Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її доньки: [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов обґрунтовує тим, що 09 березня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим по причині надмірного і регулярного вживання нею спиртними напоями. Внаслідок такого зневажливого ставлення до сім`ї сторони перестали розуміти один одного, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та виховання дитини. На протязі останніх років перебування у шлюбі, відповідач не приділяла часу дитині та не займалася її вихованням, а лише подавала негідний приклад своєю аморальною поведінкою і формувала у дитини хибне враження стосовно сімейних відносин. Позивач неодноразово намагався допомогти дружині позбутися шкідливої звички шляхом її лікування від алкогольної залежності, однак всі старання виявилися марними. З осені 2019 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, відповідачка залишила місце сімейного проживання, та переїхала на проживання в спадковий батьківський будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З листопада 2019 року донька постійно проживає з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Відповідач з часу припинення шлюбних відносин не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я, фізичним, духовним розвитком та не забезпечує матеріально. Вона є молодою, фізично здоровою особою, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з таким байдужим відношенням до дитини, у січні 2029 року позивач звернувся з заявою до Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 18 березня 2020 року, за № 275/01-12, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати нехтує покладеними на неї обов`язками щодо піклування та вихованню дитини. На засідання комісії Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації, відповідач не з`явилася, про дату та місце проведення засідання була повідомлена рекомендованим листом. Про матеріальне забезпечення доньки, її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток піклується виключно, позивач, а відповідач, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно висновку про результати перевірки за матеріалами єдиного обліку від 10 січня 2020 року № 765 Броварського ВП ГУНП в Київській області за заявою [PERSON] від 10 січня 2020 року про зникнення його дружини [PERSON] з листопада 2019 року за місцем проживання: [ADDRESS] . Матеріалами перевірки встановлено, що остання зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням дитини. Відповідно до характеристики Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради від 16 січня 2020 року, [PERSON] характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, алкогольні напої не вживає. Скарг чи заяв від односельчан не надходило. На даний час з дружиною [PERSON] разом не проживають. На даний час позивач є працюючою особою, працює на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ „ВК „Поліпласт". Відповідно до характеристики з місця роботи ТОВ „ВК „Поліпласт", [PERSON] , з 01 квітня 2013р. працює на посаді водія автотранспортних засобів. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, в колективі користується повагою та авторитетом, скарг від клієнтів надходило. Неповнолітня [PERSON] повідомила, що останній раз бачила матір в кінці 2019 року. Дитина підтвердила, що матір разом з ними не проживає та з нею не контактує, дитина не заперечує проти позбавлення батьківських прав матері [PERSON] . Всі вказані обставини свідчать про те, що між дитиною та матір`ю відсутні соціально прийняті взаємостосунки. Відповідач [PERSON] є молодою, фізично здоровою особою, у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями не працює, однак позивач вважає, що відповідач спроможна покинути шкідливу звичку, працевлаштуватися та сплачувати аліменти на неповнолітню доньку у визначеному законом розмірі. У зв`язку із вищенаведеним позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 28 травня 2020 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 02 липня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засідання позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні позовним вимогам. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо задоволення позову. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09 березня 2005 року [PERSON] та [PERSON] одружились , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 68, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 8). Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 14, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно довідки № 58 від 17 січня 2020 року та акту обстеження житлово-побутових умов № 57 від 17 січня 2020 року, складеного депутатом Великодимерського ОТГ по Бобрицькому старостинському округу № 1 [PERSON] , встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для [PERSON] створені належні умови проживання, дитина має окрему кімнату, все необхідне для навчання та розвитку (а.с. 13, 14). Відповідно до характеристики від 17 січня 2020 року, [PERSON] [INFO] , навчається в 7 класі Комунальному закладі „Бобрицьке НВО ЗЗСО-ЗДО". За час навчання, дівчинка зарекомендувала себе як дисциплінована, уважна, стримана учениця (а.с. 16). Згідно із характеристики Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради № 2 від 16 січня 2020 року, [PERSON] характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, алкогольні напої не вживає. Скарг чи заяв від односельчан не надходило. На даний час з дружиною [PERSON] разом не проживають (а.с. 17). Відповідно до характеристики з місця роботи ТОВ „ВК „Поліпласт" та довідки від 17 січня 2020 року, [PERSON] , з 01 квітня 2013р. працює на посаді водія автотранспортних засобів. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, в колективі користується повагою та авторитетом, скарг від клієнтів надходило (а.с. 18, 19). Згідно із направлення та довідки від 21 січня 2019 року вбачається, що [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-нарколога у Броварському Консультативно-діагностичному центрі з вересня 2019 року, діагноз „Синдром залежності від алкоголю" (а.с. 20, 21). Відповідно до довідки-характерестики № 80, від 12 лютого 2020 року та висновку про результати перевірки за матеріалами єдиного обліку від 10 січня 2020 року № 765 Броварського ВП ГУНП в Київській області, встановлено, що за заявою [PERSON] від 10 січня 2020 року про зникнення його дружини [PERSON] з листопада 2019 року за місцем проживання: [ADDRESS] . Матеріалами перевірки встановлено, що остання зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням дитини (а.с. 23, 24, 25). Згідно із висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 18 березня 2020 року, за № 275/01-12, вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати нехтує покладеними на неї обов`язками щодо піклування та вихованню дитини (а.с. 61-63). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. в п.8 зазначається, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення … виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Під час розгляду справи судом із наданих доказів позивачем встановлено, що дійсно [PERSON] належним чином не здійснювала своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не дбала про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавились навчанням дитини у школі, не здійснювала підготовку до самостійного життя. При цьому судом також враховано частину першу статті 3 Конвенції про права дитини, відповідно до якої першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та відповідно до ч.2 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Суд, дійшов обґрунтованість висновку позивача та позовних вимог про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] - [INFO] по відношенню до доньки: [PERSON] - [INFO] , та стягнення з [PERSON] - [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання дитини [PERSON] - [INFO] накористь батька дитини [PERSON] - [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 05 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям достатній рівень життя та несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved