Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

05 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Призначити її опікуном останнього та передати його їй на виховання, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання онука в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що є рідною бабою [PERSON] , [INFO] . Батьки останнього проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 року було розірвано. [INFO] її син [PERSON] помер. Мати дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, не цікавиться його життям, дитина перебуває на повному її утриманні. Мати не контролює свою поведінку, регулярно вчиняє домашнє насильство відносно своїх рідних та дитини. Вона, як баба дитини може стати опікуном для нього. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач не приймає участі у житті дитини, взагалі не надає коштів на утримання дитини, яка тривалий час проживає з нею. Обставини, викладені у позові, протягом року не змінились. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що мета позову - виховування дитини позивачем як повноправним опікуном, а саме, надання дозволу на пересування дитини з метою участі у змаганнях, що не завжди надає матір. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Представник органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає, що позов підлягає задоволенню. Такої ж думки дійшов орган опіки і піклування, що виклав у своєму висновку. Крім іншого, відповідач має неадекватну поведінку, можливо, внаслідок хвороби. Вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 908, вчиненого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с. 8/. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] /а.с. 3/ 16 травня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням Малиновського районного суду м. Одеси розірвано. Прізвище [PERSON] замінено на дошлюбне « [PERSON] » /а.с. 22, 23/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 4/. Відповідно до довідки (про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 05 серпня 2020 року [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/. Згідно довідки ККСС «Олімп» від 29 вересня 2020 року /а.с. 11/ [PERSON] займається на відділенні греко-римської боротьби участь в спортивному житті [PERSON] приймає лише бабуся та дідусь. З характеристики [PERSON] вбачається, що останній навчається у ЮЗШ №4 з першого класу. Мама не приймає участі у житті сина. На батьківські збори приходили дідусь або бабуся. Вказане також зазначено у відповідь на запит служби у справах дітей від 29 жовтня 2020 року /а.с. 12, 128/. Згідно листа т.в. начальника поліції від 03 листопада 2020 року /а.с. 135/ [PERSON] за місцем мешкання характеризується посередньо. З початку 2020 року десять разів притягувалась до адміністративної відповідальності, в тому числі за домашнє насильство відносно доньки, матері, розпивання алкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, дрібне хуліганство та незаконного виробництва, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах /а.с. 129-134/. Відповідно відповіді в.о. головного лікаря НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 24 листопада 2020 року /а.с. 136/ [PERSON] на прийом з приводу захворювань та профілактичних медичних оглядів приходить тільки з бабусею. В матеріалах справи є довідка про доходи [PERSON] /а.с. 17а/, висновок про стан її здоров`я /а.с.13/. Згідно акту про проживання /а.с. 20/ в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , квартиронаймач, [PERSON] , дружина та [PERSON] з травня 2019 року. Квартира має статус приватизованої. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №38 від 03 лютого 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] /а.с. 70-72/. Малолітній [PERSON] пояснив, що проживає з дідом та бабою [PERSON] приблизно 3-4 роки. Внаслідок поведінки матері, майже не зустрічається з нею. Востаннє бачив її на вулиці. Разом із мамою час не проводить. Проживати із мамою не бажає, відвідує іншу бабу за місцем проживання матері, коли матері немає вдома. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, пояснення малолітнього [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Особам, зазначеним у ч. 4 ст. 167 СК України, дитина може бути передана лише за їх заявою або за поданням органу опіки та піклування. В поданні органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №39 від 03 лютого 2021 року щодо встановлення опіки над малолітнім [PERSON] зазначено, що у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] призначити [PERSON] опікуном над малолітнім внуком [PERSON] /а.с. 73-74/. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивач має відповідне житло та готова взяти на себе відповідальність за долю малолітньої [PERSON] , до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дітей, не має. За станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна. З таких обставин, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] . Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору за одну з вимог про стягнення аліментів, па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав, судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача /а.с. 26/.

Outcome: approved