Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Обласної медико-соціальної експертної комісії №2 м. Одеси, третя особа: Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське, Донецької області про визнання дій протиправними, скасування акту і рішення, зобов'язання надати висновок. 28.11.2013 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси провадження за вищевказаним позовом було закрито, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 30.01.2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 01.12.2014 року від представника відповідача надійшли пояснення в яких зазначено, що доказів того, що Обласною МСЕК №2 були порушені вимоги нормативно-правових актів, які регламентують діяльність МСЕК позивачем надано не було, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Обласного МСЕК №2 стосовно прийняття акту №11 від 31.07.2012 року, його скасування, скасування рішення про не встановлення зв'язку смерті [PERSON], з професійним захворюванням не визнають, щодо інших позовних вимог - покладають на розсуд суду. Одночасно із поясненнями представник надав заяву в якій просив провести судове засідання 18.12.2014р. без його участі. 18.12.2014 року від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, просила задовольнити позов. 30.09.2013 року від Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське, Донецької області надійшли заперечення в яких позов вважають не обґрунтованим, посилаючись на те, що [PERSON] крім професійного захворювання неодноразово лікувався та спостерігався з приводу ішемічної хвороби серця, артеріосклероза аорти, ГБ ІІІст., ст.. ІІ, хронічної аневризми серця. Враховуючи, що причиною смерті [PERSON] є легенево-серцева недостатність, яка розвинулась у післяопераційний період, у зв'язку з раком шлунку, то зв'язок між його смертю та професійним захворюванням - відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що висновком Обласної клінічної лікарні професійних захворювань м. Донецька від 27.11.1995 року [PERSON] був встановлений діагноз - антрако-силікоз першої стадії, вузликова форма 1/1. Легенева недостатність першого - другого ступеня. Захворювання професійне. Направлено до МСЕК (а.с.21). 29.08.1996 року за [PERSON] було встановлено 45% втрати професійної працездатності та надана 3 група інвалідності (професійне захворювання)безстроково (а.с.19). 14.11.1998 року [PERSON] було встановлено інвалідність 3 групи безстроково, згідно довідки №261566, серії 2-18 АВ, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 (а.с.19). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1372 (а.с.10), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00009657856 від 02.11.2011 року (а.с.11). Згідно лікарського свідоцтва [NUMBER] від [INFO] року, виданого Одеським обласним медичним центром, причина смерті [PERSON] - легенево-серцева недостатність, перитоніт, злоякісне новоутворення на шлунку (а.с.12), що також підтверджується протоколом патологоанатомічного дослідження №21 від [INFO] року (а.с.13-15). Представником відповідача повторно було надано клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що дана справа повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК України), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11 - 14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб. Згідно п. 2.15 наказу МОЗ № 606 від 15.11.2005 року затверджено Інструкцію про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, розгляд питання щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводиться за участю представника відповідного відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. 16.03.2012 року Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське, Донецької області, було надане направлення на МСЕК для встановлення причино-наслідкового зв'язку між смертю потерпілого та профзахворюванням (а.с.23). Рішенням Обласної МСЕК №2 від 31.07.2012 року встановлено, що причинний зв'язок між смертю та професійним захворюванням відсутній (а.с.22), згідно акту №11 від 31.07.2012 року (а.с.168). Згідно висновку експерта №343 від 13.11.2014 року професійне захворювання "Пневмоконіоз, ускладнений ХГЗЛ" і супроводжувався вираженим порушенням вентиляційної здатності легенів, знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з розвитком гострої легене-сердцевою недостатністю, яка призвела до смерті [PERSON] (а.с.215-226). Згідност.1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", медико- соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи; Пневмоконіози - хронічні професійні захворювання легенів внаслідок вдихання промислових аерозолів, які обумовлюють асептичне запалення (тобто дифузний пневмоніт), яке призводить до розвитку дифузного пневмофіброзу, згідно наказу МОЗ № 606 від 15.11.2005 року. Відповідно до п. 2.2 наказу МОЗ № 606 від 15.11.2005 року затверджено Інструкцію про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, для розгляду причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом до МСЕК направляються відповідні документи постраждалих, у яких при житті було встановлено професійне захворювання (отруєння), трудове каліцтво, що спричинило стійку втрату професійної працездатності, та померлих після вступу в дію Закону України "Про охорону праці". Згідно п. 11 "Положення про медико-соціальну експертизу" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім'ї померлого; Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводять на підставі таких документів: направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання (отруєння), або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) або лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу (далі - ЛПЗ), суду чи прокуратури; свідоцтва про смерть або його копії; посмертного епікризу, завіреного адміністрацією ЛПЗ, в якому перебував на лікуванні, диспансерному нагляді померлий; оригіналу медичної карти амбулаторного хворого, з описом її змісту, зробленим ЛПЗ; копії протоколу патолого-анатомічного розтину з гістологічним дослідженням, затвердженої завідувачем патолого-анатомічного бюро, головним лікарем чи заступником головного лікаря з медичної частини або з поліклінічного розділу роботи, чи акта судово-медичного та судового гістологічного ослідження, затвердженого начальником обласного бюро (міського, районного відділення) судово-медичної експертизи (якщо вони були проведені); акта про нещасний випадок на виробництві, якщо був нещасний випадок; медико-експертної справи померлого (подається на підставі даних останньої довідки МСЕК про визначення інвалідності та/або відсотків втрати професійної працездатності, яку надають родичі померлого). Розгляд питання щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводиться за участю представника відповідного відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (п.2.15 наказу). Представник позивачки посилалася на те, що Одеська обласна МСЕК №2 не виконала вимоги наказу МОЗ № 606 від 15.11.2005року не залучила представників Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцем де померлий отримував страхові виплати. У зв'язку з тим, що померлий хворів основним та супутнім захворюванням МСЕК повинна була залучити в якості консультантів наукових співробітників, головних спеціалістів різних медичних спеціальностей профпатології для надання консультативного висновку. Також МСЕК не брала для огляду медичну карту хворого. Однак, позивачка посилається на п.2.13 вищевказаного наказу, яким передбачено, що для розгляду особливо складних експертних випадків щодо встановлення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом до роботи МСЕК можуть залучатися як консультанти наукові співробітники, головні фахівці різних медичних спеціальностей (профпатологи, травматологи, патологоанатоми та ін.). Головний експерт обласного Центру (Бюро) медико-соціальної експертизи має право направити медико-експертну документацію померлого до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України (м. Дніпропетровськ), Українського державного науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів МОЗ України (м. Вінниця), висновок яких є консультативним для МСЕК, але це не є обов'язковим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial