Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» (надалі Відповідач) про стягнення неповернутого банківського вкладу, 3% річних від просроченої суми, інфляційних втрат і моральної шкоди та просила стягнути з Відповідача на її користь неповернутий вклад розміром 100000 грн.; стягнути з Відповідача 3% річних за період з 16.10.2014 по 23.12.2014 року розміром 558,90 грн., втрати від інфляції за цей же період у розмірі 4345,60 грн., та 5000 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2014 року між нею та Відповідачем укладено договір банківського вкладу № 338236 за яким Відповідач прийняв від Позивача грошові кошти (вклад) в сумі 100000 грн., з датою повернення вкладу 04.10.2014 року. 15.10.2014 року Позивач звернулась до Відповідача з вимогою про повернення суми вкладу і виплати відсотків, однак їй службовими особами банку відмовлено у видачі вкладу, мотивуючи таку відмову відсутністю готівки. На повторне прохання Позивача про перерахування її коштів на рахунок в іншій банківській установі, керівництво Вінницького відділення банку в усній формі відмовило, посилаючись на відсутність дозволу київського офісу. Таким чином Позивач вважає, що відповідачем порушено зобов'язання відповідно до Договору банківського вкладу № 338236 від 20.08.2014 року щодо повернення суми вкладу, чинне законодавство та її права як вкладника. Вказаний позов подано до Вінницького міського суду Вінницької області відповідно до вимог п. 5 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (Позивач є споживачем банківських послуг, а тому на нього розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідно до п. 7 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (відділення № 3 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», уповноваженою особою якого було укладено договір банківського вкладу (депозиту), розташоване у м. Вінниці, проспект Космонавтів 42). У судовому засіданні Позивач та її представник - адвокат [PERSON], просили врахувати, що станом на день розгляду справи відповідачем частково повернуто суму депозиту, та його залишок відповідно становить 99475 грн. 30 коп., в іншій частині позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з урахуванням проведеної виплати також просили стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4384, 80 грн. В судове засідання представник відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на позицію позивача та її представника, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим а тому підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що 20.08.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 338236 (ВКЛАД «ЛОЯЛЬНИЙ") строком на 45 календарних днів до 04 жовтня 2014 року (Дата повернення), з процентною ставкою з дати 20.08.2014 року - 20,5 % річних, а з дати 19.09.2014 року - 3 % річних, на суму вкладу 100000 грн. (п. 2 Договору). Відповідач зобов'язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену у п. 2 цього Договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням спеціального платіжного засобу) рахунок Вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви Вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та (або) виписки з Депозитного рахунку. (п. 3.1.4. Договору). Банк зобов'язався повернути суму вкладу та виплачувати проценти на рахунок № [NUMBER].(а.с. 24-27). Кошти в сумі 100000 грн. згідно платіжного доручення від 20.08.2014 року № 7316 внесено Позивачем 20.08.2014 року на депозитний рахунок [NUMBER], що відповідає п. 2 Договору. (а.с.28). Згідно ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі; письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту; у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. П.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності,(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9. глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Отже, платіжне доручення № 7316 від 20.08.2014 року (а.с. 28) є «іншим документом» у розумінні ст. 1059 ЦК України та п.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, а тому внесення Позивачем грошових коштів у сумі 100000 грн., за Договором банківського вкладу № 338236 від 20.08.2014 року (ВКЛАД "ЛОЯЛЬНИЙ") є доведеним. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника; умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року. З матеріалів справи вбачається, що Позивач виконала взяті на себе зобов'язання, надавши 20.08.2014 року в розпорядження Відповідачеві грошові кошти в сумі 100000 грн., згідно договору № 338236 від 20.08.2014 року як вклад "ЛОЯЛЬНИЙ", однак відповідач по завершенню терміну дії договору (04.10.2014 року) та на звернення Позивача від 15.10.2014 року не повернув суму банківського вкладу а також не надав позивачу реальну можливість розпорядитись грошовими коштами, перерахувавши кошти на поточний рахунок [NUMBER], з якого позивач не може зняти грошові кошти, оскільки всі транзакції за вказаним рахунком, які позивач намагалась здійснити за допомогою платіжної картки № 5351301210628315 - електронними системами відхилено, чим істотно порушив умови укладеного договору, а тому має нести відповідальність, визначену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Перерахування коштів на поточний рахунок № [NUMBER], за умови ненадання реальної а не примарної можливості Позивачеві розпорядитись своїми грошовими коштами суд розцінює як неналежне виконання зобов'язання відповідачем, виходячи з наступного. Згідно п.1.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, а за договором банківського вкладу вкладні (депозитні рахунки). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору. Наявні у матеріалах виписки по рахунку [NUMBER] (а.с. 35), та чеків про залишок грошових коштів на вказаному рахунку свідчать про те, що станом на 10.02.2015 року залишок коштів становить 99475 грн. 30 коп., що підтверджує невиконання відповідачем свого обов'язку, визначеного п. 3.1.4. Договору. Враховуючи вищевикладене, неповернутий банківський вклад за Договором банківського вкладу № 338236 від 20.08.2014 року у розмірі 99475 грн. 30 коп. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 2 Договору банківського вкладу № 338236 від 20.08.2014 року передбачено, що датою повернення вкладу є 04.10.2014 року. Згідно письмової заяви Позивача №28В/636 від 15.10.2014 року, позивач звернулась за видачею вкладу 15.10.2014 року, та не отримала кошти за своєю заявою, а отже саме цього дня Позивач дізналась про порушення свого права. (а.с. 29). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов'язання та трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 16.10.2014 року по 23.12.2014 року також підлягають до задоволення. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, починаючи з 16.10.2014 року, виконання даного грошового зобов'язання є простроченим. Індекс інфляції за період, протягом якого нараховуються інфляційні втрати (жовтень - грудень 2014 року), становив 104,3456% (відповідно за жовтень - 102,4; за листопад 101,9), тобто розмір інфляційних втрат складає: 100000 грн. * 104,3456/100 - 100000 грн. = 4345, 60 грн. Період прострочення виконання грошового зобов'язання з 16.10.2014 року до 23.12.2014 року (згідно позовних вимог) становить 68 календарних днів, а тому розмір 3% річних складає: 100000 грн.*3%*68/365= 558,90 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем у розмірі 5000 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки ні договором банківського вкладу (депозиту), ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат у виді витрат на правову допомогу в сумі 4384, 80 грн. не ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1, якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, яка полягала у наданні представником позивача [PERSON] правової допомоги у судовому засіданні на протязі 20 хв., наданні консультацій щодо правовідносин що склались між позивачем та відповідачем на протязі 1 год., та витрати за складання позовної заяви, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи на протязі 3 - х годин, а всього за надання правової допомоги на протязі 4 год. 20 хв. в сумі 2111, 20 коп., відповідний розрахунок судом здійснено виходячи з пропорції 40% мінімальної заробітної плати за 1 год. участі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з Відповідача на користь держави 1043, 79 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial