Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

26.02.2021 року позивач КС «Святий Мартин » в особі Воловецької філії КС «Святий Мартин» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2019 року між [PERSON] та КС «Святий Мартин» в особі Воловецької філії КС «Святий Мартин» було укладено кредитний договір № ВЛ/12-19, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в строки зазначені в кредитному договорі. Однак, взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту відповідачка не виконала, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 23.02.2021 року становить 2 489 гривень 10 копійок, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в сумі 2270,00 гривень. 12.04.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачка, отримавши ухвалу про відкриття провадження від 12.04.2021 року, у відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відзив щодо позову не подавала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності з ст.3 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону України "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших Законів та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Як визначено в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ч. 5 ст. 8 Закону "Про кредитні спілки" діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов`язковому ліцензуванню. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № ВЛ/12-19 від 20.02.2019 року між КС «Святий Мартин» в особі Воловецької філії КС «Святий Мартин» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 6 000,00 грн. Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах визначених договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав [PERSON] кредит в розмірі 6 000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.1. кредитного договору № ВЛ/12-19), на строк 12 місяців, а відповідачка зобов`язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і повернути такий у встановлений договором строк. Відповідно до п. 2.3 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього договору. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений Договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит в строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056 ЦК України встановлено, що розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. У відповідності до вимог ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно наданих до позовної заяви матеріалів справи, встановлено, що відповідачка не виконує зобов`язання по щомісячній сплаті кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.02.2021 року становить 2 489,10 гривень, з яких: 1 878,78 гривень - залишок заборгованості за кредитом; 489,20 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом, 93,94 гривень - інфляційні втрати та 27,18 гривень - три проценти річних, що підтверджується карточкою позики № ВЛ/12-19. У відповідності з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що відповідачка прострочила грошове зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що стягнення на користь позивача залишку заборгованості за кредитом; несплачених відсотків за користування кредитом, інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованим. Відтак, позов належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, в зв`язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved