Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила скасувати нарахований відповідачем їй борг у сумі 6000,00 грн. за спожитий природний газ. Мотивуючи свої вимоги тим, що у липні 2019 року вона звернула увагу на те, що її побутовий лічильник газу обраховує досить значну кількість газу, набагато більшу ніж нею фактично використовувалося. З цього приводу вона звернулася до Новобузького відділення АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз". 16 липня 2019 року її газовий лічильник був демонтований та відправлений на повірку. За результатами повірки, їй була видана довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, тобто підставою для визнання засобу вимірювальної техніки стало те, що основна відносна похибка перевищує межі допустимих значень. З цього приводу вона була викликана до відділення відповідача, де їй повідомили про наявність заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 14649,76 грн., проте, в письмовому вигляді їй розрахунку не надали. За значного психологічного тиску вона змушена була сплатити суму боргу у розмірі 7600,00 грн. В подальшому, у зв`язку з необізнаністю, її донька уклала з відповідачем договір реструктуризації заборгованості за послуги з газопостачання, термін дії якого становить до 30.11.2019 року. 18 листопада 2019 року вона знову сплатила суму боргу у розмірі 1000,00 грн. Не попереджаючи її про припинення газопостачання 19 листопада 2019 року за її відсутності було припинено газопостачання до її будинку про що складено відповідний акт, який вона отримала лише 20 листопада 2019 року. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 16 липня 2019 року відповідач під час демонтажу побутового лічильника газу на повірку лише зафіксував фактичні покази лічильника газу - 30687,48, встановленого у позивача за адресою: [ADDRESS] , на які було виставлено заборгованість постачальником природного газу - ТОВ "Миколаївгаз збут" та 19 липня 2019 року за дорученням останнього за вищевказаною адресою здійснив припинення газопостачання у зв`язку з наявною простроченою заборгованістю за спожитий природний газ станом на 18 жовтня 2019 року шляхом встановлення блокуючого пристрою та опломбування запірних пристроїв, попередньо про це повідомивши позивача листом № 54002.1.3-Кл-32392-1119. Крім того, АТ "Миколаївгаз" здійснює лише облік природного газу, які споживають у тому числі і споживачі Миколаївської області, тоді як саме ТОВ "Миколаївгаз збут" з яким позивач і уклав договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання № 104 від 16.08.2019 року, як постачальник природного газу здійснює нарахування сум оплати за спожитий природний газ. АТ "Миколаївгаз" не нараховував та не міг нараховувати заборгованість за спожитий природний газ, оскільки не є постачальником природного газу, а здійснює тільки функцію його розподілу споживачам, а тому не може бути належним відповідачем у дійсній справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з паспорту позивачки серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.11.2013 року, вбачається, що позивачка, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, раніше мала прізвище " [PERSON] ". Позивачка зазначає, що у липні 2019 року вона звернула увагу на те, що її побутовий лічильник газу обраховує досить значну кількість газу, набагато більшу ніж нею фактично використовувалося. З цього приводу вона звернулася до Новобузького відділення АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз". Згідно з Акту № 311653 від 16 липня 2019 року, представниками управління метрології ПАТ "Миколаївгаз" в присутності [PERSON] провели демонтаж побутового лічильника газу для пред`явлення його на повірку з даними показами лічильника 30687,48. Відповідно до Акту технічного аналізу лічильника газу АТ "Оператор газорозподільних систем "Миколаївгаз" (який не містить ні дати, ні підпису відповідальної особи), побутовий лічильник газу № 2682962, встановлений у абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами державної повірки, ремонт лічильника не рекомендований, потрібна заміна на новий. Позивачка в своєму позові зазначає, що з приводу поломки лічильника газу, вона була викликана до Новобузького відділення АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", де їй повідомили про наявність заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 14649,76 грн., проте, в письмовому вигляді їй розрахунку не надали. За значного психологічного тиску вона змушена була сплатити суму боргу у розмірі 7600,00 грн. З копії квитанцій АТ "Ощадбанк" вбачається, що позивачем було сплачено за спожитий природний газ на загальну суму 7600,00 грн. (а.с. 11-12). 16 серпня 2019 року між ТОВ "Миколаївгаз збут" та [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання, відповідно до якого вбачається, що загальна сума заборгованості становить 14646,76 грн.; споживачем сплачено 7600,00 грн.; залишок заборгованості становить 7099,76 грн. Договір укладено на три місяці строком до 30.11.2019 року. Згідно квитанції № 24 від 18.11.2019 року, [PERSON] сплачено за спожитий природний газ ТОВ "Миколаївгаз збут" у сумі 995,00 грн. Відповідно до Акту від 19.11.2019, представниками газового господарства проведено припинення газопостачання природного газу у зв`язку з заборгованістю в присутності позивача. Представник відповідача в своєму відзиві зазначає, що дійсно 19 листопада 2019 року за дорученням ТОВ "Миколаївгаз збут" на припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] було здійснено припинення газопостачання у зв`язку з наявністю простроченою заборгованістю за спожитий природний газ, про що попередньо була повідомлена позивачка листом № 54002.1.3-Кл-32392-1119 Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сфера розподілу, постачання та споживання природного газу між газорозподільними підприємствами та споживачами їх послуг здійснюється на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. Підпунктом 33 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. Відповідно до підпункту 35 пункту 1 статті 1 даного Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1640 від 28.05.2015, зокрема, анульовано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом видану ПАТ "Миколаївгаз". На підставі Ліцензії № 1228 від 09.04.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ПАТ "Миколаївгаз" здійснює діяльність розподілу природного газу та у зв`язку з чим, є оператором газорозподільної системи. Підпунктом 17 пункту 1 статті 1 даного Закону передбачено, що оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). У відповідності до пункту 2 статті 37 даного Закону, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. У відповідності до п. 3.4.8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених Постановою НКРЕ України № 12 від 13.01.2010 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.01.2010 року за № 29/17324, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, Ліцензіат, в даному випадку ПАТ "Миколаївгаз, зобов`язаний складати та підписувати разом із замовниками, та/або споживачами, та/або газопостачальними підприємствами акти про обсяги прототранспортного газу відповідно до укладених договорів. Крім того, п. 3.4.12 Ліцензійних умов, Ліцензіат зобов`язаний здійснювати облік газу, що надходить до газорозподільних мереж ліцензіата та транспортується розподільними газопроводами ліцензіата відповідно до укладених Договорів. Згідно з ч.1 ст.39 вказаного Закону Оператор газорозподільної системи не може проводити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 674 від 18.05.2017 року видано ліцензію на постачання природного газу ТОВ "Миколаївгаз збут". Тобто, з 28 травня 2015 року на виконання вимог ст.16 Закону України від 08.07.2010р. № 2467-VІ "Про засади функціонування ринку природного газу", який втратив чинність з 01.10.2015р., підприємством ПАТ "Миколаївгаз" (правонаступником якого є АТ "Миколаївгаз") проведено відокремлення функцій розподілу та постачання природного газу, тобто функції розподілу на території Миколаївської області здійснює газорозподільне підприємство АТ "Миколаївгаз", а функції постачання здійснює ТОВ "Миколаївгаз збут". Відповідно до п. 3 глави 2 Розділу І Кодексу газорозподільних систем, основними функціями Оператора ГРМ "АТ "Миколаївгаз", є, зокрема, забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ. Комерційний облік природного газу - визначення об`ємів (обсягів) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точках комерційного обліку на підставі даних комерційних вузлів обліку та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках (п. 4 глави 1 Розділу І Кодексу ГРМ). Тобто, з 28 травня 2015 року на виконання вимог ст.16 Закону України від 08.07.2010р. № 2467-VІ "Про засади функціонування ринку природного газу", який втратив чинність з 01.10.2015р., підприємством ПАТ "Миколаївгаз" (правонаступником якого є АТ "Миколаївгаз") проведено відокремлення функцій розподілу та постачання природного газу, тобто функції розподілу на території Миколаївської області здійснює газорозподільне підприємство АТ "Миколаївгаз", а функції постачання здійснює ТОВ "Миколаївгаз збут". У відповідності до п. 2 розділу ІІІ "Правил постачання природного газу", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Пунктом 6 частини першої статті 17 Закону №1504-VIII, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону. На виконання зазначених вимог Кодексу ГРС та Закону №1504-VIII НКРЕКП 30.09.2015 прийнято постанову №2498 «Про затвердження типового договору розподілу природного газу». Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. У відповідності до пункту 2 статті 37 даного Закону, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. У відповідності до п. 3.4.8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених Постановою НКРЕ України № 12 від 13.01.2010 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.01.2010 року за № 29/17324, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, Ліцензіат, в даному випадку ПАТ "Миколаївгаз, зобов`язаний складати та підписувати разом із замовниками, та/або споживачами, та/або газопостачальними підприємствами акти про обсяги прототранспортного газу відповідно до укладених договорів. Крім того, п. 3.4.12 Ліцензійних умов, Ліцензіат зобов`язаний здійснювати облік газу, що надходить до газорозподільних мереж ліцензіата та транспортується розподільними газопроводами ліцензіата відповідно до укладених Договорів. Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, розрахунки за послуги з газопостачання можуть провадитися на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний період. Тобто, ТОВ "Миколаївгаз збут" здійснює всі нарахування за спожитий природний газ відповідно до персофінікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем, наданих газорозподільним підприємством - ПАТ "Миколаївгаз". Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Таким чином, ПАТ «Миколаївгаз» є неналежним відповідачем, у нього відсутня належна цивільна процесуальна правоздатність, оскільки воно не здійснює нарахування за спожитий газ. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed