Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач 17.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 22.01.2016 року (а.с.52-55), просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 28 609, 46 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 600 947, 97 гривень. В обґрунтування позовних вимог відзначив, що відповідно до Кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007р. ПАТ «КБ «Надра» (далі - Позивач) надав [PERSON], (далі - Відповідач 1) кредит в сумі 29 500 доларів США 00 центів. Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" були внесені зміни у Статут ВАТ КБ "НАДРА", відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», скорочене - ПАТ "КБ "НАДРА". Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору, Відповідач зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою громадянки України [PERSON], (далі - Відповідач 2), що підтверджується Договором поруки ОД26/12/2007/840-П/30 від 14.12.2007 року. Також, у відповідності до Кредитного договору майновий поручитель [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. Однак, у порушення умов кредитного договору свої зобов'язання відповідачі належним чином не виконували, у зв'язку з чим у них перед Банком, станом на 01.07.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 28 609, 46 дол. США, що по курсу НБУ становить 600 947, 97 гривень. На даний час позичальник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, добровільно заборгованість за договором не погашає, чим порушує права Банку. Представник банку до суду не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів заявлену суму боргу. Відповідачі до суду не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. У минулих судових засіданнях представник відповідачів - [PERSON] позовні вимоги банку не визнав, просив відмовити. Підтвердив, що дійсно [PERSON] у 2007 році підписав кредитний договір з банком, і за цей час він сплатив банку 35 000 дол. США, на підтвердження чого надав до суду копії квитанції про погашення кредиту (а.с.86-153). Заперечував проти розрахованої банком суми боргу, вважає її безпідставною. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ОД26/12/2007/840-К/30, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 29 500, 00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 14, 49% річних, строком до 11 травня 2018 року. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та у відповідності вказаного Кредитного договору забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором терміни. Терміни та порядок сплати кредиту та процентів встановлені пунктами 1.3-1.5 Кредитного договору, згідно з якими Відповідач зобов'язався кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД/26/12/2007/840-П/30 від 14.12.2007 року, згідно з яким поручитель поручилась перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, що виникають з кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року. Згідно п.1.2 Договорів поруки, поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, повністю як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до п.1.4 Договору поруки відповідає перед Банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до п.2.1 Договору поруки Банк набуває права вимагати від Поручителя виконання Зобов'язання, що витікає із кредитного договору, при умові, якщо в установлений Договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Також, за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] 14.12.2007 року, остання в забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов'язань за договором №ОД26/12/2007/840-К/30 передала банку в іпотеку наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 42,8 кв.м., житловою - 28, 0 кв.м.. Договір посвідчено приватний нотаріусом ОМНО [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №2427. Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" були внесені зміни у Статут ВАТ КБ "НАДРА", відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», скорочене - ПАТ "КБ "НАДРА". У подальшому, 18.07.2011 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року, згідно якого ст..1 договору була викладена наступним чином: кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 29 500 дол. США зі сплатою 14, 49 % річних. Позичальник сплачує комісію у вигляді плати за користування кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% річних від суми кредиту/суми зобов'язань позичальника (під сумою зобов'язань позичальника сторони розуміють різницю суми кредитних коштів, що надані кредитором позичальнику за цим договором, та суми кредитних коштів, що поверненні позичальником кредитору). Кінцевий термін повернення кредиту був встановлений до 11.05.2018 року. Відповідачка [PERSON] як поручитель підписала зміни до кредитного договору від 18.07.2011 року та підтвердила свою поруку у п.1.3.2 додаткової угоди №2 до кредитного договору. Також, між [PERSON] та Банком 18.07.2011 року було укладено додаткову угоду до договору поруки від 14.12.2007 року (а.с.8 на звороті). Згідно додаткової угоди №3 до кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 18.07.2011 року, укладеної між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], сторони домовились про прощення нарахованих штрафів та пені у розмірі 3058, 35 дол. США за договором ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року. Банк самостійно розподіляє грошові кошти, сплачені позичальником відповідно до умов цієї додаткової угоди, відповідно до черговості, встановленої на розсуд Банку. Згідно заяви на видачу готівки №NL-101 від 14.12.2007 року (а.с.94), банк виконав свої зобов'язання та надав відповідачу грошові кошти у кредит на суму 29 500 дол. США. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. У відповідності до ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконував свої кредитні зобов'язання, здійснюючи повернення кредитних коштів та сплату комісії, що підтверджується квитанціями за 2008-2014 року (а.с.86-153). Проте, через невиконання належним чином Відповідачами своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007р, в останніх виникла заборгованість, загальний розмір заборгованості якої станом на 01.07.2015 року складає 28 609,46 ( двадцять вісім тисяч шістсот дев'ять доларів США 46 центів ) доларів СІІІА, що в еквіваленті становить 600 947,97 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 21 870, 05 дол. США, що в еквіваленті становить 459 385,19 гривень. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 3 915, 62 дол. США, що в еквіваленті становить 82 248,46 грн. - заборгованість по сплаті комісії 253,62 дол. США, що в еквіваленті становить 5 327,34 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту 2 570, 17 дол. США, що в еквіваленті становить 53 986,98 грн.. Відповідач не погоджувався із сумою заборгованості, у зв'язку з чим ухвалою суду від 13.07.2016 року за клопотанням представника відповідача було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої експерту поставити наступні питання: - Яка саме сума грошових коштів сплачена [PERSON] ПАТ КБ «Надра» з урахуванням платежів в рахунок погашення основної суми за кредитом, процентів за користування кредитними коштами, комісії на користь банку, штрафних санкцій та платежів на користь третіх осіб, які сплачені на виконання умов кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року та пов'язані з обслуговуванням кредиту. Станом на час проведення експертного дослідження? - Який розмір заборгованості підтверджується первинними документами та документами бухгалтерського обліку (у розрізі тіло кредиту, відсотки. пеня. комісія) за договором №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року? - Чи виконано банком розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року? Оплату за проведення експертизи було покладено на відповідача [PERSON]. Проте, матеріали цивільної справи 11.11.2016 року були повернуті до суду без виконання експертизи з повідомленням №3476 від 11.10.2016 року про неможливість надання експертного висновку (а.с.165). При цьому, причину невиконання експертизи зазначено не сплату стороною рахунку за проведення відповідної експертизи. Інших належних доказів на спростування розрахунків банку та заявленої ними суми заборгованості відповідачі суду не надали. Згідно п.6.2 додаткової угоди №2 до кредитного договору №ОД26/12/2007/840-К/30 від 14.12.2007 року сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 20 років. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, здійснюючі права передбачені ст.. 27, 31 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд вбачає, що ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено. Проте у зв`язку з повторною неявкою в засідання суду двічі належним чином повідомлених відповідачів, які таким чином розпорядились своїми процесуальними правами на власний розсуд, суд вказує про неможливість виконання в судовому засіданні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та проведення призначеної експертизи. При цьому, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи. Інших належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачів за кредитним договором суду не надано. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На момент звернення до суду з відповідним позовом, відповідно до п.22 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Як вбачається з поданих до суду документів, до суду звернувся представник уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» Стрюкова І.О.. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, пропорційно до задоволеної частини вимог ПАТ КБ «Надра» стягненню з відповідачів на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 507, 11 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved