Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Директор приватного підприємства "Шериф - ГБР" Стрижова М.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони квартири. Представник позивача в судове засідання не з`явися, до суду поступила заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи. Із позовних вимог видно, що між ПП "Шериф - ГБР" та [PERSON] 16.11.2016 року було укладено договір про надання послуг охорони квартири, згідно умов якого вартість послуг не залежить від фактичного часу охорони та становить суму 280 грн. за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць. 03.12.2018 року позивачем ПП "Шериф - ГБР" на адресу відповідача було направлено вимогу про розірвання договору з 31.12.2018 року та належне виконання зобов`язань. Таким чином з відповідача слід стягнути заборгованість за договором про надання послуг охорони квартири № 3475/КВ від 16.11.2016 року на загальну суму 11033,98 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а також заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що 16.11.2016 року він приїхав до офісу ПП «Шериф-ГБР» для укладання договору про надання послуг охорони квартири. Надав свій паспорт та код представнику ПП «Шериф-ГБР», який заповнив Договір 3475/КВ, після чого відповідач його підписав. Представник ПП «Шериф-ГБР» забрав підписаний ним примірники договору і сказав зачекати на вулиці, куди він зараз принесе підписаний керівником примірник договору. Через деякий час він повернувся та надав відповідачу примірник Договору 3475/КВ від 16.11.2016 року. Ознайомившись із вказаним примірником, відповідач зауважив, що на ньому стоїть факсимільний підпис, про що він одразу повідомив представника ПП «Шериф-ГБР» та вказав на необхідність надання йому договору, який буде підписано (оформлено) належним до законодавства чином. Проте отримав відмову і йому було повідомлено, що ПП «Шериф-ГБР» укладає договори факсимільним підписом. Він категорично відмовився і повідомив представника ПП «Шериф-ГБР», що ним не буде виконуватись даний договір оскільки він оформлений з порушенням чинного законодавства. Після цього жодних дій щодо фактичного виконання даного договору відповідачем не вчинялись та жодних послуг охорони квартири від ПП «Шериф-ГБР» він не отримував. Просить в позові відмовити. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справина підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.626-627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Як передбачено ст.903 та ст.905 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. А згідно ст. 978 ЦК України, за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Судом було встановлено, що 16 листопада 2016 року між ПП "Шериф - ГБР" (виконавцем) та [PERSON] (замовником) було укладено договір про надання послуг охорони квартири (а.с.5-6). Відповідно до умов вказаного договору Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення (квартиру) за адресою [ADDRESS] . Вартість послуг не залежить від фактичного часу охорони та становить суму 280 грн. за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць (п.7.1 Договору). В свою чергу, дія договору передбачена розділом 8 вказаного Договору, а саме: 8.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до: «31» грудня 2016 року, але, в будь-якому випадку, до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. 8.2. Якщо за 15 календарних днів до закінчення дії Договору жодна із Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений строком на один рік, без обмеження кількості разів продовження дії Договору. 8.3. Кожна із Сторін має право на дострокове розірвання Договору, попередивши іншу Сторону письмово за 15 днів. Як видно із заперечення, поданого відповідачем [PERSON] , він вказує, що одразу після підписання ним вказаного договору, ним було виявлено, що договір від імені ПП «Шериф-ГБР» було підписано факсимільним підписом. В зв`язку із цим він категорично відмовився і повідомив представника ПП «Шериф-ГБР», що ним не буде виконуватись даний договір оскільки він оформлений з порушенням чинного законодавства. Вищенаведені твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. По-перше, вказаний договір хоч і є двостороннім, оскільки правами та обов`язками наділені обидві сторони договору, однак має ознаки договору приєднання, так як містить умови встановлені однією із сторін (ПП «Шериф-ГБР») у стандартній формі, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тобто відповідач мав вільне волевиявлення на укладення із ПП «Шериф-ГБР» договору про надання послуг охорони квартири, і більше того, був згідний з умовами вказаного договору, підтвердивши свою згоду особистим підписом вказаного договору. По-друге, будучи не згідним із тим, що вказаний договір було підписано факсимільним підписом директора ПП «Шериф-ГБР», він не був позбавлений права того ж дня повідомити ПП «Шериф-ГБР» про дострокове розірвання щойно укладеного договору у відповідності до умов вказаного договору, передбачених розділом 8, а саме, попередивши ПП «Шериф-ГБР» письмово для подальшого його розірвання через 15 днів. Таким чином, суд приходить до переконання, що Договір між ПП «Шериф-ГБР» та відповідачем було укладено у відповідності до чинного законодавства та жодним чином не ставило жодну із сторін у вкрай невигідне для неї становище, та могло би бути підставою для визнання такого договору неукладеним, на чому наполягає [PERSON] Більше того, вказаний договір було укладено 16.11.2016 року, і у разі невизнання вказаного договору укладеним, відповідач мав достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав, шляхом його оспорювання чи визнання неукладеним. Натомість, відповідач не вчиняв жодних дій для оскарження чи дострокового розірвання договору, що дає суду підстави вважати цей договір укладеним, дійсним і таким, що виконаний ПП «Шериф-ГБР» належним чином. А тому, у відповідності до умов Договору № 3475/КВ від 16.11.2016 року про надання послуг охорони квартири, є всі підстави для стягнення із відповідача (замовника послуг) [PERSON] передбачених договором сум як за послуги по охороні квартири, так і штрафних санкцій за прострочення оплати таких послуг. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, а саме, 1921 грн. оплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 626, 627, 901, 903, 905, 978 ЦК України та

Outcome: approved