Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У грудні 2020року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивач) до [PERSON] (відповідач), третя особа: [PERSON] , в якому позивач просив стягнути з відповідача 61682,89 грн страхового відшкодування, 920,00 грн витрат за послуги аварійного комісара та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2019 року о 21.10 годин в м.Києві на вул. Парково-Сірецькій, 15 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Опель» д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , який рухався праворуч та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , складає 61682,89 грн, які були сплачені позивачем. Крім цього, позивачем понесені витрати за складання звіту про оцінку в сумі 920,00 грн та 550,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідачу та третім особами направлялись матеріали позову та копія ухвали про відкриття провадження у справі, але відзив на позов чи пояснень не подано, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Ухвалою суду від 08.02.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року у справі №761/27901/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 11). Цією постановою встановлено, що 06.07.2019 року о 21.10 годин в м.Києві на вул. Парково-Сірецькій, 15 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Опель» д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , який рухався праворуч та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 12 зворот), в зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП від 09.07.2019 р. та заявою про відшкодування шкоди. (а.с. 7, 8) Відповідно до Звіту №1707 від 15.07.2019 р., складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні, складає 53121,72 грн. (а.с. 13-20). За складання вказаного звіту позивачем було сплачено 920,00 грн, що підтверджується рахунком №340 та платіжним дорученням №1151859 від 22.08.2019 р. (а.с. 30, 31) Відповідно до Звіту №1707/2 від 09.08.2019 р. (додаткового), складеного ФОП [PERSON] , вартість додаткового відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні, складає 8622,18 грн. (а.с. 21-28). За складання вказаного звіту позивачем було сплачено 550,00 грн, що підтверджується рахунком №347 та платіжним дорученням №1152076 від 30.08.2019 р. (а.с. 32, 33) На підставі наказу №12412 від 20.11.2019 року власнику автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , було здійснено виплату в розмірі 61682,89грн. (а.с 34). Вказані кошти були перераховані згідно платіжного доручення №1155392 від 21.11.2019 р. (а.с. 35) Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 61682,89 грн та витрати за послуги аварійного комісара в сумі 1470,00 грн Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved