Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. 22 квітня 2014 року позивач із відповідачем Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) " 8 років разом on\- line" (далі-Договір) №00001006895350. Згідно п.п.1.3 п.1 Договору вклад був залучений до банку на строк по 19.10.2014 включно. Відповідно до п.п.1.10 п.1 Договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення зазначеного в п.п.1.3 п.1 Договору. Позивач 24.11.2014 року звернувся до начальника відділення №13 ПАТ "Дельта банку" м. Дніпропетровська (далі - Відділення) про повернення позивачу вкладу та відсотків за ним, проте отримав безпідставну відмову. Тому позивач просить суд захистити його права як споживача та стягнути матеріальну та моральну шкоду. Позивач надав до суду заяву про розгляд спраи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який повідомлений належним чином до суду не з'явився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 22 квітня 2014 року позивач із відповідачем Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) " 8 років разом on\- line" (далі-Договір) №00001006895350. Згідно п.п.1.3 п.1 Договору вклад був залучений до банку на строк по 19.10.2014 включно. Відповідно до п.п.1.10 п.1 Договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення зазначеного в п.п.1.3 п.1 Договору. Позивач 24.11.2014 року звернувся до начальника відділення №13 ПАТ "Дельта банку" м. Дніпропетровська (далі - Відділення) про повернення позивачу вкладу та відсотків за ним, проте отримав безпідставну відмову. Неправомірні дії начальника відділення позивач, в цей же день (через це Відділення) оскаржив до Голови ради директорів ПАТ "Дельта банку" [PERSON] (далі - Голова). На звернення позивача до Голови від 24.11.2014 під №2602684 - позивачу 15.12.2014 року у Відділенні за підписом Начальника Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки [PERSON] була вручена відповідь за вих. №05-2602684 від 13.12.2014 із абзацу 1 якої позивач дізнався, що по запиту позивача відповідальними фахівцями Банку начебто проводилося службове розслідування, завдяки якому було встановлено, що позивач є "Клієнт" тобто дослівно "Стороною за Договором№___від____року на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, відповідно до умов якого Банк, згідно наданого Вами пакету документів, а також згідно з вимогами Банку та чинного законодавства, відкриває поточний рахунок [NUMBER] в дол США/грн./євро. Зазначаємо, що, відповідно до умов Договору N° 002-25504-230513 від 23.05.2013 року на позитивний залишок коштів по рахунку нараховуються проценти за ставкою:...". Ця відповідь була письмово засвідчена заступником начальника Відділення. Позивач по перше: не укладав безіменний Договір про відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки - під [NUMBER] в дол. США/грн./євро; по друге: позивач також не укладав і Договір під №002-25504-230513 від 23.05.2013 року. Правомірність тверджень підтверджується відповідною наявністю відкриття на ім'я позивача іншого Договору під №00001006895350 від 22.04.2014 року так і належністю іншого поточного рахунку на ім'я позивача під [NUMBER]. Відповідно, така недостовірна і не правдива відповідь, яку готував виконавець фахівець [PERSON], а підписувала Начальник Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів підтримки [PERSON] завдала позивачу значних душевних страждань, бо позивач із за завданого такою інформацією стресу не аби як розхвилювався. Відповідно, суд вважає, що у зв'язку із протиправною діяльністю посадових осіб ПАТ "Дельта банку", що виразилася у наданні позивачу недостовірної і не правдивої відповіді позивачу була завдана моральна шкода, яка відповідно до ст.25 Закону України "Про звернень громадян", ст.23 ЦК України підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч.1, 3 ст.5, ч.І ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, захист прав споживачів здійснюють суди. Згідно ч.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуті пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Згідно пункту 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно; договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно ст.1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договорол банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Зобов'язання має виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.І ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою. Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку. Додатково на споживчий характер таких відносин вказує ст.633 ЦК України, до якої відсилає ст.1058 ЦК України та надані Пленумом Верховного Суду України роз'яснення, що викладені у постанові №5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів". Відповідна правова позиція щодо даного питання чітко викладена і у рішенні Колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ від 04.12.2014 при перегляді судового рішення. Таким чином, правовідносини банківського вкладу мають споживчий характер, а відтак є предметом регулювання Законом України "Про захист прав споживачів". Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що: "За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором". Звертаю увагу, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачена обов'язковість виконання сторонами договору, а частиною 1 статті 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, зокрема, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України також передбачено, що "Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом". Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язень, визначених договором, настають правові наслідкі встановлені самим договором, або законом, зокрема статтею 611 ЦК України (сплат неустойки, відшкодування збитків). З урахуванням викладеного суд, вважає, що ПАТ "Дельта Банк" повинен повернуту позивачу як банківський вклад (депозит) " 8 років разом on-line", що укладений позивачем з цим банком 22.04.2014 на суму 10000 тисяч гривень так і невиплачені проценти за ним, як з фактичний період дії вкладу, тобто по 19.10.2014 так і з 20.10.2014 - до фактичної дати повернення позивачу суми вкладу та процентів (підпункт 2 частини 2 статті 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не бул порушене (упущена вигода), а також не виплачені начисленні проценти на остатки основних СКС. Окрім цього, суд вважає, що на користь позивача мають бути стягнуті не тільки проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення позивачу коштів, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошової зобов'язання, що встановлено частиною 5 статті 1061 та частиною 2 статті 625 ЦК України. Також суд вважає, що на підставі пункту 5 статті 10 Закону України "Пр захист прав споживачів" на користь позивача має бути стягнута пеня у розмірі трьох відсотк вартості послуги за кожний день прострочення виплати мені банківського вкладу (депозит та процентів за ним, а саме з 20.10.2014 по день виплати коштів з поточного рахунку [NUMBER]). Відповідної правової позиції придержується і Верховний суд України у справі № 6-247цс14. Так, при перегляді ним ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2014 року він дійшов висновку, що "суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що з банку на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківських вкладах за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини п'ятої статті 1061, частини другої статті 625 ЦК України". В задоволенні позовної вимоги про стягнення з банку на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000 грн. за завдання душевних страждань, що виникли в звязку із наданням недостовірної інформації та несвоєчасним виконанням грошового зобовязання суд вважає за необхідне відмовити, оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не передбачає даних підстав для стягненняґ моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial