Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Представник позивачів, адвокат Таргоній В.М.,\~ звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 300000 грн, в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної в результаті смертельного травмування 15.11.2019 поїздом №865 сполученням Чернігів-Неданчичі [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2019 року поїзд № 865 сполучення Чернігів-Неданчичі (ЕР9т №703, РПЧП-10) під час керування машиніста [PERSON] на 176 км ПК7 ст.Чернігів смертельно травмував [PERSON] . 16.11.2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до ЄРДР за № 12019270010007147 та розпочато досудове розслідування. В ході розслідування було встановлено, що отримані [PERSON] внаслідок тілесні ушкодження знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з його смертю. Враховуючи відсутність вини в діях машиніста, 15.09.2020 року постановою слідчого Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівські області зазначене кримінальне проваджену було закрито. Власником електропоїзда [NUMBER] є АТ «Українська залізниця», а машиніст потяга [PERSON] працює в виробничому підрозділі моторвагонного депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразілзниця», що підтверджується листом від АТ Укрзалізниця від 25.08.2020 року за вих.№ЦЦЛ-13/483. Позивачі оцінили моральну шкоду у розмірі 900000,00 грн, по 300000,00 грн кожному. За викладених обставин, представник позивача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно вимог п.1 ч.2 ст.1167, ч.1 ст.1172, ч.1,2 ст.1187 ЦК України. Представником відповідача подано відзив, в якому вона зазначила, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» не погоджується з доводами викладеними у позові та заперечує проти нього в цілому з огляду на наступне. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують випадком, що стався 15.11.2019 року на 176 км ПК 8 станції Чернігів поїздом № 865 сполучення Чернігів-Неданчичі смертельно травмовано [PERSON] . Відповідно до акту службового розслідування нещасного випадку невиробничого характеру від 19.11.2019 року за № 45, 15.11.2019 року по ІІІа коліїі, 176 км, ПК-8 слідував поїзд № 865. І пояснення локомотивної бригади моторвагонного депо Чернігів у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] , під час слідування поїздом по ІІІа колії станції Чернігів, на 176 км ПК 8 в кривій ділянці колії, побачили людину, яка разом з велосипедом лежала на колії. Машиністом поїзда № 865 [PERSON] терміново було застосоване екстрене гальмування, з одночасним поданням звукового сигналу великої гучності, на які людина не реагувала, наїзду уникнути не вдалося. Під час огляду місця події машиністом поїзда № 865 [PERSON] було виявлено чоловіка з травмами, які несумісні з життям. Про даний випадок машиніст поїзда [PERSON] доповів по радіозв`язку черговому по залізничній станції Чернігів [PERSON] , яка одразу повідомила працівників швидкої допомоги та працівників поліції. Також в акті службового розслідування встановлено, що на потягу були включені сигнальні та освітлювальні вогні поїзда та був темний час доби. Як вбачається з Акту службового розслідування нещасний випадок невиробничого характеру стався наслідок порушення самим потерпілим "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року за № 54 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.03.1998 року за № 193/2663, а саме, п.п. 2.1; 2.2; 2.3; 2.5; 2.6 Правил, де вказано, що пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; при наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучному зв`язку, при наближенні. Таким чином смерть потерпілого настала через його власну необережність. За викладених обставин, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав стягнення моральної шкоди в судовому порядку, тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с.10/. Причина смерті: руйнування органів грудної клітини та живота /а.с.11/. Позивачі є членами сім`ї померлого [INFO] [PERSON] .. Так, [PERSON] є дружиною померлого /а.с.16/, [PERSON] є матір`ю померлого /а.с.22/, [PERSON] є сином померлого /а.с.29/. Постановою слідчого СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області Чепурного О.О. від 15.09.2020 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270010007147 від 16.11.2019, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України /а.с.8/. Цією постановою встановлено, що 15.11.2019 року о 21 год. 24 хв. до чергової частин Чернігівського ВП в Чернігівській області надійшло повідомлення від чергового по станції «Чернігів» про те, що 176 км., пікет 7. Південно-Західної залізниці, приміський поїзд № 865, рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км/год, в напрямку населеного пункту «Неданчичі», сполученням «Чернігів-Неданчичі», у зчеплені 6 вагонів, скоїв наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , який лежав на рельсах між залізничними коліями разом з велосипедом. У результаті наїзду гр. [PERSON] від отриманих травм загинув на місці. Згідно висновку експерта № 1115 від 16.12.2019, у гр. [PERSON] , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закрита травма грудної клітки і живота - множинні прямі переломи ребер з обох сторін з розривом пристінкової плеври, забоями і розривами легенів, розрив лівого купола діафрагми з крововиливами з за очеревинний простір зліва, розрив лівих нирок, селезінки, перелом лівої клубової кістки, закритий перелом хребта з розривом між хребцевого диска Т9 та спинного мозку, неповна ампутація правої стопи, лівої гомілки і стопи, забійна рана голови, описані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів незадовго до смерті при зіткненні потягу з потерпілим із наступним переїздом нижніх кінцівок, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень які мають прямий зв`язок з настанням смерті. Згідно протоколу оперативної наради при начальнику депо від 18.11.2019, нарада постановила, що вини в діях локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] по випадку травмування сторонньої особи завдане п. № 865, електропоїзд ЕР9Т № 703, в добу 15.11.2019 не вбачається. Приймаючи до уваги покази учасників пригоди та висновок експертизи, слідчий встановив відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Згідно з відповідю на адвокатський запит АТ «Укрзалізниця» від 25.08.2020 року за № ЦЦЛ-13/483 /а.с.9/, електропоїзд КР-9т № 703 перебуває на балансі виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». [PERSON] працює в виробничому підрозділі моторвагонного депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразалізниця» з 20.04.2011 року по теперішній час замає посаду машиніста електропоїзда. Відповідно до акту № 45 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці Виробничий підрозділ Київська дирекція залізничних перевезень станція Чернігів від 19.11..2019 року, встановлено, що нещасний випадок невиробничого характеру, який стався 15.11.2019 року о 21 год. 15 хв. на 176 км, ПК8, ІІІа колії, стався внаслідок порушення самим потерпілим «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року за № 54 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.03.1998 року за № 193/2663, а саме, п.п. 2.1; 2.2; 2.3; 2.5; 2.6. Вини працівників залізничного транспорту в даному випадку не вбачається. Зависновком експерта № 1115 від 16.12.2019 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження, слідує, що в крові [PERSON] , який помер [INFO] , виявлено етанол в концентрації 2.2 г/л, що у живої людини може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. За нормами ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Діяльність пов`язана з використанням електропоїздів є джерелом підвищеної небезпеки. Володільцем електропоїзду є АТ «Укразалізниця», а тому це товариство зобов`язане відшкодовувати завдану транпсортними засобами, якими воно володіє, шкоду. Виключення з цього правила закріплене у ч.5 ст.1187 ЦК України, а саме: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як видно з досліджених доказів, непереборна сила на електропоїзд та на загиблого [PERSON] не діяла. Отже, єдиною підставою звільнення від відповідальності за завдану шкоду є умисел потерпілого. Умисел потерпілого слід відмежовувати від грубої необережності, яка за нормами ч.2 ст.1193 ЦК України є підставою лише для зменшення розміру відшкодування за завдану шкоду. Під умислом прийнято розуміти психічне ставлення особи до своїх дій та їх наслідків. Це усвідомлення особою характеру своїх дій, передбачення їх наслідків і бажання настання таких наслідків або свідоме їх допущення. Усвідомлення і передбачення становлять інтелектуальну ознаку умислу, а бажання настання наслідків або свідоме їх допущення - його вольову ознаку. [PERSON] при наїзді на нього електропоїзду лежав на рельсах між залізничними коліями разом з велосипедом. Тобто слід погодитися з доводами представника відповідача, що потерпілий порушив п.п. 2.1; 2.2; 2.3; 2.5; 2.6 "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України". Ці правила передбачають заборону пішоходам ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом , що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. При наближенні поїзда треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Дотримання зазначених правил не вимагає від пішоходів особливих зусиль, певних навичок чи здібностей. Очевидним є що потерпілий свідомо порушив ці правила. Потерпілий перед зіткненням лежав на рельсах між коліями з велосипедом, інших осіб поруч не було, а тому суд приходить до висновку, що він свідомо потрапив на залізничну колію. Також потерпілий не міг не помітити електропотяг, що наближається у темну пору доби, оскільки той обладнаний світловими пристроями, а отже він усвідомлював, що перебування на залізничній колії при наближенні потягу матиме наслідком наїзд на нього. Таким чином суд доходить висновку про наявність інтелектуальної ознаки умислу в діях [PERSON] . Також, як зазначено вище, потерпілий перебував у алкогольному сп`янінні середнього ступеня. У цьому стані він і опинився зі своєї волі на залізничній колії перед електропоїздом. Ці обставини у сукупності можуть свідчити лише про те, що [PERSON] свідомо допускав настання шкідливого результату, але безпідставно розраховував, що він не настане. Представник позивачів у судовому засіданні посилався, що кримінальним провадженням не встановлено умислу у діях [PERSON] , але відповідно до ст.2 КПК України встановлення умислу потерпілого у спричиненні йому шкоди джерелом підвищеної небезпеки не є завданням кримінального провадження. Органи досдуового розслідування в межах кримінального провадження первіряли лише наявність складу злочину в діях локомотивної бригади. Також необгрунтованим є посилання представника позивачів на те, що умисел потерпілого не може бути встановлений внаслідок презумції невинуватості. Сам принцип презумпції невинуватості застосовується до кримінальних правопорушень, а у даній справі умисел потерпілого на спричинення йому шкоди не становить кримінального правопорушення і пов`язувати наявність чи відсутність такого умислу з результатами кримінального провадження немає жодних підстав. Крім цього, представник позивача зазначив, що стан алкогольного сп`яніння та порушення [PERSON] "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України" можуть бути підставою лише для встановлення грубої необережності потерпілого при спричиненні йому шкоди. Але стан необережності у діях потерпілого суд не вбачає з наступних підстав. При необережності, на відміну від умислу, вольова ознака полягає в тому, що особа або не передбачає наслідків своїх дій, хоча повинна і могла їх передбачати, або передбачала наслідки, але розраховувала на їх відвернення. Зважаючи на встановлену судом сукупність фактичних обставини, а саме положення тіла потерпілого, який лежав на рельсах прямо на колії, перебування його в стані алкогольного сп`яніння, відсутність особливих зусиль для уникнення наїзду на нього при дотриманні простих правил (наближення поїзду легко помітити, перешкоди щоб перечекати поїзд у безпечній зоні відсутні), суд доходить висновку, що лише за наявності умислу потерпілого у даній обстановці йому могла бути спричинена шкода. З цих же підстав суд виключає й випадкову можливість здійснення наїзду на потерпілого. Представник позивачів у судовому засіданні наводив власний аналіз, що за той проміжок часу коли машиніст помітив потерпілого та застосував екстренне гальмування до наїзду на нього [PERSON] не встиг би вчинити жодних дій. Але суд не погоджується з такими висновками, оскільки очевидним є що [PERSON] помітив потяг значно раніше і міг взагалі не виходити на колію до проїзду поїзда. У зв`зку з викладеним у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed