Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання та згідно Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні користується правом проїзду на пільгових умовах. 22 листопада 2016 року близько 18 години вечора він звернувся в касу автостанції м. Бахмач з метою придбання пільгового квитка на рейс № 1581 к за маршрутом БатуринБахмач-Чернігів на отримання послуги перевезення його як пасажира до м. Чернігів. Проте, касир повідомила про відсутність у нього права на придбання квитка на пільгових умовах мотивуючи тим, що згідно розпорядження ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" дана пільгова категорія пасажирів не обслуговується. На прохання позивача надати книгу скарг та пропозицій касир відмовилася, після чого було викликано працівників поліції які склали відповідний акт та взяли пояснення щодо даного інциденту. 23 листопада 2016 року близько 05 години ранку позивач повторно звернувся до каси автостанції м. Бахмач з метою придбання пільгового квитка, на що інший касир також відмовила йому у придбанні квитка на пільгових умовах. У звязку з цим він змушений був придбати квиток відповідно до тарифу вартістю 50,05 грн. (перевізник ФОП [PERSON]П.). 05 грудня 2016 року на звернення позивача щодо придбання пільгового квитка в касі автостанції м. Бахмач та 08 грудня 2016 року на звернення до каси автостанції м. Чернігів, знову отримав відмову на підставі розпорядження ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499". У звязку з цим він змушений був придбати квитки відповідно до тарифу вартістю 50,05 грн., та 49,95 грн. (перевізник ФОП [PERSON]П.). 13 грудня 2016 року позивач,вже в котре на вище зазначених підставах, отримав відмову в касі автостанції м. Бахмач на своє звернення щодо придбання квитка на пільгових умовах до смт. Дмитрівка, надавши талон на пільгове перевезення в приміському сполученні. Таким чином, внаслідок порушення відповідачем його законних прав споживача він поніс матеріальні збитки, а також зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях із-за протиправної поведінки щодо нього, образ та приниження, при цьому ущимляючи його матеріальне право. Тому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" матеріальну шкоду в сумі - 108, 82 грн., моральну шкоду - 5000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та виклав мотиви зазначені в позовній заяві, вважає, що саме ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" порушує його права. Представники відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали та просять у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" не є надавачем послуг з перевезення, а працює з перевізниками на основі договорів про надання автостанціями послуг, повязаних з відправлення та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху та агентських послуг з продажу квитків. Оформляючи квиток на проїзд автостанція виконує агентську послугу від імені перевізника шляхом укладення договору перевезення. Автомобільний перевізник у випадку відсутності державного контракту на перевезення пільгових категорій громадян і відповідного замовлення може відмовити в пільговому перевезенні пасажиру. У 2016 році такі замовлення не укладалися, витрати з перевезення пільговиків перевізнику не відшкодовувалися. Відповідно, ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" є лише по суті повіреною особою перевізника, на яку договором покладено обовязок лише продажу квитків на конкретний маршрут. Загальна кількість квитків, ціна, умови пільгового продажу визначаються самим перевізником і ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" змінити їх не вправі. В судовому засіданні третя особа ФОП [PERSON] пояснив, що він дійсно є перевізником на підставі укладеного договору з ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" від 10.08.2012 року за № 123 та Чернігівською обласною державною адміністрацією від 22.12.2015 року за № 112-11-15/260. Згідно ч.2 ст. 29 Закону України „Про автомобільний транспорт органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію але при прийнятті Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» законодавчо не було врегульовано порядок відшкодування витрат перевізникам громадян за перевезення пільгових категорій населення, відсутності фінансування зазначених витрат в поточному році, механізму компенсації за пільгове перевезення пасажирів та з метою захисту організацій перевізників від банкрутства, вирішено тимчасово припинити перевезення пільгових категорій громадян до законодавчого вирішення питань відшкодування з бюджету перевізникам витрат на перевезення пільгових категорій громадян, тому він не зобовязаний здійснювати перевезення на пільгових умовах, крім учасників бойових дій та членів родин загиблих учасників АТО. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідмленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи Чернігівської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та письмові пояснення, які підтверджують, що Чернігівською обласною державною адміністрацією відповідно до рішення Конкурсного комітету з підготовки та проведення конкурсу на автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі області з ФОП [PERSON] було укладено договір № 182-08-16/266 від 26.09.2016 року та укладено договір з ФОП [PERSON] за № 112-11-15/260 від 22.12.2015 року на перевезення пасажирів. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона згідно до ст.60 ЦПК України зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 14.09.2016 року серія АВБ №046128, тому має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів ( а.с.2). Частиною 1 ст.38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року, чинній на час спірних правовідносин, установлено, що інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі). Інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда або дитину-інваліда), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня. Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт". Порядок транспортного обслуговування інвалідів та дітей-інвалідів на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом (частини 3,5 ст.38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"). А тому, виходячи з предмету та характеру спірних правовідносин, що виникли з приводу пільгового користування автомобільним транспортом, доводи позивача про продаж йому пільгового квитка судом не можуть бути взяті до уваги. Так, договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), згідно ст. 42 Закону України „Про автомобільний транспорт укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання Договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. Відповідно до положень ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону (ч.2 ст.29 Закону України "Про автомобільний транспорт"). Відповідно до рішення Асоціації підприємств атомобільного транспорту „Чернігівтрансавто про встановлення кількості пільгових категорій перевезення пасажирів від 05 січня 2016 року, враховано, що при прийнятті Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» законодавчо не було врегульовано порядок відшкодування витрат перевізникам громадян за перевезення пільгових категорій населення, відсутності фінансування зазначених витрат в поточному році, механізму компенсації за пільгове перевезення пасажирів та з метою захисту організацій перевізників від банкрутства, вирішено тимчасово припинити перевезення пільгових категорій громадян до законодавчого вирішення питань відшкодування з бюджету перевізникам витрат на перевезення пільгових категорій громадян, також з метою захисту деяких соціально вразливих верств населення тимчасово взяти зобовязання з 15 січня 2016 року перевозити безкоштовно дві пільгові категорії громадян: учасників бойових дій та членів родин загиблих учасників АТО (а.с.20). Відповідно до п.114 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року № 176 та Договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування підприємство надає перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами на маршруті відповідно до укладених договорів перевезень та затвердженого розкладу руху. Відповідно до п.115 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року, перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Згідно ст. 32 Закону України „ Про автомобільний транспорт відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію. Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху. Згідно ст. 36 Закону України „Про автомобільний транспорт, автостанції надають пасажирам послуги, пов'язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: - продаж квитків; - користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; - можливість користування громадськими вбиральнями; - інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки. Згідно п.1.1 укладеного між ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" (підприємство) та [PERSON] (перевізник) договору № 15 від 24 травня 2013 року ( а.с.33) та згідно п.1.1, укладеного між ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" (автостанція) та ФОП - [PERSON] (перевізник) договору № 123 від 10 серпня 2012 року підприємство за дорученням перевізника за винагороду, надає йому на території своїх автостанцій комплекс обовязкових послуг, повязаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів автобусами перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України „ Про автомобільний транспорт і Правил; відповідно до п. 2.1.4 договорів, здійснювати для перевізника попередній і поточний продаж квитків на проїзд та перевезення багажу; згідно п. 2.3.8 договорів, перевезення пасажирів здійснювати за тарифами, встановленими перевізником, затвердженими ним і підприємством ( а.с.33,38). Відмовляючи позивачу у продажі пільгового квитка на отримання послуги перевезення [PERSON], як пасажира на приміському автобусному маршруті загального користування відповідач ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" керувалось повідомленням перевізника ФОП - [PERSON] від 14.01.2016 року ( а.с.16); та [PERSON] від 18.04.2016 року ( а.с.17). Відповідно до повідомлення перевізника ФОП - [PERSON] від 14.01.2016 року, який здійснює перевезення на маршруті, що проходить через місто Бахмач, у звязку з тимчасовим припиненням перевезення пільгових категорій громадян до законодавчого вирішення питань відшкодування з бюджету перевізникам витрат за перевезення пільгових категорій громадян, взято тимчасово зобовязання з 15 січня 2016 року перевозити безкоштовно виключно учасників бойових дій та членів родин загиблих учасників АТО ( а.с.23). Перевізник ФОП [PERSON], який також здійснює перевезення по наведеному вище маршруту, подав аналогічну за змістом заяву ( а.с.24). Така категорія пільговиків як інваліди 2 групи загального захворювання за повідомленням перевізника відсутня. Відповідно до п.7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. Правильність розрахунку вартості квитка позивач належними доказами не спростував. З огляду на вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача про порушення відповідачем його прав споживача при укладенні договору перевезення та завдання йому матеріальних і моральних збитків є недоведеними, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю. Так, ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" згідно діючого законодавства та укладених договорів є лише по суті повіреною особою перевізника, на яку договором покладено обовязок лише продажу квитків на конкретний маршрут. Загальна кількість квитків, ціна, умови пільгового продажу визначаються самим перевізником і ПАТ "Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499" змінити їх не вправі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed