Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить визнати недійсними угоду про надання кредиту № 5008166765 від 03.05.2019 року. Укладену між АТ «Альфа-Банк» та ним та угоду про надання кредиту № 491007177 від 04.07.2019 року, укладену між АТ «Альфа-Банк» та ним; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 34603 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за угодою про надання кредиту № 500816765 від 03.05.2019 року; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 18490 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за угодою про надання кредиту № 491007177 від 04.07.2019 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є споживачем фінансових послуг, строк отримання таких послуг за обома договорами визнаний до 2024 року та 2026 року, будь - яких повідомлень від відповідача щодо дострокового повернення всіх сум кредитів він не отримував. Раптово, відповідач в однобічному порядку змінив строк виконання грошового зобов`язання, звернувшись до приватного нотаріуса та отримав виконавчі написи. Вважає, що відповідач без його відома припинивши надання фінансових послуг, порушив його права споживача фінансових послуг. На початку серпня 2020 року йому стало відомо про існування виконавчих проваджень №№ 62477400 та 62477457, які відкриті на підставі виконавчого напису від 24.12.2019 року № 34603 та виконавчого напису від 21.05.2020 року № 18490 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з нього на корить АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 307950,57 грн. та у розмірі 31723,22 грн. 19.08.2020 року він ознайомився із вказаними виконавчими провадженнями. Зазначив, що нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, що стягнута, оригінал кредитного договору він не підписував, ним поставлений підпис в анкеті - заяві, письмових вимог від банку не отримував. Нотаріус при вчиненні напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, не пересвідчився у тому, що відсутній оригінал кредитного договору у письмовій формі з його підписом, в якому визначені істотні умови. А тому вважає, що наявні підстави для визнання оскаржуваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує, просив ухвалити рішення по справі з урахуванням відзиву АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2021 року. Згідно відзиву на позов [PERSON] представник відповідача вказав про правомірність звернення до приватного нотаріуса із заявами про вчинення виконавчих написів на кредитних договорах та надали усі встановленні чинним законодавством України документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Також, відповідач вказав про відсутність доказів, які б свідчили про недійсність оскаржуваних позивачем договорів. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надіслала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 24.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, за яким з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 500816765 від 03.05.2019 року, укладеним із АТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість у розмірі 307950,57 грн. за період з 09.07.2019 року по 07.11.2019 року. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Попляком В.В. відкрито виконавче провадження № 62477400 відповідною постановою від 05.07.2020 року. 21.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 491007177 від 04.07.2019 року у розмірі 31723,22 грн. за період з 17.10.2019 року по 16.01.2020 року. Постановою від 05.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження № 62477457. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст..88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст..89 згаданого Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, визначено перелік документів, що надаються для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, а саме а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині: Пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: " 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". Пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Даний правовий висновок підтверджений постановою Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 року. Таким чином, з часу набрання рішенням суду у вказаній справі законної сили, тобто з 26.11.2014 року виконавчі написи вчинені на підставі розділу другого «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» є незаконними та не чинними. Враховуючи викладене, вчинення оскаржуваних виконавчих написів 24.12.2019 року та 21.05.2020 року, тобто після визнання незаконним та не чинним пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, недоведеність позивальником безспірності суми заборгованості позивача за кредитним договором, суд прийшов до висновку про визнання оскаржуваних виконавчих написів такими, що не підлягає виконанню. З приводу недійсності угод про надання кредиту суд вказує наступне. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про недійсність укладених кредитних договорів № 500816765 від 03.05.2019 року та № 491007177 від 04.07.2019 року, а саме про те, що вказані догори містять несправедливі умови, що волевиявлення позивача не було вільним, що він не розумів значення своїх дій та не керував ними, а також відсутні докази введення позивача в оману, наявності стороннього тиску та впливу щодо підписання умов договору.

Outcome: partial