Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. 03.02.2017 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовної вимоги, в якій просить визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, яку прийняв у спадщину [PERSON] після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що по [ADDRESS] в колишньому колгоспному дворі станом на 15.04.1991 року проживали дід позивача - [PERSON], баба позивача - [PERSON], їх син [PERSON] та прабаба [PERSON]. Мама позивача [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є їх внукою. В дворі стала постійно проживати з 25.06.1996 року. [INFO] померла прабаба позивача - [PERSON], 09.11.1991 року [PERSON] вибув з двору, [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Її спадковим майном залишилась земельна частка (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах, вартість якої на даний час 85437,82 грн., на території Серафинецької сільської ради та належна частка в житловому будинку і господарських будівлях. [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали в дворі і вели спільне господарство. [PERSON] після смерті дружини [PERSON] прийняв її спадкове майно - частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельну частку (пай) і відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( 1963р.) визнається таким, що прийняв спадщину. 28.03.2003 року [PERSON] в Серафинецькій сільській раді склав заповіт, яким на випадок смерті заповів позивачу, все належне йому майно. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач постійно проживала з дідом на час відкриття спадщини, продовжує проживати в будинку по даний час і відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями, дідова земельна ділянка розміром 1,3264 га та бабина земельна частка (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті [PERSON] рішенням Городенківського районного суду від 25.04.2016 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Даний будинок зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і позивач уже стала власником житлового будинку з господарськими будівлями. Нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори 26.04.2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку [PERSON] і позивач також стала власником спадкової земельної ділянки. Видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах, на яку оформити свої спадкові права за життя не встиг дід [PERSON], нотаріус не має можливості так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Рекомендовано в судовому порядку вирішити про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай). В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнають повністю. Серафинецька сільська рада не заперечує проти позову. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03.06.1996 року [PERSON] померла [INFO] в с. Серафинці. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON], 1934 року народження та [PERSON], 1937 року народження одружилися 14.04.1957 р., що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) розміром розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, згідно сертифікату серія [NUMBER]. Даний факт підтверджено копією рішення третьої сесії другого демократичного скликання Серафинецької сільської ради народних депутатів від 13.05.1995 року "Про хід реалізації в селі земельного законодавства щодо приватизації та паювання землі", архівним витягом № Я-13/01-15 від 15.07.2016 р. з додатку до рішення третьої сесії Серафинецької сільської ради народних депутатів від 13.05.1995 року "Про хід реалізації в селі земельного законодавства щодо приватизації та паювання землі", архівною копією розпорядження Городенківської районної державної адміністрації від 20.04.2000 року № 138 „ Про заміну сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право на земельну част\-ку (пай) державного зразка", витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на земе\-льну частку (пай), що видається Городенківською районною державною адміністрацією на території Серафинецької сільської ради. Згідно довідки № 44 від 03.03.2016 року, виданої Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що [PERSON] отримала сертифікат на право приватної власності на землю 10.11.1995 року серії [NUMBER], земельна частка в умовних кадастрових одиницях 100,01, вартість становила 10147,01 грн. В районній газеті "Край"№ 45 (1380) від 17.11.2016 року розміщено оголошення про те, що втрачений земельний сертифікат серії [NUMBER] від 29.04.2000 р. [PERSON] вважати недійсним. Листом Відділу держгеокадастру у Городенківському районі № 29-28-0.5-752/2-16 від 14.07.2016 року стверджено, що нормативна грошова оцінка земельної частки (паю), площею 100,01 ум.кад.га на території Серафинецької сільської ради станом на 2016 рік становить 85437,82 грн. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв та придбав [PERSON], так як на час смерті дружини проживав разом з нею, вели спільне господарство, що стверджено випискою з погосподарської книги № 5 Серафинецької сільської ради та довідкою № 722 від 24.11.2016 року, виданих виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради. За заповітом від 28.03.2003 р., посвідченим виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 30, [PERSON] заповів на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме йому і на що він за законом матиме право - онуці [PERSON]. [PERSON] був дідусем позивача по материній лінії, про що свідчать: копія свідоцтва про народження матері позивача - [PERSON] серії [NUMBER], видане 15.03.1958 року; копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 2.05.1978 р., яким стверджено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]; копія свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Серафинецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 28.03.2003 р. є [PERSON] (позивач). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент його смерті була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем, про що свідчить виписка з погосподарської книги № 5 Серафинецької сільської ради. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, згідно сертифікату серія [NUMBER], яку прийняв у спадщину після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 327, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер [INFO] є [PERSON], [INFO]; спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3264 гектара, кадастровий номер - [NUMBER]. Як слідує з копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2016 року по справі № 342/268/16-ц (провадження № 2/342/274/2016), за [PERSON], 1979 року народження визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], власником (головою колгоспного двору) якого був [PERSON]. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1424/02-31 від 08.11.2016 р. слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON], померлого [INFO], на земельну частку (пай), яка належала йому, а також його дружині [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її чоловік, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки спадкоємець не надав сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В силу вимог ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, тому суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст.ст. 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved