Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.01. 2006 року. Мотивують заявлені вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору б/н від 23.01.2006р. відповідач отримала кредит в ПАТ КБ ПриватБанку в розмірі 1700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки. Вказують, що при укладенні кредиту від 23.01. 2006р. відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та позивачем договір, підтверджується підписом у заяві, однак в порушення зазначених норм закону та умов договору, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов»язання, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2013 року в неї утворилася заборгованість за вищенаведеним кредитним договором, яка становить загальну суму - 37422,22 грн. і відповідно складає - 9159,63 грн. - заборгованість за кредитом; 26004,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1758,20 грн. - штраф (процентна складова). Просять, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.01.2006 року в розмірі 37422,22 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», за довіреністю, Бабійчук А.С. підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві; вважає, що в даому конкретному випадку має місце згідно п. 3.13 пролонгація строку договору, без укладення додаткових угод з клієнтом Банку. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], за довіреністю, [PERSON] позовні вимоги пред'явлені до її довірительки не визнала, в наданих суду поясненнях підтримавши доводи заперечення останньої, пояснила, що позивач ПАТ КБ ПриватБанк порушив строки позовної давності, а тому, просить в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в 37422,22 грн. за кредитним договором від 23.01. 2006 року відмовити. Розглянувши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними і допустимими доказами по справі установлені такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що 23.01.2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] (згідно її заяви) укладено кредитний договір бн, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Пунктом 3.1.3 передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше ( до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку, а також при наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Згідно розрахунку ПАТ КБ ПриватБанку, останній платіж по кредиту проведено 30.09.2008 року, тобто в межах дії картки (по 23.01.2007 року) і в подальшому жодного платежу не вносилося ( а.с.58-93). Документального підтвердження надання відповідачу [PERSON] картки з новим строком дії позивачем суду не надано, а тому посилання представника позивача на те, що строк дії Карти відповідача було продовжено є безпідставним та таким, що не відповідає матеріалам справи, дослідженим доказам. При цьому, судом звертається увага і на те, що посилання представника позивача в частині того, що правовідносини між сторонами не припинялися і тривають до повного погашення відповідачем [PERSON] кредиту, суд вважає безпідставним, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.04.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 37422,22 грн., яка складається із: 9159,63 грн. - заборгованість за кредитом; 26004,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1758,20 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-8). Відповідно до п.п. 5.4. Умов та правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по кредитних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на кредитній картці (в полі МОІЧПГН). Згідно з п.5.5. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у рік. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. У відповідності до п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З умов кредитного договору від 23.01. 2006р. та системного аналізу ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Частиною 4 ст. 203 Цивільного Кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 207 ч.2 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як передбачено п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки з спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Матеріалами справи установлено, що 23.01. 2006 р. була підписана позичальником [PERSON] заява в якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки. За змістом ст. 259 ч.2 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ "Приват Банк" мав би звернутися до [PERSON] про стчягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.01.2006 року є дата закінчення терміну дії платіжної картки, а отже і кредитного договору, а саме: січень 2007 року, разом з цим, позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом тільки 10.07.2013 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. Згідно ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом при цьому, установлено, що клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 267 ч.3 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності. Отже, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦПК України). Таким чином, суд з врахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі в їх сукупності, при системному аналізі з вимогами чинного закону, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанку до [PERSON] про стягнення заборгованості зва кредитним договором б/н від 23.01. 2006р. виходить із того, що позивачем було пропущено строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed