Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області про визнання його права на державну соціальну допомогу, встановлену ст.6 Закону України від 18.11.2004 року №2195-TV «Про соціальний захист дітей війни» на отримання не нарахованого (недоотриманого) несплаченого (недосплаченого) її розміру з 01.01.2007 року по 31.12.2009 ку з вини відповідача, визнання дій відповідача, по суті виниклих з ним правовідносин у зв*язку з його правом на соціальну допомогу дітям війни-неправомірними, зобов*язання Управління ПФУ в Першотравневому районі Донецької області, нарахувати на його користь та виплатити недоотриману по його провині йому, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року, в розмірі 3841 гривні 50 копійок, оскільки він має статус «дитини війни» і на нього розповсюджуються дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В судове засідання позивач не заявився, в позовній заяві просить справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача також в судове засідання не з*явився, відповідач надав суду письмове ієречення, в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача. В запереченні відповідач посилається на те, що порядок надання пільг, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Кабінетом Міністрів України у 2006 році не було розроблено. Відповідно до п.12 ст.71 кону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом на 2007 рік зупинено, зокрема, дію ст..6 Закону України «про соціальний захист дітей війни». Ст.111 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» передбачено підвищення до пенсії «дітям війни» в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. На підставі зазначених норм, дітям війни виплачувалось підвищення до пенсії з 01.01.07року у розмірі 19 гривень, з 01.04.07 року-19,35 ивень, з 01.10.07року-19,75 гривень. Підпунктом 2 п.41 розділу II Закону України «Про державний бюджет сраїни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме, текст статті 6 викладений в такій редакції: «дітям війни(крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або що місячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що планується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни», законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акта, який було визнано у подальшому неконституційним. Натомість старий закон, що втратив юридичну чинність тільки за спеціальною вказівкою нового нормативного акту, може поширювати свою дію на відповідні правовідносини. А ні Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від .05.08р, а ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено відновлення дії ст..6 Закону України «Про ціальний захист дітей війни» в редакції до 01.01.08року. Відповідно до ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет фаїни на 2009 рік» №835-VI від 26.12.2008 року(зі змінами та доповненнями) Кабінету Міністрів України дано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства значаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Таким чином, підвищення «дітям війни» виплачується органами Пенсійного фонду відповідно до чинного на певний час законодавства. Враховуючи вищезазначене та відповідно до ст. 128 ЦПК України, відповідач просить в позові-відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.9). Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чиності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Дію статті 6 зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 року №3235-IV "Про державний бюджет України на 2006 рік", що не дає права на його застосування, а тому у позивача не було права і отримання зазначеної в позові доплати до пенсії в 2006 році. Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» також зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про оціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» визначено основи соціального захисту дітей війни а гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 6 цього Закону передбачено виплату державної соціальної підтримки дітей війни, яка додатково иплачується до пенсії. Вказала соціальна підтримка не може розцінюватись як пенсія або її складова частина. Тобто, йдеться про різні види правовідносин в системі соціального забезпечення та державної соціальної ідтримки. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких аконодавчих актів України» від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист ітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії бо щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість енсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу і «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про державний бюджет України на 008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року щодо внесення змін до акону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України. Отже, положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" стосовно того, що дітям ійни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується шість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, були чинними з 9 липня 2007 року до 31 грудня 307 року та з 22 травня 2008 року. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінегу Міністрів України їдано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства ізначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, зредбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним )итерісм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні дносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист тей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Тому, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового >вічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися цповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Суд вважає за необхідне зазначити, що загальносуспільні потреби-це потреби, направлені на задоволення ього суспільства, а у цьому випадку спірні виплати направлені на задоволення потреб обмеженого кола юживачІв, зокрема визначених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему ( про що, зокрема зазначено у шенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 21/2005), пов`язану з реалізацією права на соціальний хист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і юрмулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії омадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, лежать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою нституцІйного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом ийняття нових законів або внесення змін до чинних законів заст. 22 Конституції України не допускається. Постановляючи судове рішення у даній справі, суд виходить з того, шо конституційні принципи, на яких зується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи І право на пенсійне їезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 ст. 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22,23. гтиною І статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, /жене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, ходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, орони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед дом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу м`х вимог або заперечень. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає юволенню частково. Є достатньо підстав про визнання права за позивачем на отримання нсвиплаченої цальної допомоги, встановленої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % іімальної пенсії за віком на відповідний період часу з 07 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 івня 2008 року по 31 грудня 2009 року, визнання дій відповідача-Управління ПФУ в Першотравневому іоні Донецької області, по суті виниклих з позивачем правовідносин у зв*язку з його правом на соціальну юмогу дітям війни-неправомІрними та зобов*язання управління Пенсійного фонду в Першотравневому районі Донецької області нарахувати на користь позивача та виплатити недоотриману щомісячну державну\~ соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 іудня 2009 року.

Outcome: partial