Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO] в розмірі 18 000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.06.2002 року по 13.08.2009 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], проте з березня 2009 року сторони подружніх відносин не підтримували та проживали окремо. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.08.2009 року, шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу у сторін народилася дочка, [PERSON], [INFO], яка в наступний час проживає разом із матір*ю та знаходиться на її утриманні. Також з 28 січня 2011 року позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] згідно Свідоцтва про шлюб від 28.01.2011року, актовий запис №75. Позивач зазначає, що коштів, які сплачуються у якості аліментів відповідачем не достатньо для утримання дочки, тому як дитина шкільного віку, відвідує різноманітні гуртки, потребує витрат на харчування та придбання одягу, а також постійно хворіє на алергічні захворювання та має проблеми із зором. Позивач зазначає, що відповідач на теперішній час працює на судах торгівельного флоту, має мінливий дохід, в зв'язку з чим на підставі ч.1 ст.184 СК України, просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що у добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу, необхідну на утримання дитини у визначеному розмірі, з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог щодо стягнення аліментів у сумі 18 000,00 заперечувала, вважає вказану суму значно завищеною, про що надала до суду відповідні заперечення, в обґрунтування яких представила документи, підтверджуючи матеріальне становище відповідача, а також документи, підтверджуючи працевлаштування відповідача на Державному підприємстві «Іллічівський Морський Торговельний Порт». Просила задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В процесі розгляду справи, представник відповідача надала проект мирової угоди, згідно якої відповідач надає згоду про сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 1 500,00 гривень. Представник позивача проти сплати суми аліментів у розмірі 1 500,00 гривень заперечувала, вважає її недостатньою для забезпечення необхідного рівня життя дитини відповідного віку з урахуванням побутових витрат та стану здоров*я дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 01 червня 2002 року по 13 серпня 2009 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 13 серпня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, згідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 13 серпня 2009 року, актовий запис № 538. В період шлюбу у сторін народилася спільна дочка, [PERSON], [INFO], відповідно до Свідоцтва про народження від 27.05.2003 року, актовий запис № 671. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб від 28.01.2011 року, актовий запис № 75 позивач, [PERSON] перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON]. Згідно наданого Витягу з Наказу по Одеській національній академії харчових технологій № 245-02 від 3.09.12 року Позивач працює доцентом на кафедрі економіки промисловості з окладом 2 760,00 гривень. Відповідно до наданих позивачем документів щодо стану здоров'я дочки, [PERSON], за період з 2011 року по 2014 рік, дитина має проблеми із зором. Згідно представлених представником відповідача документів вбачається, що з моменту розірвання шлюбу по квітень 2015 року, відповідач у добровільному порядку здійснював допомогу на утримання дитини. Вказані обставини підтверджуються копією Додаткової угоди до Договору банківського рахунку від 11.02.2011 року щодо переведення грошових сум на ім'я позивача; копією Додаткової угоди до Договору банківського рахунку від 06.01.2012 року, копією Додаткової угоди до Договору банківського рахунку від 03.01.2013 року щодо перерахування грошових коштів на ім'я позивача, а також копією Банківської виписки щодо руху коштів по рахунку [PERSON] в період з 01.01.2011-26.11.2015 роки. Відповідач офіційно працевлаштований на Державному підприємстві «Іллічівський Морський Торговельний Порт» на посаді змінний стивідор з 29.08.1996 року по теперішній час. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки відповідача; копією робочого графіку відповідача за травень 2015 року; копією Табелю обліку робочого часу за червень-листопад 2015 року, довідками про доходи. Згідно останньої довідки від 09.02.2016 року №223, виданої ДП «Іллічівський Морський Торговельний Порт» на ім.*я [PERSON] вбачається, у період з серпня 2015 року по січень 2016 року середня заробітна плата відповідача складає 5 700,73 гривень. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб від 29.03.2014 року, актовий запис № 371, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. З представлених суду доказів та пояснень представника відповідача вбачається, що дружина відповідача, [PERSON] - [PERSON] хворіє та потребує регулярної медичної допомоги, придбання медикаментів. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.09.2015 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання матері, [PERSON], 1955р.н. у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 10.06.2015 року, довічно. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.02.2016 року вказане рішення залишено без змін. На виконання Ухвали суду від 29.09.2015 року про витребування доказів, ДП "В.Шипс (Україна)" листом №20026 від 22.10.2015 року було надано інформацію, згідно якої вбачається, що відповідач, [PERSON] не перебував у трудових відносинах з ДП "В.Шипс (Україна)" та надання довідки про працевлаштування Відповідача з зазначенням його посади та посадового окладу, банківських рахунків, на які було перераховано заробітну плату відповідачу - не є можливим. З повторної інформації ДП "В.Шипс (Україна)", надісланої на адресу суду листом №20282 від 05.02.2016 року також вбачається, що [PERSON] не був працевлаштований у ДП "В.Шипс (Україна)". У 2014 році [PERSON] за трудовим контрактом іноземного роботодавця при посередництві ДП "В.Шипс (Україна)" був тимчасово працевлаштований на іноземне судно на посаду старшого помічника капітана, на термін чотири місяці. Однак судом не може бути взято до уваги вказані документи, представлені ДП "В.Шипс (Україна)", тому як вони не підтверджують постійне офіційне працевлаштування відповідача. Вказаний контракт не є підтвердженням отримання відповідачем зазначеної у ньому відповідної суми доходу. Копія контракту, укладеного відповідачем з іноземним роботодавцем від 08.10.2014року належним чином не засвідчена, відсутній підпис, посада особи, яка видала зазначений документ. Крім того, дату укладання вказаного контракту вказано 08.10.2014року з послідуючим терміном дії у чотири місяці, тобто термін контракту сплив до дати звернення позивача до суду. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.58ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.185ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні та надаються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. На виконання ухвали суду від 01.02.2016 року про витребування доказів, судом з Адміністрації Державної прикордонної служби України було отримано лист за вих. №0.64-1937/0/15-16 від 11.02.2016 року щодо перетинання кордону України [PERSON] у період з 01.01.2013 року по 11.02.2016 року. Проте, з представленої інформації не вбачається порушення відповідачем норм чинного законодавства, тому що ніяких обмежень, щодо перетинання кордону України, відповідачу встановлено не було. Крім того, з моменту подачі позову виїзди відповідача за територію України мають короткотривалий характер, що ніяким чином не може бути пов*язано з твердженнями позивача щодо працевлаштуванням відповідача на судна торгівельного флоту. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Представлена представником позивача копія резюме відповідача, [PERSON] від 2010 року, тобто за минулі роки, не є підтвердженням працевлаштування відповідача моряком на суднах торгівельного флоту на теперішній час і не має причино наслідкового зв*язку з предметом позову. Довідки № 223 від 09.02.2016 року та від 28.05.2015 року за №993 ДП «Іллічівський Морський Торговельний Порт» підтверджують працевлаштування відповідача на теперішній час та наявність постійного, регулярного доходу у відповідача. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Крім того, суд не приймає до уваги питання, поставлені представником позивача у межах отримання належних доказів, відносно витребування інформації про наявність нерухомого та рухомого майна у відповідача та його теперішньої дружини, тому що вказані обставини жодним чином не стосуються предмету позову. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка. Згідно представлених стороною відповідача доказів, [PERSON] на теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в Комунальній установі «Одеський Обласний Клінічний медичний центр». Відповідно до абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 , суд бере до уваги наступні обставини на підставі яких визначається розмір аліментів:1) матеріальне становище платника аліментів (згідно п.2 ч.1 ст.182 СК України).2) стан здоров'я платника аліментів (згідно п.2 ч.1 ст.182 СК України);3) інші обставини, що мають істотне значення (згідно п.4 ч.1 ст.182 СК України), Відповідно до ч.1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При постановленні рішення судом враховані стан здоров'я та матеріальне становище дитини, також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. Згідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15.07.1999 року прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, забезпечення його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім цього, згідно до пп.4 п.2 статті 41 Бюджетного кодексу України, прожитковий мінімум застосовується у розмірах і на умовах, діючих у грудні попереднього бюджетного періоду та Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує принцип розумності та гуманності, а також потреби дитини відповідного віку з урахуванням її розвитку в суспільстві, які задовольнити виходячи з 30% прожиткового мінімуму не є можливим. Приймаючи рішення та задовольняючи частково вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, враховуючи перебування на утриманні відповідача матері пенсійного віку, стан здоров*я платника аліментів та його офіційний щомісячний дохід, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В зв'язку із цим, судовий збір у розмірі 243,6 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial