Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20 жовтня 2015 року (а.с.44) просив стягнути з відповідача як з солідарного боржника заборгованість за кредитним договором, оскільки як він як поручителі в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. В судове засідання представник позивача не зявився, однак клопотав перед судом про слухання справи у його відсутності, а також не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Заперечуючи проти позову вказав, що у листопаді 2013 року позивач направив на адресу третьої особи у даній справі і боржника за кредитним договором вимогу про дострокове повернення сум кредиту у повному обсязі та таким чином скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, змінивши при цьому строк виконання основного зобовязання, однак позивач звернувся до суду з позовом лише у червні 2015 року, тобто, на переконання представника відповідача, поза межами шестимісячного строку від дня настання строку основного зобовязання, а тому договір поруки, укладений між позивачем та відповідачем вважається припиненим. Третя особа у даній справі у судове засідання не зявилась, хоча завчасно та належним чином оповіщувалась про день та час розгляду справи і про причини своєї неявки суду не повідомила. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не зявились. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення представника відповідача, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 25 квітня 2006 року між АППБ "Аваль" та [PERSON], тобто третьою особою у даній справі, укладено кредитний договір № Z14-2/006-4/72361 (а.с.9-10), відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 140\~000 доларів США зі сплатою 14% річних та строком повернення до 24 червня 2018 року. Рішенням загальних зборів АППБ "Аваль" від 21 квітня 2006 року змінено назву акціонерного поштово-пенсійного "Аваль" на відкрите акціонерне товариство "[PERSON] Аваль", а рішенням загальних зборів акціонерів від 14 жовтня 2009 року дане найменування було змінено на публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" (а.с.25). 25 квітня 2006 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 (а.с.11) до вищевказаного кредитного договору якою строк кредиту пролонговано на 2 місяці. 29 жовтня 2010 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № Z14-2/006-4/72361/02 (а.с.14), яким знову збільшено строк кредиту і остаточною датою його повернення визначено 24 червня 2018 року. Додатковою угодою № Z14-2/006-4/72361/03 від 25 квітня 2006 року (а.с.17) сторони досягли згоди щодо певного порядку страхування за кредитним договором. Забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед ПАТ "[PERSON] Аваль" по вищевказаному кредитному договору забезпечено договором поруки № Р14-2/006-4/72361/1, укладеним між товариством та [PERSON] (а.с.19). 25 квітня 2006 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено додаткову угоду № Р14-2/006-4/72361/1/01 до названого договору поруки (а.с.20) якою урегулювали питання строку дії договору поруки. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року (а.с.22-23) присуджено до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "[PERSON] Аваль" заборгованість за кредитним договором № Z14-2/006-4/72361 в сумі 127\~080,75 доларів США та у рахунок погашення даної заборгованості вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі даного судового акта позивачем отримано виконавчий документ (а.с.24). 4 лютого 2015 року позивачем до відповідача направлено вимогу (а.с.21) про необхідність здійснення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором та достроково повернути банку залишок боргу по кредиту у розмірі 71\~174,64 долара США та 28\~198,11 доларів США поточної заборгованості за відсотками. Дана вимога була отримана відповідачем 7 лютого 2015 року. Як зазначає представник позивача з часу постановлення судом вищевказаного рішення погашення кредитного боргу не відбулось. За наданим позивачем розрахунком (а.с.23-33), станом на 1 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 102\~676,04 доларів США і складається з заборгованості по кредиту 71\~174,64 долара США та заборгованості за відсотками, нарахованими у період з 31 березня 2012 року по 1 червня 2015 року у розмірі 31\~501,40 долар США. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1-2 ст. 554 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні третьою особою у даній справі умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, як одним із способів та видів такого захисту, адже останній, як поручитель, відповідно до закону відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і третя особа, відтак є солідарним боржником. Заперечення представника відповідача судом до уваги не беруться з огляду на таке. Так, останній вказує, що договір поруки, укладений між позивачем та його довірителем слід вважати припиненими, адже банк, звернувшись 19 листопада 2013 року з вимогою до боржника про повернення суми кредиту у повному обсязі, скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, тим самим змінивши строк виконання основного зобовязання, який, як зазначає, спливав 26 грудня 2013 року. У зв'язку з цим представник відповідача зазначив, що довір поруки вважається припиненим. Такі твердження останнього, на переконання суду, є хибними. Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: 1. протягом строку, встановленого договором поруки; 2. протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; 3. протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя. Усі названі строки є преклюзивними. Як вбачається з п. 1.2 кредитного договору, зі змінами та доповненнями, позичальник зобовязаний був повернути кредит не пізніше 24 червня 2018 року. Договір поруки, що був укладений між позивачем та відповідачем, згідно з його пунктом 3.1., припиняє свою дію після повного виконання зобовязання позичальником або поручителем. Отже, позивач реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом у межах строків дії поруки. Окрім цього, так як позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, що складаються з судового збору в розмірі 3\~654,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved