Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що належний йому автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП 11.07.2014 року в м. Києві на просп. Перемоги, винуватцем якого відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва визнано [PERSON], відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Україна». Позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, а 17.09.2014 року подав заяву про здійснення виплати страхового відшкодування, із зазначенням реквізитів банківського рахунку. На підставі висновків про оцінку суми збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, яка була проведена на замовлення відповідача, сторонами була узгоджена сума страхового відшкодування у сумі 27 983 грн. 85 коп. Позивач наполягав на тому, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану застрахованою особою, але навіть узгоджену суму у сумі 27 483 грн. 85 коп. (сума збитків за мінусом 500 грн. франшизи) ПАТ "СК "Україна" так і не сплатила, чим порушила права позивача. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2014 року о 12 год. 30 хв. в м.Києві по просп. Перемоги, 75, [PERSON], керуючи автомобілем "ВАЗ 2109", д.н.з. [NUMBER], зважаючи на швидкість руху, дорожню обстановку, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілями "Мерседес", д.н.з. [NUMBER], та "Фіат", д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 01.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с.8). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ВАЗ 2109" д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СК «Україна», згідно договору у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 0648635 від 08.07.2014 року. Позивач 17.09.2014 року звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування (а.с.18). Відповідно до страхового акту №2014-07-11/002 пошкодження транспортного засобу "Фіат", д.н.з. [NUMBER],ПАТ «СК «Україна» визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 27 483 грн. 85 коп. (а.с.19). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Час затримки виплати страхового відшкодування включає період з 18.12.2014 року по16.06.2015 та становить 181 день. Національним банком України встановлено облікову ставку в Україні з 18.12.2014 року по 05.02.2015 року - 14,0 %, у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року - 19,5 %, а з 04.03.2015 року по 16.06.2015 року складає - 30,0 %. Отже, внаслідок того, що відповідачем вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня у сумі 6561 грн. 49 коп., яка розраховується наступним чином, 27483,85 грн. : 100% х 28% : 365 днів х 50 дні = 1054,18 грн. 27483,85 грн. : 100% х 39% : 365 днів х 26 дні = 763,52 грн. 27483,85 грн. : 100% х 60% : 365 днів х 105 днів = 4743,79 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних, яку має сплатити відповідач за прострочення виплати суми страхового відшкодування має складати 408 грн. 87 коп. (27483,85 грн. / 100 х 3% / 365 днів х 181 днів = 408 грн 87 коп). Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача індекс інфляції за період з 18.12.2014 року по 16.06.2015 року у сумі 11 033 грн. 83 коп., що розраховано відповідно до даних Держкомстату України. Розрахунок індексу інфляції, який наведено у позові, перевірено судом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, а обставини справи підтверджені певними належними та допустимими засобами доказування. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved