Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON], Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, які згодом уточнила, просить визнати незаконним та скасувати рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.10.2011 року № 173, в частині п.1.7., яким надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1160 га. розташовану за адресою [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22.12.2011 року № 224, у частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки [PERSON] та державного акту серія ЯМ № 123405, на земельну ділянку [PERSON], визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області та зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, шляхом демонтажу загорожі. Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2001 року згідно договору купівлі-продажу нею було придбано будинок, розташований за адресою [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до умов договору вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1018 га. переданій для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка згідно державного акта належить [PERSON] В поточному році позивачкою було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою для переоформлення правовстановлюючого документу. Стверджує, що підчас виготовлення технічної документації із землеустрою їй було відновлено межі земельної ділянки в натурі, в результаті чого, було складено збірний кадастровий план земельної ділянки, плани територій земельної ділянки та схеми прив'язки межі земельної ділянки. Як стверджується позивачкою, із збірного кадастрового плану вбачається, що відновлена межа її земельної ділянки проходить по стіні житлового будинку [PERSON], таким чином відповідач двічі передав у власність двом суміжним землекористувачам частину земельної ділянки через що дії сільської ради вважає незаконними. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно якого передано у приватну власність земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, а також державний акт виданий на вказану земельну ділянку. Вважає, що дії позивача щодо подвійної передачі у власність частини земельної ділянки є незаконними, не можна вилучити частини земельної ділянки з правовстановлюючого документа, який видано на підставі дійсного чи чинного рішення органу місцевого самоврядування. Стверджує, що рішення органу місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше, після встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), одержання власником документів, що посвідчують це та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, однак представником було подано заяву у якій вона просить проводити судове засідання у її відсутності. Представник відповідача Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, у судове засідання не з'явився не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав суду письмові заперечення у яких просять у задоволенні позову відмовити. Наголошують на тому, що у своїй позовній заяві позивачка вказує про те, що вона є власником земельної ділянки, однак зважаючи на те, що право власності виникає з моменту державної реєстрації, видачі державного акту чи з моменту отримання свідоцтва про право власності, права власності на таку вона не набула. Отже, де-факто позивачка не є власником спірної земельної ділянки, а тому вважають її позовні вимоги надуманими та безпідставними. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала заяву у якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити, а судовий розгляд проводити у її відсутності. Розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2001 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] Згідно умов цього договору [PERSON] набула у власність житловий будинок [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, котрий розташований на земельній ділянці площею 0,1018 га. переданій для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 006569, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 14.08.2000 року № 115, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29.11.2000 року за № 1713. У відповідності до положень ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 року, який був чинним на момент укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Таким чином позивачка набула право власності на земельну ділянку площею 0,1018 га. розташовану за адресою [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, однак новий правовстановлюючий документ, державний акт на право власності на земельну ділянку, нею виготовлено не було. Вказана земельна ділянка межує із земельною третьої особи [PERSON], котрій 11.06.2012 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 123405, кадастровий номер земельної ділянки 4623686400:01:003:0651. Актом № 880 від 02.09.2011 року, складеного комісією Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, встановлено, що приватизація земельної ділянки [PERSON] можлива відповідно до виготовленої технічної документації. У зв'язку з безпідставною відмовою позивачки підписати акт узгодження меж земельної ділянки [PERSON], та враховуючи той факт, що права позивачки щодо володіння користування та розпорядження її земельною ділянкою не були порушені, комісія вважала за потрібне підписати акт узгодження меж. На обґрунтування своїх вимог позивачкою було надано збірний план земельної ділянки, план території земельної ділянки, та схему прив'язки земельної ділянки виготовлені ТзОВ "Галичземлеустрій", однак у вказаних документах із землеустрою не відображено даних про порушення меж земельної ділянки позивачки з боку третьої особи [PERSON] Також на документах відсутній відбиток печатки суб'єкта господарювання, що виготовив ці документи. Слід врахувати те, що, у відповідності до положень ст.9 ч.2 п. 33 ЗУ "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягає зокрема діяльність з проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт та земельних торгів. Не зважаючи на це, позивачем не було надано документів, що підтвердили б правомочність ТзОВ "Галичземлеустрій" на здійснення робіт із землеустрою та наявність у товариства відповідної ліцензії. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем на підтвердження описаних у матеріалах справи порушень при прийнятті оскаржуваних рішень сільською радою та при видачі державного акта на право приватної власності на землю надано не було. Окрім того, згідно ст. 143 ч. 1 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Аналогічне положення міститься у п. 25 ППВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Для встановлення об'єктивних обставин у справі виникла потреба у застосуванні спеціальних знань, за допомогою яких можливо було б виявити факт порушення права власності на земельну ділянку, та передачу частини земельної ділянки органом місцевого самоврядування двічі різним особам, однак, з врахуванням того, що позивачем не було заявлено клопотання про проведення відповідної будівельно-технічної експертизи, суд не наділений повноваження самостійно призначати її проведення. Таким чином, з наведеного вище випливає висновок про те, що матеріалами справи не доведено порушення прав позивача, через що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed