Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

27.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь з [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 27.03.2017 р. і до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в 1998 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] від шлюбу, [INFO] року народився син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося та 29.05.2001 року вони розірвали шлюб. Син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі вихованні дитини не бере. До досягнення дитиною повноліття, відповідач сплачував аліменти на утримання сина за виконавчим листом. Після досягнення сином 18 років відповідач самостійно ініціативу по наданню дитині матеріальної допомоги не проявляв. Працює водієм автонавантажувача ТОВ "Завод Гофротари "Придніпровський", має можливість надавати матеріальну допомогу сину, але не надає, інших дітей не має. У 2016 році [PERSON] склав вступні іспити до Харківського професійного ліцею залізничного транспорту. В даний час навчається на 1 курсі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явился, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] в судове засідання 27.06.2017 року та 08.09.2017 року не з'явився, що вказує на повторну поспіль неявку без поважних причин, оскільки про причину неявки не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представив. Представника, який би діяв від його імені, до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю, не надав. Повторною є друга поспіль неявка сторони, якщо вона обидва рази була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що в 1998 році позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу, [INFO] року народився син - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. Спільне життя з відповідачем не склалося та 29.05.2001 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. Син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере. До досягнення дитиною повноліття, відповідач сплачував аліменти на утримання сина за виконавчим листом. Після досягнення сином 18 років відповідач самостійно ініціативу по наданню дитині матеріальної допомоги не проявляв. Як зазначає позивач, відповідач працює водієм автонавантажувача ТОВ "Завод Гофротари "Придніпровський", має можливість надавати матеріальну допомогу сину, але не надає, інших дітей не має. У 2016 році [PERSON] склав вступні іспити до Харківського професійного ліцею залізничного транспорту. В даний час навчається на 1 курсі денного відділення, термін закінчення навчального закладу - 31.01.2018 року, що підтверджується даними довідки №43 від 09.03.2017 року, яку долучено до матеріалів справи. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] є учнем І курсу денного відділення Харківського професійного ліцею залізничного транспорту, має повних 18 років, потребує матеріального утримання з боку відповідача, оскільки знаходиться на утриманні матері - позивача у справі, крім навчання в ліцеї постійно проходе учбово-тренувальну підготовку в комунальному закладі "Український східний центр олімпійської підготовки із зимових видів спорту" та є членом збірної команди Харківської області по лижним гонкам, що підтверджується довідкою №13 від 22.03.2017 року, яку долучено до матеріалів справи. Зі слів позивача, відповідач [PERSON] працює водієм автонавантажувача ТОВ "Завод Гофротари "Придніпровський" (адреса підприємства: вул. Чехова, 2, м. Городище Черкаської області). Причини, що спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, є обґрунтованими, тому що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, розмір його доходів невідомий. Доходу позивача замало для утримання сина, через що вона, без сторонньої допомоги не може забезпечити синові належне та достатнє утримання на період навчання. При визначенні розміру аліментів судом враховані такі обставини, як вік дитини, її матеріальне забезпечення, те, що відповідач не має аліментних зобов'язань відносно інших осіб. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, як особа, яка навчається та не має іншого виду доходу. Відповідач, як батько, повинен приймати участь в утриманні своєї дитини, оскільки такий обов'язок покладений на нього нормами чинного сімейного законодавства. Утримання дитини, забезпечення її всебічного розвитку є насамперед батьківським обов'язком. Суд вважає вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, [PERSON] дійсно потребує матеріального утримання на час навчання, при цьому розмір аліментів суд визначає в розмірі ? частки заробітку (доходу) батька. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved