Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. 21.03.2019 року Оболонським районним судом м. Києва у справі № 756/11636/17 (провадження №2/756/1551/19) ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500 грн. щомісячно починаючи з 01.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Для виконання вказаного рішення позивач звернулась до виконавчої служби, 19.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59594405. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.10.2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складала 121140,00 грн. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 119495,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 7450,00 грн. Ухвалою від 21.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500 грн. щомісячно починаючи стягнення з 01.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №59594405 від 22.10.2020 р. з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2019 року, здійсненого головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С., станом на 01.10.2020 року за період з 01.09.2017 року по 01.10.2020 р. заборгованість [PERSON] по аліментам складає 121140,00 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Постанова Великої Палати Верховного Суду Українивід 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну торбу пені за увесь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку розміру пені по сплаті аліментів вбачається, що за період з 01.09.2017 по 30.09.2020 розмір пені за прострочення сплати аліментів на дитину [PERSON] складає 119 495, 00 грн. Вказаний розмір пені не перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів, визначений у довідці-розрахунку від 22.10.2020 року головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С., у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення пені по аліментам підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступного. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 25.07.2020 року було укладено договір № Т-1885 з ТОВ «Центр юридичної допомоги населенню та бізнесу», відповідно до якого вартість наданих послуг становить 7450 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії фіскальних чеків №00005595 від 25.07.2020 року на суму 4400,00 грн. та № 00005925 від 11.08.2020 року на суму 3050,00 грн. З наданого договору № Т-1885 про надання правничої допомоги від 25.07.2020 року вбачається, що відповідно до пункту 1.2 позивачу було надано наступні послуги: складені проект позовної заяви; проект скарги в ДВС» проект скарги в Міністерство юстиції; проект звернення в Управління виконавчої служби; проект заяви в НПУ; проект скарги слідчому судді; проект заяви до органу опіки та піклування; проект заяви в РАЦС та консультація. Проте, суд зазначає, що позивачем не надані документи, підтверджуючі виконання обумовленого обсягу послуг, наприклад акт передачі/приймання наданих послуг, а також доказів того, що вказані послуги стосуються саме даної позовної заяви, тому суд не приймає до уваги вказані документи. У постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені документи мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на те, що позивачем не наданого належного документального підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 7450,00 грн., суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням ціни позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1194,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved