Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилася справа № 6-43/11/Б-1 за заявою позивача про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02.09.09, яким постановлено стягнути солідарно з ТОВ "МС Ойл Кард", [PERSON] та [PERSON] на користь АКБ "Укрсоцбанк" заборгованість по кредиту у розмірі 4 737 796 грн. 22 коп. та 25 000 грн. судового збору. Позивач зазначає, що на початку вересня 2012 року він ознайомився з матеріалами вказаної справи, у зв"язку з чим дізнався, що між ТТОВ "МС Ойл Кард" та АКБ "Укрсоцбанк" було укладено договір кредиту за овердрафтом № 18/037-КО від 01.12.2008 р., за умовами якого банк зобов"язувався надати позичальнику грошові кошти на умовах забеззпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого в АКБ "Укрсоцбанк", розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний (кредитовий) залишок на такому поточному рахунку, але в межах визначеного цим договором ліміту овердрафту. На період дії основного договору максимальна заборгованість за овердрафтом не могла перевищувати ліміту овердрафту, розрахованого за методикою розрахунку лімітів овердрафту, що діє в АКБ "Укрсоцбанк", в сумі 10 000 000 грн. Овердрафт надавався ТОВ "МС Ойл Кард" для поповнення обігових коштів та мав був повернутий до 30 листопада 2009 року. В забезпечення виконання зобов"язань за основним договором позивачем ніби - то було підписано договір поруки № 26/П-16/8 від 01 грудня 2008 року, відповідно до положень якого, у випадку неповернення ТОВ "МС Ойл Кард" отриманих від банку грошових коштів у розмірі до 10 000 000 грн. позивач поручався перед банком за ТОВ "МС Ойл Кард" усім своїм майном. Оглянувши долучений до матеріалів цивільної справи № 6-43/11/Б-1 ніби-то підписаний позивачем договір поруки, [PERSON] встановив, що його підпис підроблено. Він особисто такий договір ніколи не підписував, за ТОВ "МС Ойл Кард" всім своїм майном не поручався. Крім того, на дату підписання даного договору він взагалі перебував поза межами території України. Також позивач зазначає, що справжність його підпису на договорі поруки від імені ПАТ "Укрсоцбанк" було засвідчено начальником північно-східного регіонального відділу ПАТ "Укрсоцбанк" [PERSON], що не відповідаєє дійсності. Враховуючи викладене, позивач вважає, що договір поруки № 26/П-16/8 від 01 грудня 2008 року має бути визнано недійсним. Також просить визнати недійсною третейську угоду у вгляді третейського застереження до вказаного договору поруки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позоні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та запечував проти їх задоволення, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача та необхідність застосування строку позовної давності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2008 року між АКІБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ТОВ "МС Ойл Кард" укладено договір кредиту за овердрафтом № 18/037-КО, за умовами якого кредитор зобов"язувався надавати поззичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення,, строковості, платності та цільового характеру використання, шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого АКБ "Укрсоцбанк", розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний (кредитовий) залишок на такому поточному рахунку, але в межах визначеного цим договором ліміту Овердрафту. Згідно п. 1.1.1 вказаного оговору на період з моменту укладення цього договору до дати, вказаної у п. 1.1.4 або до дати встановлення іншого розміру ліміту овердрафту за результатами його перегляду згідно з п. 1.1.2, максимальна заборгованість за овердрафтом не може переищувати розміру ліміту овердрафту, розрахованого за методикою розрахунку лімітів овердрафту, що діє в АКБ "Укрсоцбанк", в сумі 10 000 000 грн. (а.с. 14 т. 1) В забезпечення виконання зобов"язань за договором кредиту за овердрафтом № 18/037-КО 01 грудня 2008 року між АКІБ "Укрсоцбанк", ТОВ "МС Ойл Кард" та [PERSON] укладено договір поруки № 26/П-16/08. Згідно п. 1.1вказаного договору поручитель зобов"язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов"язань за договором кредиту за овердрафтом № 18/037-КО від 01 грудня 2008 р., а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Пункт 3.1.2 договору поруки передбачає, що у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов"язання, поручитель зобов"яаний відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством Укараїни, може бути звернено стягнення. (а.с. 11 т. 1) АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу та необережності), якщо інше не встановлено законом. [PERSON] зазначає, що не укладав зазначений договір поруки та підпис у договорі йому не належить. Договір поруки просить визнати недійсним з підстав, передбачених статтями 215, 216 ЦК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підтвердження своїх доводів [PERSON] та його представник звернулись до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, яка була призначена ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року. (а.с. 70 т. 1) Згідно з висновком експертів №7824/7825/15-32 від 07 вересня 2015 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в договорі поруки № 26/П-16/08 від 01.12.2008, укладеного від імені ПАТ "Укрсоцбанк", ТОВ "МС Ойл Кард" та [PERSON], в рядках "[PERSON]", виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. При цьому, підписи від імені [PERSON] в договорі поруки 3 26/П-16/08 від 01.12.2008 р., укладеного від імені ПАТ "Укрсоцбанк", ТОВ "МС Ойл Кард" та [PERSON] у рядках "[PERSON]", виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с. 81 т. 1) Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 4 статті 203 визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Судом встановлено, що договір поруки укладений у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Висновком судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що [PERSON], як сторона в угоді, не підписував цей договір. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила встановлені нею під час дослідження обставини. На спростування висновків судової експертизи відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду будь-яких доказів. Крім того, позивач зазначає, що на дату підписання оспорюваного договору він взагалі перебував поза межами території України. Даний факт підтверджується даними належного позивачу паспорту ([NUMBER]) для виїзду за кордон, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого [PERSON] дійсно перетинав державний кордон України у період з 09 вересня 2008 року по 15 грудня 2008 року включно. (а.с. 225 - 236 т. 1) Таким чином, встановлено, що доводи [PERSON] та його представника щодо визнання договору поруки недійсним знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вимоги позивача про визнання недійсним договору поруки підлягають задоволенню. Крім того, з матеріалів справи вбачається. що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 вересня 2009 року задоволено позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ТОВ "МС Ойл Кард", [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено стягнути солідарно з ТОВ "МС Ойл Кард", [PERSON] та [PERSON] заборгованість по договору кредиту в сумі 4 737 796 грн. 22 коп. (а.с. 22 т. 1) [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість по кредиту в сумі 142 459 грн. 56 коп. та 1824 грн. 59 коп. третейського збору. (а.с. 16-18) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2009 року задоволено заяву АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду, у зв'язку з чим 25 березня 2009 року був виданий відповідний виконавчий лист. (а.с. 21-22) З матеріалів справи вбачається, що відділом державної виконавчої служби Іллічівського міськрайонного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-313/2009 р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 25 березня 2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 144 284,15 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 29/09 В-10 ВП № 226 від 21 серпня 2009 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] в межах суми боргу, зокрема накладено арешт на автомобіль [NUMBER] та квартиру [ADDRESS]. 31 травня 2011 року [PERSON] сплатив 161 600 грн. за вищевказаним виконавчим документом, що підтверджується квитанцією № 5683 (а.с. 40) Згідно ч. 2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2011 року відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду. (а.с. 80) Оскільки рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 2724/08, постановлене 23 грудня 2008 року, на даний час є чинним, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів, сплачених позивачем в рахунок погашення заборгованості. [PERSON] також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, посилаючись на погіршення самопочуття, втрату психічної рівноваги та витрати часу на розгляд справи в суді. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки [PERSON] не надав доказів на підтвердження завдання йому такої шкоди, його доводи ґрунтуються лише на його поясненнях та поясненнях його представника в судовому засіданні. Крім того, посилання на те, що він був змушена витрачати час на доказування своєї правоти в суді та оплачувати експертизу не пов'язано з неправомірними діями ПАТ «Укрсоцбанк». Зазначене є одним із способів захисту цивільного права особи, який передбачений законом та яким скористався [PERSON] Не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача одо сплину загальної позовної давності, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України до цивільних правовідносин встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки. Судом встановлено, що кредитний договір від 10 серпня 2007 року позивач не підписував, протягом всього часу [PERSON] не було відомо про рішення постійно діючого Третейського суду пр. Асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року про стягнення заборгованості по кредитному договору та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2009 р. про задоволення заяви АКБ «Укрсоцбанк» щодо видачі виконавчого листа на підставі вказаного рішення. [PERSON] зазначає у позовній заяві, що тільки 18 березня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Д.М. було повідомлено його про видачу виконавчого листа щодо стягнення з нього заборгованості у сумі 142 459,56 грн. За таких підстав, суд приходить до висновку, що строк позовної давності [PERSON] був пропущений з поважних причин, а тому не може бути підставою для відмови у позові. З урахуванням часткового задоволення устрічного позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає 4 406 гривні 40 копійки витрат за проведення експертизи та 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved