Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по наданню послуг на утримання машиномісця у підземному паркінгу. Представник позивача Попеску М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 1.07.2012 року в будинку [ADDRESS] було створено ОСББ „Сердолік", яке має на своєму балансі підземний паркінг. Відповідач є власником машиномісця [NUMBER] на нижньому рівні в будинку [ADDRESS] і відповідно отримує як споживач послуги по утриманню свого машиномісця у паркінгу. Рішенням загальних зборів членів ОСББ „Сердолік" від 6.07.2012 року було вирішено затвердити розмір внесків на утримання одного машиномісця - 160 грн. на місяць. В подальшому рішенням того органу від 21.12.2014 року було затверджено розмір внесків на утримання одного машиномісця - 165 грн. на місяць. Однак, отримуючи вказані послуги по утриманню машиномісця, вона не сплачує позивачу їх вартості, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 1.07.2012 року по 30.04.2015 року, яка складає 5154,06 коп., і яку просить стягнути у судовому порядку разом з 438,02 грн. 3%-річних та судовими витратами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак у направленому клопотанні до суду просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу у її відсутність, пояснивши, що вона не має у власності машиномісця [NUMBER] на нижньому рівні в будинку [ADDRESS] (а.с.56). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, 14.07.2009 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про реєстрацію юридичної особи серія [NUMBER] ОСББ „Сердолік" за місцем знаходження: [ADDRESS] (а.с.4). Як вбачається зі змісту авізо №1 від 22.05.2012 року КП „Житло-сервіс" передало на баланс ОСББ „Сердолік" житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6). Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу КП „Житло-сервіс" на баланс ОСББ „Сердолік" до житлового комплексу входить підземний паркінгу загальною площею 7920,70 м2, який налічує 198 машино-місць (а.с.57-62). За договором про постачання електричної енергії №62346 від 27.03.2013 року постачальник ПАТ „Київенерго" зобов'язалось постачати споживачу ОСББ „Сердолік" електричну енергію для потреб установок споживача в будинку [ADDRESS] (а.с.34-41). В додатку до даного договору значиться і паркінг з режимом роботи 7 днів на тиждень (а.с.42). Крім того, згідно договору №10920/4-02 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі ПАТ „Київводоканал" зобов'язується надавати ОСББ „Сердолік" послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод (а.с.46-47). Також за договором №190/12-13 ТО про технічне обслуговування автоматичної системи пінного пожежогасіння від 1.12.2012 року підрядник ТОВ „Укрспецавтоматика" взяв на себе зобов'язання перед ОСББ „Сердолік" проводити комплекс робіт з технічного обслуговування автоматичної системи пінного пожежогасіння „Паркінг" на об'єкті замовника за адресою [ADDRESS] (а.с.48). Дані правовідносини між сторонами по справі повинні регулюватись Цивільним Кодексом України та Законом України „Про житлово-комунальні послуги", поскільки вони виникли та діють між суб'єктами цивільних правовідносин з приводу надання та споживання комунальних послуг у нежилих приміщеннях. За правилами п.1; 3, ч.1, ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1-2, ст.19 „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначає п.5, ч.3, ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 1, ст.32 цього ж Закону України вказує, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач ОСББ „Сердолік" звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] є власницею машиномісця [NUMBER] на нижньому рівні в будинку [ADDRESS] і відповідно отримує як споживач послуги по утриманню свого машиномісця у паркінгу, який є на балансі позивача. При цьому при подачі позову до суду представником позивача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про право власності відповідача на вказаний об'єкт нерухомості. Перебуваючи на стадії доповнень судового засідання, на питання суду до представника позивача Попеску М.В., якими ж доказами підтверджується право власності відповідача на машиномісце [NUMBER], він попросив оголосити перерву, а після перерви надав ксерокопію відповіді КП БТІ м. Києва від 22.02.2012 року на запит судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В. по іншій цивільній справі (а.с.63-65). За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як зазначає ч.1, ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За правилами ч.1-3, ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ч.1, ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом ч.1-2, ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Оцінюючи зміст данного доказу (а.с.63-65), в якому зазначено, що станом на 14.06.2009 року на праві власності було зареєстровано: [NUMBER] за [PERSON] (а.с.64), суд вважає, що він є неналежним доказом, наданим суду після зазначеного терміну, передбаченого ч.1, ст.131 ЦПК України і за відсутністю підстав для його поновлення. Крім того, з його змісту не вбачається якого саме об'єкту є власницею відповідачка. Також дана відповідь містить інформацію про право власності станом на 14.06.2009 року, а в позові позивач просить стягнути заборгованість по наданню послуг на утримання машиномісця [NUMBER] за період з 1.07.2012 року по 30.04.2015 року з відповідача як його власника, однак чи була вона власницею у цей період доказів позивачем не надано. При цьому сама відповідач у своїй заяві заперечує своє право власності на вказане машиномісце. Крім того, ч.1, ст.19 „Про житлово-комунальні послуги" регламентує відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг виключно на договірних засадах. При цьому представник позивача стверджував, що договір між позивачем та відповідачем щодо утримання вказаного машиномісця за будь-який період не укладався. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представники позивача не надали судові належних та допустимих доказів щодо наявності права власності відповідача [PERSON] на машиномісце [NUMBER] на нижньому рівні в будинку [ADDRESS] в період існуючої заборгованості перед позивачем, при цьому вона заперечує щодо такого у неї права, наявності договірних відносин, укладених між сторонами належним чином, за якими вони б досягли всіх істотних умов їх правовідносин, наявності актів передачі та приймання споживачем послуг з утримання машиномісця, повідомлення позивача і отримання відповідачем таких повідомлень про існування зазначеної заборгованості, тощо. Всі перераховані обставини не надають права стверджувати, що саме [PERSON] порушила право позивача і повинна утримувати машиномісце [NUMBER], якщо інше не встановлено договором або законом в розумінні ст.322 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню як в частині основного боргу, так і в стягненні 3%-річних. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому не підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду.

Outcome: dismissed