Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2015 року в ефірі Каналу "2+2" було продемонстровано 32 підсумковий випуск проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали", в якому поширено недостовірну інформацію про [PERSON], як народного депутата України та суб'єкта права законодавчої ініціативи, згідно чинного законодавства України. Починаючи з 27 хвилини 56 секунди та по 28 хвилину 08 секунду підсумкового випуску телепрограми зазначено неправдиву інформацію наступного змісту: "...в Верховной Раде он стреляет куда хуже: из 29 - поданных им законопроектов и правок к законам Верховной Радой не был утвержден ни один. Почти три десятка выстрелов - и все мимо". На думку позивача, очевидним є факт того, що з тлумачення буквального змісту інформації телеглядач приходить до висновку, що жоден із проектів Законів України, ініційованих позивачем, як народним депутатом України - суб'єктом законодавчої ініціативи, самостійно або в ініціативі із іншими народними депутатами України, не був прийнятий Верховною Радою України відповідно до Конституції України та Закону України « Про Регламент Верховної Ради України". Однак, така інформація щодо участі [PERSON] у законотворчій діяльності Верховної Ради України, яка була висвітлена у підсумковому випуску телепрограми 19 липня 2015 року, є недостовірною, що підтверджується, зокрема, відомостями, розміщеними на офіційному сайті Верховної Ради України станом на 19 липня 2015 року, відповідно до яких [PERSON], як суб»єктом законодавчої ініціативи, станом на дату виходу в ефірі каналу «2+2» підсумкового випуску телепрограми було подано на розгляд Верховної Ради України загалом: 29 законопроектів ( з них стали чинними актами-6, направлено на підпис Президенту-1, повернуто з підписом від Президента-1, надано на ознайомлення-11, вручено подання комітету про розгляд-2, обговорення-1, передано на доопрацювання в комітет-2, направлено доручення щодо аналізу застосування-5 та 9 Постанов Верховної Ради України ( з них стали чинними актами-6, підписаних-6, поданих на ознайомлення-2, вручено подання комітету про розгляд-1. Враховуючи вказану інформацію, станом на 19.07.2015 року Верховною Радою України у порядку, встановленому Конституцією України та Законом про Регламент ВР України, було прийнято в цілому 7 проектів Законів України, поданих позивачем самостійно та у ініціативі із іншими народними депутатами України. Позивач вважає, що інформація каналу «2+2», поширена у підсумковому випуску не відповідає дійсності та викладена неправдиво, а отже вважається недостовірною інформацією та підлягає спростуванню у встановленому законом порядку. Крім того, зазначає, що поширенням недостовірної інформації щодо його діяльності було порушено конституційне право позивача на повагу до його власної честі та гідності, а також ділової репутації як народного депутата України, представника народу України та, безпосередньо, своїх виборців у вищому законодавчому органі країни - Верховній Раді України. Вказаними вище неправомірними діями позивачу було завдано моральної шкоди, яка в даному випадку полягає у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації позивача. Просить визнати недостовірною та такою, що посягає на честь, гідність та ділову репутацію народного депутата України [PERSON] інформацію, поширену у 32 підсумковому випуску проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" на Каналі "2+2" 19 липня 2015 року щодо народного депутата України [PERSON]. Зобов'язати ТОВ «ГРАВІС-КІНО» спростувати в найближчому [із дати набрання рішенням суду законної сили] підсумковому випуску програми проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" (або випуску інформаційних новин у випадку закриття програми або припинення її мовлення), в ефірі Каналу "2+2" недостовірну інформацію, поширену в 32 підсумковому випуску проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" 19 липня 2015 року щодо народного депутата України [PERSON], розмістивши та зачитавши автором вказаної програми текст спростування наступного змісту: «В 32 підсумковому випуску проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" 19 липня 2015 року авторами проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" було поширено недостовірну інформацію про народного депутата України - [PERSON], а саме: "....в Верховной Раде он стреляет куда хуже. Из 29 поданных им законопроектов и правок к законам Верховной Радой не был утвержден ни один. Почти три десятка выстрелов - и все мимо". Канал "2+2" та автори проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" звертають увагу телеглядачів, що зазначена вище інформація не відповідає дійсності, у зв'язку із чим, Канал "2+2" та автори проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" спростовують вказану недостовірну інформацію". Зобов'язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРАВІС-КІНО" письмово повідомити народного депутата України [PERSON] про дату та час випуску проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали" на Каналі "2+2", в якому буде спростовано недостовірну інформацію, шляхом розміщення та оголошення тексту спростування. Зобов'язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАВІС-КІНО" відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, шляхом перерахуванням вказаної суми на банківський рахунок Благодійного фонду "АРМІЯ СОС" (код ЄДРПОУ 39363613), № 16002056204356, відкритий у ПАТ "КБ ПРИВАТБАНК" (код ЄДРПОУ 14360570, код банку 380269). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ»Гравіс-Кіно» у судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Статтею 12 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати, в тому числі, безпідставного посягання на його честь і репутацію. При цьому, кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. Згідно з ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: честь, гідність і ділова репутація. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009, № 1 роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При цьому, у вказаній вище постанові Пленум Верховного Суду України орієнтував суди на те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року під поширенням інформації слід розуміти поширення її по телебаченню. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 Цивільного процесуального кодексу України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести лише факт поширення інформації відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні 19 липня 2015 року в ефірі Каналу "2+2" було продемонстровано 32 підсумковий випуск проекту журналістських розслідувань "Секретні матеріали", в якому поширено інформацію про [PERSON], як народного депутата України та суб'єкта права законодавчої ініціативи, згідно чинного законодавства України. Так, починаючи з 27 хвилини 56 секунди та по 28 хвилину 08 секунду підсумкового випуску телепрограми зазначено інформацію наступного змісту: "...в Верховной Раде он стреляет куда хуже: из 1 - поданнях им законопроектов и правок к законам Верховной Радой не был утвержден ни один. Почти три десятка выстрелов - и все мимо". Позивач вважає, що очевидним є факт того, що з тлумачення буквального змісту і інформації телеглядач приходить до висновку, що жоден із проектів Законів України, ініційованих позивачем, як народним депутатом України - суб'єктом законодавчої ініціативи, самостійно або в ініціативі із іншими народними депутатами України, не був прийнятий Верховною Радою України відповідно до Конституції України та Закону України "Про Регламент Верховної Ради України". Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначає, що відповідач не повідомляв і не поширював конкретних фактів та відомостей з діяльності позивача, він лише критично та негативно оцінив діяльність позивача на посаді народного депутата України, вживаючи при цьому іронічні, провоковані, дещо шокуючи, але цілком дозволені мовні засоби. Таким чином, критичні судження відповідача містять у собі негативну оцінку дій позивача, і не підлягають спростуванню. Однак, суд не може погодитись з даними твердженнями, оскільки вважає, що відповідачем була розповсюджена недостовірна інформація про [PERSON], як народного депутата України та суб»єкта права законодавчої ініціативи, згідно чинного законодавства України, оскільки в поширеній інформації чітко зазначено, що з 29 поданих позивачем законопроектів та правок Верховною Радою жоден не був затверджений. Вказана інформаціє, на думку суду є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Так, відповідно до наданої суду довідки до переліку законопроектів, внесених позивачем у період з початку скликання до 19.07.2015 року, [PERSON], як суб»єктом законодавчої ініціативи, станом на дату виходу в ефірі каналу «2+2» підсумкового випуску телепрограми було подано на розгляд Верховної Ради України загалом 29 законопроектів та було прийнято в цілому 7 проектів Законів України, поданих позивачем самостійно та у ініціативі із іншими народними депутатами України. Зважаючи на це, поширення каналом «2+2» недостовірної інформації щодо участі позивача у законотворчій роботі та результатів такої діяльності, які не відповідають дійсності та, зокрема, суперечать офіційно - опублікованій Верховною Радою України інформації - порушує гарантоване Конституцією право позивача на повагу до його гідності та честі, а також посягає на його ділову репутацію, як народного депутата України. Відповідно до статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації, а саме: спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію; поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює; фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання недостовірною та такою, що посягає на честь, гідність та ділову репутацію народного депутата України [PERSON] інформації, поширеної у 32 підсумковому випуску проекту журналістських розслідувань «Секретні матеріали» на каналі «2+2» 19 липня 2015 року та зобов»язання спростувати таку інформацію знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» суб»єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. Орган державної влади - колегіальний та(або) одноособовий орган, який наділений юридично визначеними державно-владними повноваженнями та необхідними засобами і механізмами для виконання функцій і завдань держави. Ці органи формуються шляхом виборів і створюються державою, мають відповідну внутрішню організаційну структуру. Верховна Рада України відноситься до органів державної ( законодавчої) влади, і народний депутат України - це її посадова особа. Отже, чинне законодавство прямо забороняє позивачеві вимагати відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про зобов»язання відповідача письмово повідомити позивача про дату та час випуску проекту журналістських розслідувань «Секретні матеріали» на каналі «2+2», в якому буде спростовано недостовірну інформацію, шляхом розміщення та оголошення тексту спростування, оскільки вони є безпідставними та не відповідають чинному законодавству. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також судові витрати, відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 68 Конституції України, ст.ст. 201, 277, 297 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», керуючисть ст. ст. 10, 11, 60,88,179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: partial