Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У вересні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 серпня 2010 року приблизно о 13:00 год. на території "Центрального колгоспного ранку" в м.Павлограді відповідач умисно спричинив позивачу тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді контузії (забою) тяжкого ступеню правого ока з забійно-рваними ранами в області верхньої та нижньої повік ока, надриву зрачкового краю райдужки, який ускладнився посттравмамичною катарактою правого ока, посттравматичним невритом тройничного нерву з права. У зв'язку із зазначеним, органами внутрішніх справ було розпочато кримінальне провадження. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі п."в" ст.1, ст.6 Закону України "Про амністію". Кримінальним правопорушенням позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків. Внаслідок події, що сталася, позивач відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення. Позивач відчуває фізичний біль в місцях ушкоджень, який тривалий час не проходить, він пережив емоційний стрес, змушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні процедури. Тому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі п."в" ст.1, ст.6 Закону України "Про амністію". Як вбачається з ухвали, [PERSON] обвинувачувався у вчиненні 12 серпня 2010 року о 13:00 год. на території "Центрального колгоспного ринку" в м.Павлограді відносно потерпілого [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України зі спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості у вигляді контузії (забою) тяжкого ступеню правого ока з забійно-рваними ранами в області верхньої та нижньої повік ока, надриву зрачкового краю райдужки, який ускладнився посттравмамичною катарактою правого ока, посттравматичним невритом тройничного нерву з права. Суд приймає до уваги, що провину відповідача не встановлено обвинувальним вироком суду, проте кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Крім того, відповідач не скористався своїм правом участі у судовому засіданні та зазначення підстав, з яких позов не підлягає задоволенню. Суд вважає, що внаслідок спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень у позивача наявна моральна шкода. Було порушено його нормальні життєві зв'язки, позивач змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки внаслідок травми не міг вести звичний спосіб життя. Фізичний біль, який відчув позивач внаслідок протиправних дій відповідача, викликав відчуття страху, приниженої гідності, тривоги, позивач пережив емоційний стрес . У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Суд вважає, що вчинення злочину щодо потерпілого вже є підтвердженням завдання останньому моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір завданої [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 15000 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви, який слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved