Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

28.12.2018 року виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, як орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та бабою [PERSON] Батько дитини разом з сім`єю не проживає, працює за межами країни. Малолітній [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради, як дитина, яка зазнала психологічного насилля в сім`ї з боку матері. 14.11.2018 року спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради обстежені умови проживання малолітнього, про що складено акт обстеження та встановлено, що дитина проживає у двокімнатній квартирі разом з матір`ю, сестрою та бабою. Малолітній, баба та сестра проживають в одній кімнаті, а матір - в іншій. Для [PERSON] є окреме ліжко, стіл для навчання, шкільне приладдя, шафа для речей, одяг, взуття. В сім`ї складне матеріальне становище. Фактично вихованням хлопця займається його баба, яка пояснила, що мати дитини не створює належних умов проживання сина, ніде не працює, зловживає алкоголем, матеріально не утримує сина, не приймає участі у вихованні, навчанні хлопця, не цікавиться його успіхами у навчанні, не спілкується з сином. Крім того, встановлено, що батько малолітнього перебуває за кордоном, але матеріально сина забезпечує та з сином спілкування підтримує. Мати дитини часто приходить додому у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим між членами родини виникають сварки свідком яких стає малолітній [PERSON] . Такий спосіб життя підтверджується постановою Южноукраїнського міського суду від 16.01.2018 року, якою [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї. Спеціалісти служби проводили профілактичні заходи з матір`ю щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, надані рекомендації вона не виконувала та профілактичні заходи не змінили ситуацію на краще. [PERSON] неодноразово викликалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради, на які вона не з`являлася. Зазначили, що [PERSON] не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не забезпечує сина всім необхідним для його нормального розвитку та навчання. З 31.01.2018 року сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом, під час здійснення якого матір тривали час була відсутня вдома, на телефонні дзвінки не відповідала, а 19.06.2018 року категорично відмовилася від співпраці. Згідно інформації КП «ЮМЦПМСД» на прийом до лікаря-педіатра протягом 2018 року з [PERSON] приходить тільки бабуся. Навчанням сина [PERSON] не цікавиться та батьківські збори не відвідує. У зв`язку з викладеним просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що на даний час дитина - малолітній [PERSON] проживає за місцем реєстрації з бабусею, сестрою та матір`ю. Мати ним не займається, батько за кордоном. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та пояснила, що з лютого 2019 року вона працює, не вживає алкогольні напої. З батьком дитини спілкується. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами не погоджується, повідомила, що на даний час проживає разом з дитиною, займається його вихованням, офіційно влаштувалася на роботу з лютого 2019 року. Визнала, що дійсно вживала алкоголь проте на даний час алкогольні напої не вживає та змінила своє життя на краще. Представник третьої особи служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області позовну заяву підтримала та суду пояснила, що відповідач на протязі тривалого часу вчиняла домашнє насильство щодо своєї матері. Проживаючи у двокімнатній квартирі, [PERSON] мешкала у одній кімнаті, а бабуся з онуками - в іншій кімнаті. Про сім`ю дізналася під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з вчиненням насильства у сім`ї. Дану сім`ю було взято на облік та службою проводилося відвідування, під час якого відповідача завжди не було вдома, а вихованням малолітнього займалися бабуся та сестра. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] , та бабусею малолітньго [PERSON] Останні три роки її донька зловживала алкоголем. З грудня 2018 року відповідач перестала зловживати алкоголем та з 01.02.2019 року влаштувалася на роботу. До грудня 2018 року вихованням сина не займалася та у сім`ї постійно були сварки, в результаті чого вони навіть зверталися до поліції. Ініціатором позбавлення батьківських прав її дочки була вона, на даний час вона не підтримує позбавлення батьківських прав її доньки відносно сина. Стверджувала, що зараз дочка приділяє увагу сину, виконує з ним домашнє завдання, спілкується з ним. На момент розгляду справи сварки у сім`ї припинилися. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що є головою ОССБ та мешкає по сусідству з відповідачем. Зазначила, що влітку та восени 2018 року часто бачила [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, також чула скарги від її матері. З початку 2019 року відповідач почала ходити на роботу, та в стані сп`яніння вона її більше не бачила. Свідок [PERSON] , яка є донькою відповідача, суду пояснила, що раніше її матір зловживала алкогольними напоями, у зв`язку з чим у сім`ї часто виникали сварки та бійки. Матір майже не перебувала вдома. З кінця 2018 року відносини в сім`ї налагодилися. Мати почала доглядати за її молодшим братом та весь вільний час перебуває дома. Малолітній [PERSON] суду пояснив, що на даний час відношення його матері до нього змінилося. Мати приділяє йому час, займається його вихованням, гуляє з ним. Він проживає в кімнаті разом з мамою. У сім`ї припинилися сварки. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а.с.7/. Відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 22.11.2018 року малолітній [PERSON] , 2008 року народження зареєстрований у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10/. Як вбачається з довідки та характеристики [PERSON] , 2008 року народження, виданої директором Южноураїнської ЗОШ №2, останній є учнем 4-Б класу. Мама [PERSON] [PERSON] вихованням, навчанням та забезпеченням сина життєво-необхідними речами останні 2-3 роки не займається. Опікується учнем бабуся - [PERSON] та сестра [PERSON] /а.с. 16-17/. Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області постійно здійснюється обстеження умов проживання, малолітнього [PERSON] , який мешкає в квартирі з матір`ю, сестрою та бабою. Умови проживання задовільні, в кімнаті є необхідні меблі, побітова техніка та інші предмети тривалого вжитку. Продукти харчування в наявності. Мати часто зловживає алкогольними напоями, та перебуваючи у нетверезому стані вчиняє сварки. Фактично вихованням та утриманням малолітнього займається бабуся. [PERSON] не працює та матеріально сина не забезпечує, його вихованням не займається, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 30.01.2018, 06.03.2018,11.05.2018, 11.07.2018, 14.11.2018 року /а.с. 11-15/. Згідно з інформацією наданою НКП «ЮМЦПМСД», щодо малолітнього [PERSON] , 2008 року народження, на прийом до лікаря-педіатра та проходження поглибленого медичного огляду в 2018 року звертався з бабусею /а.с. 18/. Згідно інформації, наданої начальником Южноукраїнського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, 31.01.2018 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради сім`ю [PERSON] взято під соціальний супровід з метою налагодження стосунків між дорослими членами родини та попередження насильства в сім`ї. В ході здійснення супроводу робота у основному проводилася з [PERSON] , яка займається вихованням онуків, [PERSON] під час соціального супроводу тривали час була відсутня дома, на телефонні дзвінки не відповідала. 19.06.2018 року [PERSON] своєю заявою категорично відмовилася від співпраці /а.с.19/. Начальником служби у справах дітей 26.06.2018 року за №619, 05.11.2018 року за №1063 на ім`я начальника Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області направлялися повідомлення про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] /а.с.20-21/. 16.01.2018 року постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON] було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбачено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП /а.с.23-24/. Згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради від 31.01.2018 року було вирішено сім`ю [PERSON] взяти під соціальний супровід /а.с.25/. Згідно витягу з протоколу №9 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради від 13.07.2018 року було вирішено ініціювати питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , 2008 року народження /а.с.26-27/. Про дане рішення було повідомлено [PERSON] /а.с.30/. Згідно витягу з протоколу №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради від 15.11.2018 року було вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , про що повідомлено [PERSON] /а.с.38-29, 31/. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №318 від 31.11.2018 року було затверджено висновок /а.с.32/. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини /а.с.33-34/. Разом з тим, під час підготовчого судового засідання відповідачем [PERSON] надано приймальну записку від 29.01.2019 року, згідно з якою [PERSON] з 01.02.2019 року прийнята у ДпППТтаСК на посаду робітник з комплексного прибирання та утримання будинків /а.с.49/. Крім того, [PERSON] добровільно пройшла курс лікування від алкогольної залежності 19.12.2018 року /а.с.49/. Згідно акту обстеження умов проживання від 29.01.2019 року [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності, з 01.02.2019 року влаштована на посаду прибиральника КП «ЖЕО», зі слів членів родини, між собою намагаються налагодити дружні відносини. Малолітній пояснив, що відносини з матір`ю стали більш дружніми, вона приділяє увагу спілкуванню з ним та його навчанню /а.с.50/. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ( п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, згідно із ст. 166 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також суд наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що відповідач стала на шлях виправлення, влаштувалася на роботу, не вживає алкогольні напої та приділяє увагу вихованню сина. Висновок органу опіки та піклування, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його матері по відношенню до нього батьківських прав, у матеріалах справи відсутні докази, що поведінка [PERSON] на даний час є такою, що може негативно впливати на розвиток дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що виключно в інтересах дитини, з врахуванням активної позиції відповідача щодо наявності бажання виправлення та налагодження стосунків з сином, необхідно надати можливість матері та дитині налагодити їх родинні стосунки. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є одним з крайніх заходів, і не буде ефективним для інтересів дитини, враховуючи, що дитина повинна зростати в умовах турботи, опіки, піклування, виховання своїх батьків, які необхідні для їх благополуччя, суд з урахуванням викладених обставин, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина і виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно.

Outcome: dismissed