Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Пітух Василь Іванович, звернувся з позовною заявою до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» Закарпатської обласної дирекції, в інтересах якого діє представник начальник юридичного відділу Закарпатської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» Артимич М.М., про визнання поруки №42/08/-02 від 18.03.2008, укладеної з ПАТ АБ «Укргазбанк», за договором поруки припиненою з 23.10.2010 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що умовами кредитного договору збільшено відповідальність позивача, договір поруки не переглядався судом, відповідачем пропущено 6-місячний строк для звернення до суду, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа, просить поновити строк позовної давності. Ухвалою від 19.04.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи було відкладено на 07.06.2021. Відповідач подав письмовий відзив на позов, згідно з яким зазначив, що відсоткова ставка передбачена умовами кредитного договору і ні в якому разі не перевищує її. У справі, яка вже вирішена Ужгородським міськрайонним судом №2-4112/11, позивач мав право заявити усі свої заперечення стосовно умов укладеного договору поруки, однак, не зробив цього як під час розгляду справи, так і впродовж строку позовної давності. Просив застосувати строк позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. У письмовій відповіді на відзив представник позивача заперечив на доводи відповідача, вказав, що чинним на той час законодавством та умовами укладеного договору поруки передбачено умови припинення договору поруки, зокрема, з підстав спливу 6-місячного строку з дня настання зобов`язання позичальника та непред`явлення вимоги до поручителя, звернув увагу на строк звернення до суду з позовом у справі №2-4112/11, що перевищує 6 місяців, не погодився з відсутністю збільшення обсягу відповідальності поручителя, просив поновити строк позовної давності. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. 18 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», і [PERSON] укладено кредитний договір № 42/08, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 35 000,00 доларів США під 13,3 % річних на строк до 17 березня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 18 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №42/08-02, за яким поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, процентів і неустойки. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПAT АБ «Укргазбанк» - 06 травня 2011 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою, якою просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі - 36\~401,06 дол. США та 11610 грн. 35 коп., в тому числі 2457,53 доларів США - простроченого кредиту, 29\~604, 29 долари США - залишку кредиту, 4339, 24 доларів США - нарахованих та несплачених процесів, 5258 грн. 11 коп. - пені за порушення строків повернення кредиту, 6352 грн.24 коп. пені за порушення сплати процентів. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2013 позов задоволено. Присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 27.07.1995 року Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області, (адреса [ADDRESS] ) та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 29.06.1995 року Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області, (зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживає [ADDRESS] ), на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" в особі його Ужгородської філії АБ"Укргазбанк" в місті Ужгород, вулиця Швабська,70, рахунок №373966 в УФ АБ„Укргазбанк", МФО 312776, код ЄДРПОУ 21101701, заборгованість в сумі - 36 401 долар США 06 центів та 11610 грн. 35 коп. в тому числі - 2457 доларів США 53 центи - простроченого кредиту, 29 604 долари США 29 центів - залишку кредиту, 4339 доларів США 24 центи - нарахованих та несплачених процесів, 5258 грн. 11 коп. - пені за порушення строків повернення кредиту, 6352 грн.24 коп. пені за порушення сплати процентів. Присуджено до стягнення з відповідача-2 [PERSON] штраф сумі 14 850 грн. за невиконання умов договору іпотеки №42/08-01 від 18.03.2008 стосовно щорічного страхування предмета іпотеки. Присуджено до стягнення з [PERSON] пеню за невиконання договору поруки №48/08-02 від 18.03.2008 у сумі 3\~302,10 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 42/08-01 від 18.03.2008р., а саме нерухоме майно квартиру за номером [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку. Присуджено до стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судові витрати в розмірі 1820 грн. 00 коп. В ході розгляду даної справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулися із зустрічним позовом до ПАТ АКБ „Укргазбанк", в якому просили визнати недійсним та таким, що укладений під впливом обману: кредитний договір №42/08 від 18.03.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ Укргазбанк"; договір іпотеки (без оформлення заставної) № 42/08-1 від 18.03.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ „Укргазбанк"; договір поруки № 42/08-2 від 18.03.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ Укргазбанк"; кредитний договір №109/08 від 13.05.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ Укргазбанк"; договір іпотеки (без оформлення заставної) № 109/08-1 від 13.05.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк»; договір поруки №109/08-2 від 13.05.2008, укладений між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк», однак такий залишено без розгляду. Підставами для задоволення первісного позову суд констатував факт укладення кредитного договору, договорів іпотеки та поруки, отримання відповідачем-1 кредитних коштів, наявності простроченої заборгованості, порушення боржником зобов`язання та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Рішенням суду апеляційної інстанції вказане рішення змінено в частині звернення стягнення на майно, в решті залишено без змін. Надано відстрочку у виконанні судового рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно з текстом рішення апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2015 у даній справі позовні вимоги [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, в тому числі і договору поруки, були предметом розгляду у справі №308/15562/13-ц, у задоволенні яких відмовлено повністю, рішення набрало законної сили. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу було достеменно відомо про кредитні відносини та пов`язані з ними відносини з договору поруки, оскільки зустрічний позов, апеляційну скаргу згідно з доданих до матеріалів даної справи документів було особисто підписано [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, поручитель - [PERSON] зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Пунктом 1.2. договору поруки, визначено, що відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Пунктом 1.1. договору поруки визначено умови основного договору, а саме: сума основного кредиту - 35 000,00 дол. США; 13,3% річних - розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів; 17 березня 2028 року - кінцевий строк повернення кредиту. Умовами укладеного договору погоджено, що порука припиняється у разі зміни зобов`язання позичальника без згоди поручителя внаслідок чого збільшується відповідальність (п. 5.2. договору), після закінчення строку, встановленого у договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (п. 5.3. договору поруки). Згідно ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України, чинного на той час, було передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Позивачем вказано, що порушення вказаних норм відповідачем було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості поручителем 18.03.2010, яку останній отримав 20.03.2010, а з позовною заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду 06.05.2011, тобто з пропуском 6-місячного строку. Також, на переконання позивача, кредитний договір передбачає сплату періодичних платежів, тому з часу несплати чергових платежів починається перебіг позовної давності. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №202/4494/16-ц, вважає, що наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо припинення поруки, якщо в судових рішеннях про стягнення заборгованості питання щодо припинення поруки не вирішувалося. Відповідач надав свої заперечення на доводи позивача. Спірні правовідносини урегульовані\~ЦК України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Частинами першою, другою\~статті 553 ЦК України\~визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою\~статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц відступив від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), шляхом його уточнення та визначення, що в разі ухвалення рішення суду у справі про стягнення, у тому числі з поручителя, кредитної заборгованості, суд не може розглядати питання про визнання поруки припиненою повторно в іншій справі з тих самих підстав, правовідносин та зобов`язань, що виникли до ухвалення такого рішення, виходячи з принципу правової визначеності. Такий підхід має застосовуватись незалежно від того, чи вирішувалося судом питання чинності поруки під час ухвалення рішення у справі про стягнення, у тому числі з поручителя, кредитної заборгованості, враховуючи, що це питання входить до предмета доказування у таких справах незалежно від доводів сторін. Також вказано, що, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Отже, ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості. Отже, доводи позивача стосовно визнання припиненою поруки у зв`язку з пропуском відповідачем 6-місячного строку у даному провадженні є намаганням переглянути судове рішення, яким вирішені правовідносини сторін, тому є такими, що не доведені належними і допустимими доказами. Окрім того, відповідач у відзиві на позов зазначає, що вимоги про погашення заборгованості направлялись позивачу ще 18.02.2010 та 28.02.2011, та були предметом оцінки у попередній судовій справі про стягнення заборгованості. Також, позивачем вказано про збільшення відповідальності згідно умов кредитного договору, що є підставою для визнання поруки припиненою. Поряд з цим, проаналізувавши умови кредитного договору №42/08 від 18.03.2008, судом встановлено, що умовами п. 3.1.9. договору передбачено нарахування на залишок простроченої заборгованості нараховувати проценти, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п. 1.1. (13,3% річних), збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Отже, дані доводи позивача спростовуються умовами кредитного договору. Питання застосування строків позовної давності повинно вирішуватись у випадку, якщо суд дійде висновку, зокрема, про доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду. Оскільки суд не дійшов такого висновку, то питання застосування строків позовної давності не вирішується. Крім того, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням, у іншому випадку порука в силу положень частини четвертої\~статті 559\~ЦК України припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу визначеного договором поруки строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Інші доводи позивача зводяться до незгоди з оцінкою умов договору поруки, якими обумовлено строк її припинення, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки та визнання поруки припиненою, які спростовуються вищенаведеним. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З урахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed