Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» 04.02.2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" є виконавцем/виробником послуг з централізованого теплопостачання у житловому фонді м. Подільська з 2001 року, відповідно до рішення органів місцевого самоврядування. Квартира за адресою: [ADDRESS], перебуває на балансі КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», яке забезпечує тепловою енергією вказану квартиру, власником якої є відповідач. Проте, договору на постачання теплової енергії відповідач не укладав. Оплата за надані послуги відповідачем здійснювалась не у повному обсязі, у зв`язку із чим у період з 01.10.2014 року по 01.01.2019 року утворилась заборгованість в сумі 36403.50 грн. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 36403.50 грн., а також судові витрати у розмірі - 1921,00 грн. Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Судові повістки-повідомлення повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про розгляд справи. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" є виконавцем/виробником послуг з централізованого теплопостачання у житловому фонді м. Подільська з 2001 року, відповідно до рішення органів місцевого самоврядування. КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" надає послуги з теплопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] Договору на постачання теплової енергії між КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" та [PERSON] укладено не було. Оплата за надані послуги відповідачем здійснювалась не у повному обсязі, у зв`язку із чим у період з 01.10.2014 року по 01.01.2019 року у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 36403.50 грн., що підтверджується довідкою КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" №85/1 від 25.01.2019 року, випискою з особового рахунку та розрахунком КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" №85/2 від 25.01.2019 року. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2019 року у справі №505/61/19, було відмовлено КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 36403,50 грн., оскільки з заяви про видачу судового наказу вбачався спір про право. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини другої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Оскільки [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що саме з нього як з власника цього житлового приміщення підлягає до стягнення заборгованість за надані КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" послуги, що також узгоджується з нормою статті 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 1921,00 грн.

Outcome: approved