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно розповсюджується на спірне будинковолодіння та земельні ділянки. Дане майно було придбано у період шлюбу, не є річчю індивідуального користування. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до вимог ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а не подільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній власності. За вказаних вище обставин суд вважає, що спірне майно , яке було придбане сторонами під час шлюбу, є спільним майном сторін по справі та підлягає розділу, виходячи з того, що частки сторін є рівними. Факт придбання спільно нерухомого майна в шлюбі підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен з яких стверджував , що сторони по справі після укладення шлюбу стали проживати разом з 2001 року і до часу його розірвання вели спільне господарство як одна сім"я. За вказаний період спільно придбали старий будинок відремонтували його та мали намір проживати в ньому разом. А тому свідки в суді підтвердили ту обставину , що майно нажите в шлюбі є спільною сумісною власністю сторін по справі як подружжя. Враховуючи, що сторони добровільно не змогли вирішили питання про розподіл спірного будинковолодіння та наявних тут земельних ділянок, загальною площею 0,18 га., виходячи з рівності їх часток на спірне будинковолодіння та земельної ділянки, суд вважає, за необхідне провести розподіл спірного будинковолодіння придбаного сторонами по справі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи та реально в особисту власність позивачці [PERSON] виділити ? цього нерухомого майна показану на схемі до першого варіанту проведеної по справі судової будівельної експертизи ( зафарбованого в червоний колір) та частину земельної ділянки для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства відповідно до першого варіанту проведеної по справі додаткової судової земельно - технічної експертизи, що показано на схемі експертизи ( блакитним кольором). Відповідачу [PERSON] реально залишити у власність ? частину цього ж будинковолодіння, на схемі до судової будівельної експертизи варіант №1 ( зафарбованого блакитним кольором) та залишити в користуванні на праві власності ? частину приватизованої ним земельної ділянки для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства, що показано на схемі першого варіанту додаткової судової земельно - технічної експерти ( зафарбовано в червоний колір). Суд вважає, що саме такий розподіл спірного будинковолодіння та земельної ділянки біля нього задовольнить потреби як позивачки так і відповідача по справі. При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON], що спірне майно яке було придбане в шлюбі з позивачем [PERSON] придбано лише за його гроші і вважає його безпідставним, по тій причині, що відповідач в суді не довів цей факт належними та допустимими доказами, як це передбачено чинним цивільно-процесуальним законодавством. Також суд не бере до уваги твердження відповідача та його представника, щодо невірного поділу майна подружжя проведеного експертом [PERSON], з висновків експерта щодо поділу спірного майна подружжя вбачається, що вона має вищу освіту, значну практику в експертній діяльності, що підтверджується її свідоцтвом про право на зайняття експертною діяльністю . Під час виконання судових експертиз експерт була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. За вказаних обставин суд вважає, що вказане твердження відповідача та його представника є безпідставним. Крім того, на думку суду, підлягає задоволенню і позовна вимога позивачки [PERSON], щодо виділення у власність із спільного майна подружжя килиму розміром 3х4 м., вартістю 1000 грн., дивану вартістю 1000 грн., кухонного гарнітуру ( 2 навісні шафи, 1 пенал, 4 столики) вартістю 1000 грн., меблеву стінку ( 4 антресолі, 1 пенал, 1шафа під одяг, 2 шафи зі скляними дверцятами) вартістю 2000 грн. Щодо задоволення вказаної позовної вимоги відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Так як, позивачка [PERSON] по справі понесла судові витрати суд, а саме за проведення судової будівельно - технічної експертизи в сумі 2 500 грн. 00 коп., 3 390 грн 33 коп. за сплату судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial