Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейтлі-РЗФ-Інтелект" м.Городище Черкаської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво" м.Умань, Черкаської області про спонукання до укладання ліцензійного договору, застосування разового грошового стягнення та стягнення авторської винагороди за користування торгівельною маркою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що він являється власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг [NUMBER], за заявкою від 29.01.2008 року, стосовно товарів класу 32: есенції для виготовлення квасу, квас (безалкогольні напої), порошки для виготовлення квасу, таблетки для виготовлення квасу. Всі ці товари відносяться до Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. Державна реєстрація знака здійснена Державним департаментом інтелектуальної власності 10.09.2009 року. Об»єктом знака є комбінація позначень, а саме слова «[INFO]», зображувальні елементи та комбінація кольорів. Торгівельний знак «[INFO]» було зроблено за авторським договором із [PERSON] від 12.11.2007 року, у відповідності до якого торгівельну марку розроблено за авторську винагороду. 30.09.2009 року було укладено договір на використання знака та встановлено суму 1500 000 грн., як авторську винагороду за користування знаком з терміном сплати до 30.09.2010 року. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейтлі-РЗФ-Інтелект" м.Городище Черкаської області знаком користувався, але винагороди за користування ним не сплатив. 30.10.2010 року позивачу було вручено лист, яким відповідач ТОВ "Грейтлі-РЗФ-Інтелект" м.Городище Черкаської області повідомив про розірвання договору. Причиною розірвання договору стало порушення прав інтелектуальної власності відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво" м.Умань Черкаської області. 31.10.2011 року Городищенським районним судом Черкаської області прийнято рішення, яке залишено без змін Апеляційним судом Черкаської області та Вищим Спеціалізованим Судом України та визнано неправомірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво" м.Умань Черкаської області по використанню у своїй діяльності позначення «[INFO]» та стягнено на користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди та 25 000 грн. одноразового грошового стягнення. 08.05.2013 року позивач здійснив покупку у магазині ТОВ «Уманьпиво», а саме упакування з 6 пляшок напою з торгівельною маркою «[INFO]». Позначення на етикетці напою не відрізнялась від позначень, які здійснювались ТОВ «Уманьпиво» у 2011 році та визнані судом неправомірними. Дана обставина вказує на те, що ТОВ «Уманьпиво» не здійснив належних висновків та не прийняв до уваги застосування у поточній господарській діяльності рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2012 року та продовжує здійснювати у 2013 році неправомірну діяльність, порушувати права власника торгівельної марки «[INFO]». Вважає дії ТОВ «Уманьпиво» м.Умань Черкаської області неправомірними та, зважаючи, що, зазначені дії відбуваються після прийняття рішення судом, то має бути сатисфакція у подвійному розмірі від вже здійснених відшкодувань завданої моральної шкоди та відшкодування одноразового грошового стягнення аналогічним порушенням його прав за дії, які були вчинені у 2011 році та повторно здійснені у 2013 році, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. 07.11.2013 року позивач надіслав до суду письмову заяву щодо зменшення розміру позовних вимог викладених у позовній заяві від 28.10.2013 року та вказав про зменшення суми стягнення 50000 грн. у якості одноразового грошового стягнення за неправомірне використання ТМ «[INFO]» до 40000 грн. та зменшення суми стягнення моральної шкоди 20000 грн. з ТОВ «Уманьпиво» на його користь до 10000 грн.. В судове засідання, сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з"явилися. Позивач надав до суду заяви від 04.12.2013 року за №6071, від 21.01.2014 року за №274, від 19.02.2014 року за №769, від 25.03.2014 року за №1342 та від 30.04.2014 року за №1968 про слухання справи у його відсутності, вказавши у їх змісті про підтримання позовних вимог повністю. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейтлі-РЗФ-Інтелект" м.Городище Черкаської області Помазан Л.О. у судові засідання 22.11.2013 року,26.11.2013 року, 10.12.2013 року,25.12.2013 року,27.02.2014 року,13.03.2014 року,01.04.2014 року не з»явилася, участь взяла у судовому засіданні 22.04.2014 року та пояснила суду, що позовні вимоги позивача не визнає і надала в судове засідання на 07.05.2014 року письмову заяву за №1828 від 22.04.2014 року про подальший розгляд справи у її відсутності та просила у задоволенні позову відмовити, вказавши, що про виконання зобов»язань за ліцензійним договором від 20.09.2009 року ніяких пояснень і доказів надати суду не може, поскільки такі обставини їй не відомі і знаходилися у господарському віданні позивача, який є співзасновником ТОВ "Грейтлі-РЗФ-Інтелект" м.Городище Черкаської області. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво" м.Умань, Черкаської області в судові засідання 22.11.2013 року,26.11.2013 року, 10.12.2013 року,13.03.2014 року,01.04.2014 року,22.04.2014 року не з»явився, у судових засіданнях 25.12.2013 року (попереднє судове засідання) та 27.02.2014 року (судовий розгляд)представники [PERSON],[PERSON] вказали, що позовні вимоги не визнають у зв»язку з подачею позову до Солом»янського районного суду м.Києва про дострокове припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів та послуг, і 07.05.2014 року за №2092 подано письмову заяву про слухання справи без присутності представників. Суд, розглянувши заяви позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачами у справі вимог ст.ст.16,418,426,432,1109 ЦК України, та понесених судових витрат пов»язаних із сплатою судового збору на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачами, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин, урегульованих ст.ст.16, 22, 432, 492, 494, 495 ЦК України, Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Судом встановлено, що згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг [NUMBER], позивач з 29 січня 2008 року є власником знаку в формі вертикального овалу з фрагментом картини «Козак-літописець» в центрі овалу з написом «КВАС» по лінії овалу зверху та написом «КОЗАЦЬКИЙ» - по лінії овалу знизу. Кольори та поєднання кольорів, що охороняються зазначеним Свідоцтвом, є: різні відтінки коричневого, темно-жовтий, червоний, блакитний та світло-зелений. Згідно ст. 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Таким чином, згідно з положеннями ЦК України поняття, торговельна марка визначається як будь-яке позначення або їх комбінація, які придатні для вирізнення товарів (і/або послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (і/або послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Позивач оформив свої права як власника на торговельну марку «[INFO]», про що засвідчує Свідоцтво на знак для товарів і послуг [NUMBER], згідно якої Державна реєстрація знака здійснена Державним департаментом інтелектуальної власності 10 вересня 2009 року стосовно товарів класу 32 - (есенції для виготовлення квасу; квас (безалкогольні напої); порошки для виготовлення квасу; таблетки для виготовлення квасу) Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. Частина 2 ст. 494 ЦК України встановлює, що обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Свідоцтво про торговельну марку засвідчує виключні права на торговельну марку стосовно товарів та послуг, вказаних у свідоцтві. Обсяг правової охорони торговельної марки включає в себе предметну, територіальну та часову сферу чинності прав на торговельну марку. Обсяг правової охорони торговельної марки встановлюється за загальним правилом на підставі свідоцтва. Предметна сфера чинності виключних прав визначається переліком товарів і послуг, згрупованих за Міжнародною класифікацією товарів і послуг для реєстрації знаків, щодо яких зареєстрована торговельна марка. Разом з тим, предметна сфера чинності виключних прав має винятки, які спрямовані на охорону прав інших суб'єктів. Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона зареєстрованої торговельної марки стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, що дозволяє суб'єкту виключних прав забороняти іншим особам використання зареєстрованого знака, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги. Таким чином слід розуміти, що позивач, який оформив в установленому порядку свої права як власника на торговельну марку «[INFO]» має право на охорону щодо неправомірного використання даної торговельної марки іншими фізичними чи юридичними особами. Згідно п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається: нанесенням його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмінності знака. Ст. 495 ЦК України надає виключне право суб'єкту прав на торговельну марку, перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки чи забороняти таке використання без його згоди. Згідно п. 11 оглядового листа Вищого Господарського Суду України «Про практику застосування господарськими судами законодавства про захист прав на знаки для товарів і послуг(торговельну марку)» від 17 квітня 2006 року №01-8/847, при вирішенні спору про заборону використання знака для товарів і послуг судом встановлено: чи відбулося використання відповідачами спірного позначення, в якій формі та для яких саме товарів чи послуг; чи є позначення, використовуване з відповідачами, схожим із зареєстрованим знаком, чи можна їх сплутати та/або чи може це позначення ввести в оману щодо особи, яка виробляє певні товари чи надає певні послуги. В підтвердження своїх доказів про порушення відповідачем прав, як власника торговельної марки «[INFO]», позивач надав до суду квитанцію від 08.05.2013 року про закупку у магазині ТОВ «Уманьпиво» упакування з 6 пляшок напою з позначенням «Напій Квасовий Козацький», яка на його думку нічим не відрізняється від позначень на етикетках, які використовувалися відповідачем у 2011 році, та етикетку «Напій Квасовий Козацький», копію витягу із офіційного сайту ТОВ «Уманьпиво», а також прайс-лист виробника ТОВ «Уманьпиво» від 01 січня 2013 року із зазначенням товару «Напій Квасовий Козацький», який продовжує рекламуватися і містить пропозиції із продажу, як товару, що виробляється відповідачем. Досліджені судом обставини вказують, що вказана продукція була випущена ТОВ «Уманьпиво» вже після офіційної Державної реєстрації знака, здійсненої Державним департаментом інтелектуальної власності 10 вересня 2009 року та видачі позивачу Свідоцтва на знак для товарів і послуг [NUMBER], а також рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2012 року. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про схожість домінуючих компонентів порівнювальних позначень та однорідність або спорідненість товарів і послуг, для яких використовуються досліджувані позначення. Домінуючим елементом є словосполучення «[INFO]». Як вбачається з матеріалів справи, в свідоцтві на знак для товарів і послуг [NUMBER], виданого [PERSON], зазначено, що запатентована торговельна марка «[INFO]» виготовляється на основі Класифікації 32 -, тобто есенції для виготовлення квасу; квасу (безалкогольні напої); порошків для виготовлення квасу; складники для виготовлення квасу; таблеток для виготовлення квасу, а тому використання ТОВ «Уманьпиво» Класифікації 32- при виготовленні квасу є ідентичним запатентованій марці. При дослідженні етикеток зареєстрованого і незареєстрованого знаку, які надані суду як позивачем так і представником ТОВ «Уманьпиво», слід вбачати, що етикетки співрозмірні за структурою, в них присутні тотожна кольорова гама загального фону та співзвучні словесні сполучення в назві, що дає змогу ідентифікувати їх як споріднені чи тотожні. Судом встановлено, що позивач 30 липня 2010 року направляв до ТОВ «Уманьпиво» вимогу-претензію щодо порушення Закону України «Про авторське право та суміжні права» та просив у семиденний термін з моменту отримання вимоги зупинити порушення прав знаку «[INFO]» відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 10 вересня 2009 року. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, відповідач ТОВ «Уманьпиво» зобов'язаний був негайно з моменту, коли він дізнався про порушення ним права вчинити дії по відшкодуванню шкоди, однак його претензія була проігнорована. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 432 ЦК України встановлено, що суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Зазначеною статтею визначено, що альтернативою до збитків мірою відповідальності є разове грошове стягнення у розмірі, визначеному відповідно до закону, яка застосовується за вибором позивача замість стягнення збитків. Право на компенсацію та критерії її визначення передбачені спеціальним законодавством: Законом України «Про авторське право і суміжні права», Законом України «Про охорону прав та сорти рослин». Розмір компенсації визначається в межах від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат. Сума стягнення заявляється на розсуд позивача і оцінюється судом при вирішені справи. Розмір компенсації при порушенні авторського права і (або) суміжних прав не обов'язково має точно відповідати розміру шкоди, що була завдана, проте повинен співвідноситися з нею певним чином, оскільки особливою функцією цивільно-правої відповідальності є відшкодування майнових витрат, завданих правопорушенням. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем доведено вимоги в частині неправомірного використання ТОВ «Уманьпиво» в своїй діяльності позначення «[INFO]», а тому визнає їх такими, що підлягають частковому задоволенню в частині про стягнення з ТОВ «Уманьпиво» одноразового грошового стягнення за порушення його права, як того передбачають вимоги чинного законодавства і таким чином виконує вимоги ст. 432 ЦК України щодо захисту права інтелектуальної власності судом. А оскільки сума стягнення заявляється на розсуд позивача і оцінюється судом при вирішенні справи, то, суд вбачає підстави для стягнення одноразового грошового стягнення у розмірі визначеному позивачем. Також, слід зазначити, що нормами чинного законодавства при захисті порушених прав інтелектуальної власності передбачено, що суд, при вирішенні справ даної категорії може тільки заборонити використання торговельної марки, але не може зобов'язати сторони заключити договір на використання торговельної марки, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. Із матеріалів справи слід вбачати, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, які мотивовані сатисфакцією у подвійному розмірі від вже здійснених відшкодувань із завдання моральної шкоди, за дії які були вчинені відповідачем у 2011 році і обґрунтовувалися порушенням немайнових прав, які негативно вплинули на його моральний стан, завдали йому моральних страждань, змушений був витрачати свій час на спілкування по даному питанню з юристами для захисту своїх прав у судовому порядку, що призвело до незручностей, та повторно здійснені такі ж дії у 2013 році. Згідно ст.16 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачене як загальний спосіб судового захисту цивільних прав і може застосовуватися при порушеннях прав інтелектуальної власності. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, які вказують на розмір моральної шкоди 10000 грн., як такий що підлягає задоволенню. Позовні вимоги позивача про стягнення судових витрат, пов»язані із сплатою судового збору, суд вважає обґрунтованими відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач дійсно поніс судові витрати в розмірі 500грн., які складаються із сплати судового збору і підтверджені квитанцією №2147.125.2 від 6 листопада 2013 року (а.с.17),остільки згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх пропорційними та підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією свідоцтва на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 10.09.2009 року, фотокопіє придбаних позивачем напоїв 08.05.2013 року, копією фіскального чеку від 08.05.2013 року, копією витягу із офіційного сайту ТОВ «Уманьпиво», копією прайс-листа ТОВ «Уманьпиво» м.Умань Черкаської області від 01.01.2013 року На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved