Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

27 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,15 га, що розташована на території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], а також припинити чинність Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 04 червня 1999 року Жовтневою райдержадміністрацією Ради народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 382. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті тітки по материнській лінії - [PERSON], яка померла [INFO] відкрилася спадщина, в тому числі і на вищевказану земельну ділянку. Вона та її рідна сестра - відповідач [PERSON] є спадкоємцями п'ятої черги, інших спадкоємців немає. Однак вступити у спадкові права вона позбавлена можливості оскільки на момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР 1963 року, яким племінники не визначалися законом, як спадкоємці будь-якої серги, а також через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлої, що перешкоджає в нотаріальному оформленню її прав. Крім цього зазначила, що згідно п. 5 Перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 4 цих же положень, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала та пояснила про вище викладене. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 33). Відповідач - Прибузька сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 32). Розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд виходить з наступного. За даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 10 (а.с. 13). Ще за життя нею [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] вона заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] Крім вказаного житлового будинку до спадкової маси, не охопленої заповітом увійшла земельна ділянка площею 9,15 га, що була виділена [PERSON] на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Прибузької сільської ради народних депутатів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с. 19). Позивачка та відповідач [PERSON] є племінницями померлої, що підтверджується змістом наступних документів: даними Витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України у відомостях про батьків [PERSON] та [PERSON] вказаний батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджує родинний зв'язок між ними, як рідних сестер. Матір'ю позивача та відповідачки [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.1961 року (а.с. 5) та повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) є [PERSON], яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу з "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 15). Після реєстрації шлюбу 22.06.1978 року з [PERSON] позивачкою було змінено прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 6-7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON], останньою було змінено прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 10), а в подальшому на "[PERSON]" (а.с. 9). [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 9,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Прибузької сільської Ради народних депутатів від 24 квітня 1999 року, про що був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.06.1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 323 (а.с. 19). Сестра спадкодавця - [PERSON] померла [INFO], свідоцтво про смерть [NUMBER] , повторно видане 06.02.2016 року (а.с. 11). За даними копії спадкової справи № 28/2016 після смерті [PERSON], померлої [INFO], судом встановлено, що [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна - відсутні. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.06.2016 року приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через. Мотивом відмови стало те, що ЦК УРСР У 1963 року, який діяв на час смерті спадкодавця [PERSON], племінники не визначалися законом, як спадкоємці будь-якої черги, також не надано правовстановлюючого документу щодо спадкового майна на ім'я спадкодавця (а.с. 28). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Оскільки [PERSON] померла [INFO], відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Оскільки позивачка є племінницею померлої [PERSON], а відповідно до ЦК УРСР племінниця до кола спадкоємців за законом будь-якої черги, передбачених ст.ст. 529-530 ЦК УРСР не належить, тому правила ст. 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини, крім майна, на яке складено заповіт, на неї не розповсюджується, в зв'язку з чим суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню і решта позовних вимог, оскільки позивачем не обґрунтовані підстави припинення чинності Державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім'я [PERSON]

Outcome: dismissed