Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, який згодом уточнила, до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування, посилаючись на те, що 25.11.2013 р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона не може, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку. Просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації даної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 25.11.2013 р. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без присутності представника по наявних у справі документах, при прийнятті рішення покладаються на думку суду. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 25.11.2013 р. помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. 17.04.2014 р. Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, на підставі поданої заяви позивачем [PERSON] заведено спадкову справу за № 247/2014 після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 25.11.2013 р. 18.09.2014 р. за вих. № 2547/02-31 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON]винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові державного нотаріуса зазначається, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт, що посвідчений Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області № 140 від 15.11.2013 р. Об'єктом спадщини виступає земельна ділянка площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. Вказана земельна ділянка була набута спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 24.07.2008 р. За даним договором [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва і обслуговування житлового будинку. Згідно пункту 10 Договору купівлі-продажу: "Право власності на земельну ділянку виникає у [PERSON] з моменту отримання державного акта на право власності на земельну ділянку і його державної реєстрації". В основу відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії стала та обставина, що в силу норм статтей 125, 126 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768 в редакції, яка діяла на час посвідчення договору купівлі-продажу, для отримання земельної ділянки, яка виступає об'єктом спадщини, спадкоємець повинен пред'явити нотаріусу державний акт на право власності на земельну ділянку, а не лише договір купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В обґрунтування своїх дій державним нотаріусом було надіслано запит Відділу Держземагенства у Тернопільському районі. Листом даного органу від 24.06.2014 р. № 14/01-14/1186 підтверджено, що право власності на земельну ділянку площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва і обслуговування житлового будинку, зареєстрована все ще за [PERSON], який був продавцем за вищевказаним договором купівлі-продажу. Саме на його ім'я у Відділі земельних ресурсів зберігається другий примірник Державного акту на вказану земельну ділянку. Із наведених фактів, державний нотаріус встановив, що спадкодавець за час свого життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку та в силу норм пп. 4.15 пункту 4 глави 10 та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом № 296/5 Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із неподанням позивачем необхідних відомостей та документів, що підтверджували б реєстрацію земельної ділянки за спадкодавцем. На підставі ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Також, ст. 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абзаців 4, 5 п. 3.5. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Отже, підсумовуючи наведені вище обставини, [PERSON] (спадкодавцем) було набуто земельну ділянку площею 0,17 га за договором купівлі-продажу, але за час свого життя він не встиг завершити процедури реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом визнання за нею права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, загальною площею 0,17 га, кадастровий номер: 6125282800:02:001:0054 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлому 25 листопада 2013 року [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Outcome: approved