Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району, орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району, про визнання права на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.08.2002 року і по теперішній час вона та її син [PERSON], 10.12. [INFO], зареєстровані та мешкають у житловому приміщенні квартири [ADDRESS]. Іншого житла вони на мають. На підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 408/4 від 25.09.2015 року їй було видано ордер № 579 на вищезазначене житлове приміщення серії № «М» від 12.10.2015 року. На підставі наказу, ВАТ «Запорізького металургійного комбінату «Запоріжсталь» серія та номер: 1371 від 02.12.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 36258559 від 14.04.2015 року, 91/100 частина будинку № 2 по вулиці Українській належить Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Таким чином, вона та члени її сімї мають право відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на житло шляхом приватизації займаних ними приміщень у гуртожитку, у тому числі і квартира № 100, що уявляє собою кімнату № 7, площею 12,8 кв.м, що складає 39/100 частин квартири № 100. Отже, з метою реалізації вказаного права вона звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою на приватизацію зазначеного житлового приміщення. Однак, їй було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вона не надала документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду та довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002р. Проте, надати довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002р., вона не має можливості з тих підстав, що з часу свого народження і по 18 квітня 2002 року вона проживала та була зареєстрована в Луганській області, що на теперішній час має статус окупованої території, відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". Навіть, якщо така довідка і буде надана органами, так званої «ЛНР», то у відповідності ч.3 ст. 9 до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», така довідка є недійсною та не створює правових наслідків. Доказами того, що вона проживала та була зареєстрована в Луганській області є копії сторінок паспорту із штампом про зняття з місця реєстрації. Вважає, також доказом того, що нею не було використане право на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002 р. є відсутність відмітки в ї паспорті громадянина України про використання права на приватизацію. Доказом того, що вона в списках на приватизацію не значиться та право на житловий чек не використала, як зазначено вище, є довідка від 26.05.2016 року, видана ЗОУ АТ «Ощадбанком». На підставі викладеного, просить суд визнати за нею [PERSON] право на приватизацію частини квартири [ADDRESS]. В процесі розгляду справи [PERSON]Ю уточнила позов в частині кола осіб-учасників процесу, зазначивши в якості відповідача - районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району, виключивши з кола осіб-учасників процесу територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району. Крім того, уточнила позовні вимоги, доповнивши додатковою вимогою, а саме: зобовязати району адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію частини квартири: кімнату № 7 площею 12.8 кв.м, що складає 99/100 частин квартири, в спільному користуванні залишити коридор № - коридор №1 площею 6,8 кв.м; комора № 2 площею 0,3 кв.м; кухня № 8 площею 5,6 кв.м; душова №9 площею 1,2 кв.м; туалет № 10 площею 1,2 кв.м; балкон № 10 площею 1,2 кв.м., квартири [ADDRESS], на імя [PERSON] за відсутності довідок, які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду з Луганської області, міста Брянка, Молодіжного району за період з 19.06.1992 по 15.08.2002 рік на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні при винесенні рішенні по справі покладався на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представників позивача та представника відповідача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що з 15.08.2002 року і по теперішній час [PERSON] та її син [PERSON], 10.12. [INFO], зареєстровані та мешкають у житловому приміщенні квартири [ADDRESS]. Іншого житла вони на мають. (а.с. 13, 16-17) На підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 408/4 від 25.09.2015 року [PERSON] було видано ордер № 579 на вищезазначене житлове приміщення серії № «М» від 12.10.2015 року. (а.с. 8) На підставі наказу ВАТ «Запорізького металургійного комбінату «Запоріжсталь» (серія та номер: 1371 від 02.12.2013 року) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 36258559 від 14.04.2015 року), 91/100 частина будинку № 2 по вулиці Українській належить Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Таким чином, [PERSON] та члени її сімї мають право відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на житло шляхом приватизації займаних ними приміщень у гуртожитку, у тому числі і квартира № 100, що уявляє собою кімнату № 7, площею 12,8 кв.м, що складає 39/100 частин квартири № 100. З метою реалізації вказаного права [PERSON] звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районну із заявою на приватизацію зазначеного житлового приміщення. Однак, [PERSON] було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вона не надала документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду та довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002р. (а.с. 15-16) Єдиною перешкодою для вирішення питання про приватизацію приміщення в гуртожитку є відсутність довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992 по 15.08.2002 року. Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідниках, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) віднесення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Кімнату № 7, площею 12,8 кв.м, що складає 39/100 частин квартири [ADDRESS], яка знаходиться у користуванні позивача, до зазначеного переліку не відноситься. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно до змісту ч.3\~ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 ( далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396\~зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29.01.2010 за №109\\17404 громадянином до органу приватизації подаються: формлена заява на приватизацію, довідка про склад сім'ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. Також, як вбачається р розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних прав від 01.08.2013 року «законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, а саме: відсутність в особи власного житла, правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком та реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах». Зазначаю, що із заявою на приватизацію мною було надано весь пакет документів, окрім довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992 по 15.08.2002 року, яку я не маю можливості отримати з підстав викладених вище. Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~визначає, що громадяни, на яких поширюється дія цього\~Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до \~Закону\~України Про приватизацію державного Житлового фонду з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відтак, з огляду на вказані обставини, вбачається, що єдиною підставою для відмови в праві позивача на приватизацію зазначеної житлової площі, як зазначалося вище, є відсутність довідки з попереднього місця проживання [PERSON] про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992 по 15.08.2002 року, яку вона не може отримати з поважних причин. Проте, надати довідки з попереднього місця проживання про невикористання права на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002р., [PERSON] не має можливості з тих підстав, що з часу свого народження і по 18 квітня 2002 року вона проживала та була зареєстрована в Луганській області, що на теперішній час має статус окупованої території, відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". Навіть, якщо така довідка і буде надана органами, так званої «ЛНР», то у відповідності ч.3 ст. 9 до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», така довідка є недійсною та такою, що не створює правових наслідків. Доказами того, що [PERSON] проживала та була зареєстрована в Луганській області є копії сторінок паспорту із штампом про зняття з місця реєстрації. Доказом того, що [PERSON]Ю,. не було використане право на приватизацію у період з 19.06.1992р. по 15.08.2002 р. є відсутність відмітки в її паспорті громадянина України про використання права на приватизацію. Доказом того, що [PERSON] в списках на приватизацію не значиться та право на житловий чек не використала, як зазначено вище, є довідка від 26.05.2016 року, видана ЗОУ АТ «Ощадбанком». (а.с. 12) Аналізуючи перелічені норми матеріального права, пояснення представника позивача, представника відповідача, надані у судовому засіданні, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району, про визнання права на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку та зобовяання вчинити дії є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved