Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця", звернулося з позовом до відповідачів, про визнання частково незаконним та скасування рішення Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області VI сесії XXI скликання від 27.09.1993 року та визнання недійсним Державного акту на землю, виданого на підставі оскаржуваного рішення, посилаючись на те, в ході здійснення інвентаризації земель, залізниці стало відомо що рішенням Ропчанської сільської ради Чернівецької області VI сесії XXI скликання від 27.09.1993 року відповідачу [PERSON] була передана в приватну власність земельна ділянка яка накладається на земельну ділянку залізниці загальною площею 0,60 га. Зазначаючи про те, що залізниця як суміжний землекористувач, проект відведення земельної ділянки, акт встановлення і узгодження меж землекористування [PERSON] не погоджувала і згоди на вилучення земельної ділянки не надавала, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області VI сесії XXI скликання від 27.09.1993 року про надання [PERSON] дозволу приватизувати земельну ділянку площею 0,60 для будівництва і обслуговування житлового будинку та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №329743 від 15.06.2007 р., кадастровий №7324588000:01:001:0140 виданого на підставі оскаржуваного рішення. При цьому позивач зазначає, що право користування залізницею вказаною землею підтверджується "Планом границ полоси отвода", який було розроблено у 1959 році. Представник позивача в суді заявлені вимоги підтримав та просив позов задоволити, подавши про це також і письмову заяву. Ропчанська сільська рада, в суд свого представника не направила, але направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги в частині 0,0018 га. визнав. Просив справу розглядати у його відсутності. Третя особа - відділ Держземагентства, в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Рішення просили прийняти на розсуд суду. Розглянувши справу та встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, суд знаходить що позов підлягає чатковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в межах с.Ропча Сторожинецького району, Чернівецької області під об'єктами залізничного транспорту знаходиться земельна ділянка загальною площею 19,7 га. Вказана обставина не заперечувалась сторонами і підтверджується довідкою позивача від 13.11.2014 року (а.с.25), а тому у відповідності до положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Судом також встановлено і сторонами не заперечувалося, що на підставі оспорюваного рішення Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області VI сесії XXI скликання від 27.09.1993 року (а.с.17) [PERSON] було виділено 0,60 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Спірна земельна ділянка площею перекриття 0,0018 га, згідно Плану меж смуги відводу лінії "Адинката-Берегомет" Львівської залізниці, в адмінмежах Сторожинецького району, Чернівецької області (а.с.29-32), Плану земельних ділянок (а.с.57), розташована в межах смуги відведення залізниці 14 км. + 210 м. за напрямком Глибока-Берегомет. Ширина смуги відведення залізниці складає 22 м. Із зазначеного плану меж смуги відводу лінії "Глибока-Берегомет" Львівської з.д. в адмінмежах Сторожинецького району, Чернівецької області, вбачається, що позивач, земельною ділянкою під об'єктами залізничного транспорту на території м.Сторожинець в тому числі спірною земельною ділянкою, користується з 1959 року. Право постійного користування залізницею, частиною спірної земельної ділянки підтверджується Постановами Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України" та "Про земельну реформу" із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким визнано неконституційними пункти 6 вказаних постанов Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року, внаслідок чого виготовлення та отримання державних актів на земельні ділянки, що перебувають у користуванні залізниць, не передбачалося. Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п. 54 та п. 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року та згідно Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р. і Норм відведення земель для залізниці 468-74, затверджених постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року № 247, № 247, які були чинними на час передачі земельної ділянки у власність [PERSON] Судом також встановлено і сторонами також не заперечувалося, що на підставі оспорюваного рішення, Ропчанської сільської ради від 27.09.1993 року (а.с.17) [PERSON] було виділено 0,60 га землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,18 га. та 0,42 га. для ведення особистого селянського господарства в с.Ропча Сторожинецького району, яка накладається на землі залізниці, площею 0,0018 га. оскільки ширина смуги відведення залізниці в місці розташування земельної ділянки [PERSON] становить в точці 1-21 м. і в точці 2-23 м., а ділянка відповідача [PERSON] починається в точці 1 та точці 2 на відстані 21 м. від осі колії. В статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог ст.155 ЗК України, у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на вказане, суд знаходить, що Ропчанська сільська рада не мала права передавати в приватну власність земельну ділянку яка входить в склад земель смуги відведення державної залізниці, а відповідно рішення ради в цій частині є незаконним. Підтвердженням цього висновку суду є також і те, що відповідно до п. "б" ч.4 ст.84 ЗК України, землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність, а невиконання вказаного положення безумовно тягне за собою скасування незаконного рішення. Заявляючи вимогу про визнання незаконним рішення Ропчанської сільської ради, позивач крім цього, посилаючись на те що це рішення є незаконним, просив також визнати незаконним і державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,60 га від 15.06.2007 року, який був виданий [PERSON] на підставі незаконного рішення сільської ради. Згідно вимог п. "г" ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громиадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Виходячи з цього, суд вважає, що державний акт на земельну ділянку площею 0,4227 га призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка частково накладається на земельну ділянку позивача загальною площею 0,0018 га. має бути визнаний незаконним тільки в частині земельної ділянки яка накладається на іншу. Позицію позивача щодо визнання недійсним державного акту в цілому, суд вважає неприйнятною, а вимоги в цій частині безпідставними. На підставі ст. ст. 67, 68, 80, 83, 84, 116, 126, 152, 155, 158 ЗК України, ст.11 Закону України "Про транспорт" ст.6 Закону України "Про залізничний транспорт" ст.19 Конституції України, ст.ст. 268 ЦК України та

Outcome: partial