Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

19.08.2019 до Святошинського районного суду м.Києва звернулося Приватне підприємство «Сіріус» з позовом до [PERSON] про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що Приватне підприємство «Сіріус» займається господарською діяльністю у сфері охоронних послуг. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що на початку червня 2019 року, працівники підприємства дізналися та переглянули відеоролик під гучною назвою « [INFO] », який розташований на теренах всесвітнього ресурсу [INFO] , а також завантажене на [INFO] , де засновником та головним редактором є громадянин України [PERSON] , який ретельно слідкує за діяльністю позивача, викладає на своїх інтернет ресурсах недостовірну негативну інформацію про ПП «Сіріус», умисно відкрито дискредитує групу компаній «Сіріус» та особисто її засновника - [PERSON] . При цьому представник позивача зазначає, що єдиною метою відповідача є умисне нанесення шкоди діловій репутації ПП «Сіріус». В позовній заяві представник позивача зазначає, що в даному відео, [PERSON] , виступає ведучим та кореспондентом, стверджує про те, що охоронна фірма - ПП "Сіріус" потрапила до кримінальних новин, та стверджує, що охоронники даної охоронної фірми скоїли зухвалий розбійний напад. Зазначає, що художники-карикатуристи проявили свою уяву та створили короткий мультфільм про охоронців ПП «Сіріус», де зображають зухвалість та невихованість працівників ПП «Сіріус», що безумовно негативно впливає на ділову репутацію Позивача, також у даному відео зображають дзвінок до засновника ПП «Сіріус» [PERSON] , де працівник поліції по сюжету називає його «прищ». В сюжеті відео зазначається, що Позивач безпідставно називає себе «зіркою безпеки», хоча Позивач має багато нагород та відзнак в сфері охорони. Вищевказана інформація, яка розміщена на [INFO] , а також завантажене на [INFO] , на думку позивача, за своєю формою та змістом носить образливий, зневажливий, негативно-звинувачувальний характер, тому, окрім іншого, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Позивач зазначив, що з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів висловлення поширені не у формі оціночних суджень, а у формі фактичних тверджень (ствердні висловлення). Граматично ці висловлення виражені формою розповідного ствердного речення. Присудки у цих реченнях виражені дієсловами дійсного способу, які позначають реальну дію, яка відбувається, відбувалася або буде відбуватися насправді в певному часі (теперішньому, майбутньому або минулому). Позивач вважає, що в висловлюваннях не вживаються такі мовно-стилістичні засоби як гіперболи, алегорії, сатира, оспорювання висловлювання не містять порівнянь, окрім цього вказані висловлювання не є критикою або оцінкою дій. Також, позивач вказує, що зазначена інформація не відповідає дійсності. Більше того, не може існувати жодних доказів того, що Позивач колись міг вчинити злочинне діяння, оскільки проти нього ніколи не порушували кримінальні справи. А тому не можуть бути правдивими висловлювання Відповідача, які містяться у зазначеній вище недостовірній інформації На думку Позивача, негативний характер інформації та звинувачення у здійсненні Позивачем явно незаконних вчинків порушує його особисті немайнові права, а саме порочить ділову репутацію. Публічність виступів [PERSON] та відповідно публічність характеру поширення відомостей, що повідомляється у [INFO] , а також завантажене на [INFO] , стали відомі необмеженому колу осіб. Позивач зазначає, що YouTube це популярний відеохостинг, що надає послуги розміщення відеоматеріалів, якою активно користується понад [NUMBER] користувачів. Таким чином, інформація, яка розповсюджена Відповідачем поширена серед користувачів інтернету, тобто великій кількості осіб. Позивач стверджує, що відомості поширені [PERSON] надають компанії «Сіріус» рис характеру, які негативно сприймаються в суспільстві. Позивач зазначає, що на даний час, на всіх вищезазначених інтернет-ресурсах можна знайти відео стосовно ПП «Сіріус». На підставі наведеного представники позивача просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 20.08.2019 року позов було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 36-37 т.1). Ухвалою суду від 10.09.2019 року у справі відкрито провадження (а.с. 42-43 т.1). Пізніше, представником позивача [PERSON] 20.11.2019 було подано заяву від 19.11.2019 року про уточнення і зменшення позовних вимог про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації (а.с.93-99 т.1). Ухвалою суду в підготовчому засіданні від 20.05.2020 за клопотанням представника позивача було залучено [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог (а.с.30-31 т.2). В подальшому, 13.07.2020 р. представником позивача і третьої особи - авдокатом [PERSON] було подано заяву про уточнення і збільшення позовних вимог від 10.07.2020 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В даній заяві містилося клопотання про залучення [PERSON] в якості третьої особи з самостійними вимогами (а.с.58-64 т.2). Представник позивача та третьої особи в своїй заяві про уточнення та збільшення позовних вимог від 10.07.2020, просить: 1. Визнати недостовірну всю інформацію викладену Відповідачем [PERSON] про третю особу з самостійними вимогами [PERSON] і Приватне підприємство «Сіріус» https:[INFO], завантажену на [INFO] в відеоролику з назвою «[INFO]». 2. Зобов`язати [PERSON] видалити інформацію про третю особу з самостійними вимогами [PERSON] і ПП « Сіріус » [INFO] , а також завантажену на [INFO] в відеоролику під назвою « [INFO] » як недостовірну. 3. Зобов`язати [PERSON] публічно спростувати негативну інформацію розміщену на інтернет-ресурсах [INFO] , а також завантажену на [INFO] шляхом відеорепортажу з його участю і розміщенням його мережі інтернет на ресурсі [INFO] таким же способом і як і розповсюдив, зробивши після вступу в законну силу рішення суду відносно даної справи, на протязі 10 днів окремий репортаж в якому повідомити потенційних користувачів, що відеоролик під назвою « [INFO] » не є достовірним і факти викладені в ньому не перевірені і не відповідають дійсності. 4. Стягнути з [PERSON] на користь третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] 10 000,00 грн. моральної (немайнової) шкоди за порушення його особисті немайнові прав у вигляді часті і гідності, і на користь Приватного підприємства «Сіріус» моральну (немайнову) шкоду, завдану діловій репутації ПП «Сіріус», в розмірі 10 000,00 грн., а всього 20 00,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. витрати по правовій допомозі позивачу по справі 15 000,00 грн., а всього 36 921 грн. Ухвалою суду від 13.07.2020 підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду ( а.с.91-92 т.2). В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги ПП "Сіріус" та третьої особи - [PERSON] з урахуванням їх уточнення підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.Представник позивача адвокат Пащенко В.М. вказує, що правопорушення, висвітлене в відеоролику, було вчинено охоронником ПП «Сіріус», який в момент скоєння злочину мав вихідних день. Тому, представник позивача вважає, що даний злочин не має жодного відношення до ПП "Сіріус". Крім того, представник позивача зазначає, що в своїй діяльності ПП «Сіріус» використовували таксі задля реклами, обклеївши автівки таксі своїми емблемами та в деяких окремих випадках з метою затримання правопорушників, щоб не привертати увагу орендованими автомобілями, оскільки авто таксі не відлякують злочинців. Також представник зазначив, що ПП «Сіріус» було засноване в 2003 році, на сьогоднішній день підприємство має під своєю охороною велику кількість об`єктів та співпрацює з органами МВС України. В штаті підприємства працюють молоді спортсмени, не старші 24 років з метою якісного надання послуг ПП «Сіріус» в окремих випадках навіть залучає автомобілі таксі з метою не привернення уваги та затримання правопорушників. Представники відповідача - адвокати Дешко М.М. і Зінченко І.О., проти позовних вимог заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Представник відповідача адвокат Дешко М.М. у відзивах на позовну заяву та заяви про зменшення та збільшення позовних вимог (а.с. 47-53 т.1, а.с. 4-10 т.2, а.с.94-102 т.2) зазначила, що [PERSON] відомий профільний журналіст на охоронному ринку, займається журналістською діяльністю в цій галузі з 2002 року; редакційне посвідчення [NUMBER]; акредитований у Верховній Раді України, акредитаційна картка № 802713. Журналістом [PERSON] дійсно було опубліковано відеоролик « [INFO]». Представник відповідача [PERSON] вказує, що в зазначеному відеоролику відповідачем було висвітлено інформацію про розбійний напад, який був скоєний охоронником Приватного підприємства «Сіріус», а також зведено інформацію після аналізу декількох підприємств з можливим його зв`язком. Вказана інформація була взята з офіційних джерел - державних реєстрів та інформаційних сайтів. В частині скоєння злочину охоронником позивача, представник відповідача зазначає, інформація викладена в зазначеному відеоролику є правдивою та достовірною, а отже її висвітлення не може нести негативних наслідків (таких як відшкодування збитків та принесення вибачень) для журналіста. Так, Шевченківським районним судом міста Києва при розгляді справи №761/42414/18 проведено розгляд кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 вересня 2018 року за №12018100100010000) по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 Кримінального кодексу України. В рамках розгляду справи, було встановлено, що 19 вересня 2018 року [PERSON] будучи охоронцем групи швидкого реагування служби безпеки «Сіріус» розробив злочинний план, щодо викрадення чужого майна та привів його в дію. Зазначені обставини підтверджуються вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року в справі №761/42414/18. При цьому представник відповідача зазначає, що у відкритому судовому засіданні, на якому вона була присутня та надані відео-докази до матеріалів справи) сам [PERSON] підтвердив, що на момент скоєння правопорушення працював в групі швидкого реагування «Сіріус». На момент вчинення злочину [PERSON] перебував на службі (на чергуванні в групі швидкого реагування «Сіріус»), свою вину визнав та розкаявся у скоєному. Представники відповідача зазначили, що враховуючи обставини даної справи та суспільний інтерес до неї, журналісти відвідували судові засідання та взяли інтерв`ю у потерпілої - [PERSON] , яка так само підтвердила причетність працівника ПП «Сіріус» до даної справи та особисту причетність до спроби врегулювання ситуації, засновника Позивача [PERSON] . Представники відповідача посилалися на те, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Факти, які відповідають дійсності, є відкритими та підтвердженими з офіційних джерел не можуть бути визначені як недостовірна інформація. Тому, викладена в відеоролику інформація виключно констатує вчинення правопорушення охоронниками ПП «Сіріус». Крім того зазначили, що позивач веде активну рекламну діяльність та гучно заявляє про свою лідерську позицію на ринку охоронних послуг. Проте, в Україні відсутній єдиний орган державної влади, який міг би об`єктивно та у відповідності до визначених законодавчо критеріїв здійснювати/провадити незалежний рейтинг серед учасників охоронного ринку та надавати оцінку якості. Тому будь-які суб`єктивні, неупереджені та надумані оцінки, рейтинги не можуть вважатися об`єктивними та належними, а заява ПП «Сіріус» безпідставна та надумана. На офіційному сайті Української федерації професіоналів безпеки (далі - УФПБ) міститься повідомлення від 11 лютого 2016 року, відповідно до якого: «Як повідомлялось раніше, 10.02.2016 року відбулось громадське зібрання керівників охоронних структур м. Києва - членів УФПБ з питання недобросовісної конкуренції з боку охоронної компанії «Сіріус» (відкритий лист). В зібранні взяв участь керівник фірми [PERSON] . В результаті обговорення було доведено, що галузь охорони, яка ліцензується в установленому законодавством порядку відноситься до сфери публічного права і не може регулюватись особистим баченням керівника, зокрема у рекламі, ціноутворенні, договірних відносинах та інше». В той же час, враховуючи, що сфера надання охоронних послуг є конкурентною, та не всі учасники ринку охоронних послуг готові миритися з суб`єктивним проголошенням себе «Лідером», одним із охоронних підприємств було подано заяву до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції і законодавства про рекламу. Також, представниками відповідача було вказано, що в результаті розгляду даного звернення Київським обласним територіальним відділенням було надано лист №60-02/3930 від 15.07.2019 року відповідно до якого: «В ході розгляду Заяви Відділенням було встановлено, що дії ПП «Сіріус» та ТОВ «Сіріус - Пульт», які полягають у поширенні інформації про лідерські позиції групи компаній «Сіріус» на ринку надання послуг пультової охорони на території України, яка не має документального підтвердження, містять ознаки порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, а саме: повідомлення ПП «Сіріус» і ТОВ «Сіріус - Пульт» невизначеному колу осіб неправдивих відомостей про досягнення групи компаній «Сіріус» на відповідному ринку, які можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання послу цих суб`єктів господарювання». Представник відповідача [PERSON] стверджувала, що умислом журналіста та/або службової особи засобу масової інформації є таке їх/її ставлення до поширення інформації, коли журналіст та/або службова особа засобу масової інформації усвідомлювали недостовірність інформації та передбачали її суспільно небезпечні наслідки. Проте, враховуючи, що їх Довірителем була викладена інформація, яка взята з офіційних та інформаційних джерел та безпосередньо зі слів постраждалої особи, тому представники Відповідача наполягали на тому, що [PERSON] висвітлив правдиву інформацію, а тому жодним чином не порушив законодавство як журналіст та не завдав Позивачу моральну шкоду, про яку заявляє Позивач. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що спричинило це порушення (ч.2 ст.275 ЦК України). На підставі цього позивач вимагав, щоб вищезазначена інформація була спростована. Відповідно статей 272, 275, 297, 299 Цивільного кодексу України, статті 31 Закону України «Про інформацію», позивач має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, які є недоторканими, і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду. Згідно зі статтею 269 Цивільного кодексу України, позивач не може бути позбавлений цих прав або відмовитися від них. Очевидно, що розповсюджена відповідачем вищезазначена інформація про позивача є негативною. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано: «9. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації…». Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами як письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показанням свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а також проглянутого в судовому засіданні відеоролику, відповідачем - журналістом [PERSON] (а.с.61 т.1) відзнято та опубліковано відеоролик « [INFO]». Даним роликом було висвітлено інформацію про розбійний напад, який був скоєний охоронником Приватного підприємства «Сіріус». Інформація про скоєний охоронником Приватного підприємства «Сіріус» злочин підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року в справі №761/42414/18 та відображається в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.63-65 т.1). А тому, суд приходить до висновку, що вказана інформація є достовірною та взята Відповідачем з офіційного джерела. Відповідно до п.п. 4,15 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин, як поширення інформації, тобто доведення її до відома кола осіб; поширена інформація стосується певної юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє немайнове право. Згідно ст.18 даної Постанови передбачено, що на позивача покладається обов`язок довести факт поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як вбачається з матеріалів справи, що в оспорюваному відеоролику висвітлена інформація, яка відображена у вироку Шевченківського районного суду м. Києва та яка доступна всім на відкритому та офіційному джерелі - Єдиний державний реєстр судових рішень (а.с.63-65 т.1). Відтак, дана інформація не може вважатися як недостовірною, та як наслідок тягнути з собою спростування вказаної інформація та відшкодування моральної шкоди. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є працівником ПП «Сіріус» пояснив, що недостовірні відомості поширені відповідачем надають Приватному підприємству «Сіріус» рис характеру, які негативно сприймаються в суспільстві. Зазначив, що оспорюваний відеоролик носить образливий, зневажливий, негативно-звинувачувальний характер, тому принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Переглянувши в судовому засіданні CD-диск, що наданий позивачем в підтвердження позовних вимог суд встановив наступне. Оспорюваний відео сюжет містить інформацію з вироку Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/42414/18, карикатуру, що в жартівливій формі відображає обставини крадіжки, а також розповідну частину (інформацію), яка взята з Державних реєстрів та інформаційних сайтів (а.с.30 т.1). Також, в судовому засіданні було переглянуто відеоролик, який наданий відповідачем - інтерв`ю журналіста, взяте у потерпілої по справі №761/42414/18. Остання особисто підтвердила інформацію, викладену у рішенні суду (а.с.76 т.1). Дослідивши всі матеріали справи суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт порушення його прав у вигляді розповсюдження відповідачем недостовірної інформації, яка б понесла негативний характер для позивача. Також, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт настання моральної (немайнової) шкоди внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Стосовно наданих до суду копії подяк, грамот тощо відносно діяльності позивача, суд зазначає, що вказані докази не є доказами в даній справі, оскільки компетентність та професійність господарської діяльності ПП «Сіріус» не досліджувалась в даній справі, не надавалась їй оцінка, не оспорювалась Відповідачем, оскільки професійна діяльність ПП «Сіріус» не є предметом спору. Стосовно відеоролику, суд зазначає, що в частині скоєння правопорушення працівником ПП «Сіріус» - факт підтверджується вироком Шевченківського суду м. Києва по справі №761/42414/18, в іншій розповідній частині міститься інформація, її аналіз та порівняння, без оціночних тверджень відносно позивача. Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на свободу дотримання своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідей без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно положень частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до положень статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Всупереч наведеним вище нормам законодавства, розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим позивачем та визначається у позовній заяві без будь-яких доказів. Суд зазначає, позивач мав чітко вказати, які моральні страждання він поніс, обґрунтування розміру моральної шкоди та як наслідок причинно - наслідковий зв`язок між розповсюдженням недостовірної інформації відповідачем та настанням моральної шкоди. Статтею 52 ЦПК України встановлено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП "Сіріус" та третьої особи [PERSON] . Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збогру та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в т.ч., витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову витрати покладаються на позивача. Встановлено, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу в сумі 32000 грн., що підтверджується письмовими доказами (а.с. 55-60, 210-215 т.1, а.с. 11-13, 82-84, 111-113, 125- 126 т.2). Оскільки третя особа [PERSON] в особі свого представника звернувся з позовом лише 13.07.2020, суд вважає за необхідне стягнути з нього витрати на правничу допомогу в сумі 5500,00 грн. (11000:2), які були понесені відповідачем за період з 13.07.2020 по 02.09.2020, а іншу суму витрат - 26500,00 грн. слід стягнути з позивача ПП "Сіріус". На підставі викладеного,

Outcome: dismissed