Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення шкоди, заподіяної товариству працівником під час виконання трудових обов'язків, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], працювала на посаді торгівельного представника ТОВ "Дакорт", у її посадові обов'язки входила реалізація товару, з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. У період з 20 серпня 2013 року по 01 жовтня 2013 року відповідач привласнила ввірені їй грошові кошти за реалізований товар, чим спричинила позивачу матеріальну шкоду на суму 28538,92 грн. У зв'язку із зазначеним, вироком Індрустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 липня 2014 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Під час розгляду кримінальної справи у добровільному порядку позивачу було відшкодовано шкоду у розмірі 10000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 18538,92 грн., а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON], працюючи торговельним представником ТОВ "Дакорт", в посадові обов'язки якої входила реалізація товару та будучи особою, з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність, в період з 20 серпня 2013 року по 01 жовтня 2013 року привласнила ввірені їй грошові кошти за реалізований товар, чим спричинила ТОВ "Дакорт" матеріальну шкоду на суму 28538,92 грн. Частину збитків у сумі 10000 грн. відшкодовано добровільно. Вказані обставини встановлені вироком Індрустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 липня 2014 року, тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно положень п. 6 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коди відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до вимог п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП України матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. Враховуючи, що відповідачем під час виконання трудових обов'язків спричинено роботодавцю матеріальну шкоду, яка у повному обсязі не відшкодована, та на відповідача покладено повну індивідуальну матеріальну відповідальність, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків на загальну суму 18538,92 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved