Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 5 393, 94 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, в т.ч. основна сума боргу 4 456.93грн., 3% річних-85,63 грн., пеня -241,65 грн. та інфляційні - 609,73 грн.; судові витрати покласти на відповідача та стягнути з [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 114.70 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу. Просить позов задовольнити повністю. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст..ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.12.2010 року між Львівським міським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго" та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4823/А . Відповідно до умов договору ЛМКП "Львівтеплоенерго" зобов'язувалось постачати теплову енергію в гарячій воді до приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS], що належить відповідачу, а останній зобов'язувався її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі. Разом із тим, відповідач не виконуючи обов'язки по оплаті наданих послуг за період з період з 01.05.2013 р. по 30.11.2014 р. допустив заборгованість за теплоенергію в розмірі складає 4 456.93 грн., що підтверджується представленим позивачем суду розрахунком - відомість про нарахування та оплату послуги, який відповідачем не оспорено. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" ЛМКП "Львівтеплоенерго" нараховано відповідачу пеню в розмірі 241, 65 грн.; 85,63 грн - 3 % річних; інфляційні втрати - 609,73 грн. Загальна сума заборгованості, таким чином складає 5 393, 64 грн. Статтею 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статті 162 ЖК України плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст.629 ЦК України договір, який укладено відповідно до вимог цивільного законодавства є обов'язковим для виконання Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст. 66, 68 ЖК України наймач житлового приміщення зобов'язаний щомісячно та в повному обсязі оплачувати квартирну плату та комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст. 20, п.5, ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволенні позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 5393,94 грн., а саме основна сума боргу - 4 456,93 грн., 3% річних - 85, 63 грн., пеня - 241, 65 грн., інфляційні втрати - 609,73 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved