Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ "ХПГ (далі -Інститут) з 05.09.2018 по 13.06.2019 року на посаді курсанта. Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з [PERSON] 05 вересня 2018 року, строком на термін навчання (5 років), за яким відповідач зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. Відповідачем на теперішній час відшкодування витрат на користь університету в добровільному порядку здійснено не було. 13 червня 2019 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом від 13.06.2019 р. № 128 через небажання продовжувати навчання. Громадянин [PERSON] зобов`язався відшкодувати витрати частинами на утримання в Інституті під час навчання, про що свідчить його рапорт та особистий підпис на розрахунках. На теперішній час відшкодування витрат на користь Інституту відповідачем не відбувається. Інститутом відповідно були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 150 243 грн. 63 коп., які просить стягнути з відповідача у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог\~ст.\~280 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позовну заяву, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.\~ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4, 5\~ст. 25 Закону України «Про військовий об`овязок і військову службу»\~громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої\~статті 23 цього Закону. Судом встановлено, що [PERSON] проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ «ХПГ» з 05.09.2018 по 13.06.2019 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з громадянином [PERSON] 05 вересня 2018 року, строком на термін навчання (5 років), за яким відповідач зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом. 13 червня 2019 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом від 13.06.2019 р. № 128 через небажання продовжувати навчання. Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Інституту, і відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу». Отже,\~після розриву\~контракту у відповідача виникло\~зобов`язання\~щодо відшкодування\~витрат на\~утримання під\~час навчання,\~а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку. Громадянин [PERSON] зобов`язався відшкодувати витрати частинами на утримання в Інституті під час навчання, про що свідчить його рапорт та особистий підпис на розрахунках Частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено: "Курсанти в\~разі дострокового\~розірвання контракту через небажання\~продовжувати навчання\~або через\~недисциплінованість та\~в разі\~відмови від\~подальшого проходження\~військової служби\~на посадах\~осіб офіцерського\~складу після\~закінчення вищого\~навчального закладу\~відшкодовують Міністерству\~оборони України та іншим\~центральним органам\~виконавчої влади,\~яким підпорядковані\~ці навчальні\~заклади,\~витрати,\~пов`язані\~з їх утриманням\~у вищому\~навчальному закладі,\~відповідно до\~порядку і\~умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку". На розвиток частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 був затверджений "Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" (далі Порядок), який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 "'Порядку відшкодування витрат..." - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Таким чином, Інститутом були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 150 243 грн, 63 коп., що підтверджуються розрахунками та витягами із наказів із зазначенням суми витрат за кожний рік навчання. Згідно до ст.525ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Статтями\~526,\~527,\~530ЦК України\~передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До того ж частиною 10\~статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»\~передбачено, що в разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідачем в судове засідання належних та допустимих доказів на підтвердження сплати вказаної заборгованості надано не було, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved