Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ПП "КП "Міжгір`я" (далі - відповідач), третя особа - Іркліївська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області, про втановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] померла [PERSON] . В період свого життя [PERSON] була членом колгоспу "Радянська Україна", який в 1995 році перетворився в СКВ "Міжгір`я", а з 1 березня 2014 року на підставі рішення загальних зборів спілку було реорганізовано в ПП "КП "Міжгір`я", яка є її правонаступником. [PERSON] рахується в списку громадян-членів колишнього СКВ "Міжгір`я" і їй належить земельна ділянка під № [NUMBER] . Відповідач в порушення вимог законодавства, а саме абз. 3 п. 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" не видав сертифіката на право приватної власності на землю із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Позивач прийняла спадщину [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння майном відповідно до цивільного законодавства, що було чинним на момент смерті спадкодавця, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, тому що правовстановлюючий документ на неї відсутній. У період з 1993 року по 1995 рік у зв"язку з хворобою позивач перебувала на утриманні [PERSON] , оскільки власних дітей остання не мала, а тому опікувалась та турбувалась про матеріальне забезпечення та здоров"я позивача, давала кошти на придбання ліків, допомагала по господарсту і позивач отримувала цю допомогу, так як дуже її потребувала. У зв`язку з цим позивач просила встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай). У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 67). Відповідач надіслав відзив на позовну заяву в якому вказав, що земельний пай [PERSON] являється невитребуваним і знаходиться в оренді СТОВ "Агроко" (а.с. 55). Третя особа про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 38 від 7 травня 2000 року (а.с. 59). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) за рахунок земель, отриманих СКВ "Міжгіря" в колективну власність. Спадщину [PERSON] прийняла позивач в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, що був чинний на момент її смерті, оскільки протягом шести місяців з дня її смерті вступила у фактичне володіння і управління її спадковим майном шляхом отримання у власність речей домашнього вжитку і обіходу померлої, що підтверджується довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 317 від 7 лютого 2019 року (а.с. 10), актом по факту вступу в управління спадковим майном після смерті [PERSON] від 2 лютого 2019 року (а.с. 11). Разом з тим, зі змісту листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 11 квітня 2019 року (вих. № 493/01-24) (а.с. 66), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 65), вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 318 від 7 лютого 2019 року, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не були їй родичами (а.с. 9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач у період з 1993 року по 1995 рік перебувала на утриманні [PERSON] , оскільки власних дітей остання не мала, а тому опікувалась та турбувалась про матеріальне забезпечення та здоров"я позивача, давала кошти на придбання ліків, допомагала по господарсту і позивач отримувала цю допомогу, так як дуже її потребувала. Так згідно з випискою із амбулаторної карти [PERSON] (позивач) від 19 лютого 2019 року № 17 вбачається, що остання в період з 1993 року по 1995 рік періодично проходила лікування (а.с. 16). На підтвердження вказаного факту позивачем надано до суду акт засвідчення утримання від 18 лютого 2019 року, складеного свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до змісту якого останні підтвердили, що дійсно [PERSON] (позивач) перебувала на утриманні [PERSON] (а.с. 15). Справжність підписів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вказаному акті посвідчено, а також встановлено їх особи та перевірено дієздатність секретарем Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, а тому суд не вбачає необхідності допитувати вказаних осіб безпосередньо у судовому засіданні. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з копією списку громадян - членів КСП "Міжгір`я" станом на 1 квітня 1994 року [PERSON] вказана в ньому під № 439 (а.с. 20-22). Загальними зборами членів колишнього КСП "Міжгір`я" від 19 травня 2011 року проведено розподіл земельних часток (паїв), що підтверджується копією протоколу зборів членів колишнього КСП "Міжгір`я", внесених до додатку № 1 до державного акту на право колективної власності на землю від 21 липня 1994 року серії [NUMBER] (а.с. 36-38) та затверджено список громадян - членів колишнього КСП "Міжгір`я", які взяли участь у жеребкуванні по розподілу земельних часток (паїв) 19 травня 2011 року, що підтверджується додатком № 2 до протоколу зборів членів колишнього КСП "Міжгір`я" від 19 травня 2011 року (а.с. 39-41), де під [NUMBER] (номер ділянки (паю) зазначена [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), крім сертифіката є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні приписи ЦК УРСР. Відповідно до положень ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначено у ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 ркоу № 7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт перебування позивача на утриманні [PERSON] , а тому позивач як спадкоємець померлої [PERSON] - члена колективного сільськогосподарського підприємства, яка отримала право на земельну ділянку (пай) за рахунок земель, отриманих СКВ "Міжгіря" в колективну власність, але не встигла при житті зареєструвати право вланості на неї, має право на її успадкування, у зв"язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved