Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія" про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. У заяві вказав, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області перебував виконавчий лист №2-330/08, виданий Снігурівським районним судом Миколаївської області 24 червня 2008 року, про стягнення з ТОВ "Гарда" та [PERSON] у солідарному порядку на користь Відкритого Акціонерного Товариства "Сведбанк" кредитної заборгованості у розмірі 612517грн.10коп. Ухвалою цього ж суду від 29 січня 2009 року позивача обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов"язань по сплаті боргу. 09 червня 2010 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави відсутності у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення. У подальшому він виконав зобов"язання перед правонаступником кредитора, однак тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України є діючим. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Заступник начальника Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області вказав, що відсутні передбачені законом підстави для зняття обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України, оскільки виконавче провадження, у межах якого воно було встановлено, на виконанні не перебуває. Представник ТОВ "Українська боргова компанія" за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з"явився, подавши письмове клопотання, в порядку ст.158 ЦПК України, про розгляд справи за його відсутності, яке суд задовольнив. У письмовій заяві представник відповідача вказав, що проти заявлених позовних вимог не заперечує (а.с.83). Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази у матеріалах цивільної справи, суд прийшов до наступного. Як вбачається з ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року, в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-330, виданим Снігурівським районним судом Миколаївської області 24 червня 2008 року на підставі рішення про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року, який укладений з ТОВ "Гарда" та договором поруки від 22.11.2007 року, укладений з [PERSON] в якості забезпечення за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року, боржника [PERSON] обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов"язань по сплаті ВАТ "Сведбанк" заборгованості по кредитному договору у сумі 612517грн.10коп. Постановою від 09 червня 2010 року головний державний виконавець Снігурівського РВ ДВС [PERSON], на підставі ст.40 Закону, виконавчий документ повернув стягувачу, так як у боржника було відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення. Відповідно до положень ст.38 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон), у редакції чинній на час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, скасуванню підлягали здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, лише у випадку закінчення виконавчого провадження згідно зі ст.37 Закону. Згідно п.5 Р. ХІІІ "Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 20 жовтня 2016 року, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа, до суду, який його видав, на підставі частини першої ст.39 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі п.п.1-3,5-7, 9-12, 14,15 ч.1 ст.39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов"язань щодо сплати періодичних платежів. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року залишено без задоволення скаргу [PERSON] на дії державного виконавця про відмову скасування, встановленої судом, заборони виїзду за кордон боржника. При цьому, суд також встановив, що 22 серпня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс" було укладено Договір факторингу №13, на підставі якого відступлено право вимоги за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року, який укладений з ТОВ "Гарда" та договором поруки від 22.11.2007 року, укладений з [PERSON] в якості забезпечення за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року. Також, 22 серпня 2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Українська боргова компанія" було укладено Договір відступлення права вимоги №01-12, на підставі якого відступлено право вимоги за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року, який укладений з ТОВ "Гарда" та договором поруки від 22.11.2007 року, укладений з [PERSON] в якості забезпечення за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року. Відповідно умов наведеного договору, ТОВ "Українська боргова компанія" наділена усіма правами грошової вимоги до [PERSON], якими раніше було наділене ПАТ "Сведбанк". Згідно наданої суду довідки за №110, датою видачі 08.12.2016 року за підписом Генерального директора ТОВ "Українська боргова компанія", станом на 08 грудня 2016 року, заборгованість за кредитним договором №КЛ/07-14 від 26.03.2007 року та договором поруки від 22.11.2007 року погашена у повному обсязі. Претензій до [PERSON] ТОВ "Українська боргова компанія" не має. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 2 Протоколу №4 до "Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод" від 04.11.1950 року, визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві. У "Міжнародному пакті про громадянські та політичні права" від 16.12.1966 року (ст.12) вказано: "Кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті". Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в' їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок; випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII. За положенням п.5 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді у випадках, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань. Пунктом 15 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону. Оскільки позивач виконав зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, законні підстави обмеження його у праві виїзду за межі України відпали. В силу ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Позивач реалізував право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права, припиненням дії тимчасової заборони його виїзду за межі України, що порушує його право на вільне пересування. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за відсутності іншого, встановленого законом, порядку вирішення спору. При цьому, позовні вимоги до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області необґрунтовані на підставі вищенаведеного та у їх задоволенні суд відмовляє.

Outcome: approved