Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

С(Ф)Г « Костюченко М.І. » звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості насіння соняшнику. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.09.2016 року Близнюківським районним судом Харківської області винесено ухвалу про забезпечення позову у цивільній справі № 612/403/16-ц (за позовом ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г « Костюченко М.І. » та фізичних осіб про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності на врожай соняшнику 2016 року), якою зобов`язано зібраний врожай соняшнику 2016 року із земельних ділянок сільськогосподарського призначення позивача, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, передати на відповідальне зберігання [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання законної сили рішенням суду по цій справі. 09.09.2016 року на виконання названої вище ухвали Близнюківського районного суду Харківської області головним державним виконавцем Близнюківського РВДВС ГТУЮ у Харківській області, було передано відповідачу майно позивача, а саме насіння соняшнику загальною вагою 79050 кг. 10.09.2016 року на виконання названої вище ухвали Близнюківського районного суду Харківської області головним державним виконавцем Близнюківського РВДВС ГТУЮ у Харківській області було передано відповідачу майно позивача, а саме насіння соняшнику загальною вагою 88280 кг. Про отримання майна у вигляді соняшника загальною вагою 167330 кг свідчать і власноруч написані відповідачем розписки на актах державного виконавця від 09.09.2016 року та від 10.09.2016 року. 28.09.2017 року Близнюківським районним судом Харківської області у названій справі було винесено ухвалу(залишену без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 15.05.2018), якою позовну заяву ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г « Костюченко М.І. » та фізичних осіб про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності на врожай соняшнику 2016 року-залишено без розгляду. 12.09.2016 року у зв`язку з виконанням, а саме передачею соняшнику відповідачу [PERSON] , відповідне виконавче провадження було закінчено. Таким чином, 09-10.09.2016 року відповідач в рамках виконавчого провадження № 52184906 отримав майно позивача у вигляді насіння соняшнику загальною вагою 167330 кг. Вищевказане майно, а саме врожай соняшника 2016 року загальною вагою 167330 кг., яке було передано відповідачу, належить С(Ф)Г " Костюченко М.І. ", оскільки воно було вирощене на зареєстрованих орендованих ним земельних ділянках, які він весною обробляв, вносив добрива та здійснив посів соняшника. 07.09.2018 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області(залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 21.02.2019) у справі № 612/403/16-ц було скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 року. В серпні 2018 року та березні 2019 року відповідачу направлялися вимоги про повернення безпідставно набутого майна, але останні були залишені без задоволення. Таким чином, відповідач отримав насіння соняшнику загальною вагою 167330 кг, що належить позивачу, за правовою підставою, яка згодом відпала, і зобов`язаний повернути потерпілому вказане майно. Позивач стверджує, що на дату звернення з цим позовом до суду, вказане майно С(Ф)Г « Костюченко М.І. » відповідачем не поверталося. В силу характеристик насіння соняшнику і строку його зберігання виникла неможливість повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, отже має бути відшкодована відповідачем його вартість. На дату звернення з цим позовом до суду, будь-яких правових підстав перебування майна С(Ф)Г « Костюченко М.І. » у відповідача немає. Згідно п. 8.3 Національного стандарту України «Насіння сояшнику. Технічні умови» ДСТУ 7011:2009 - соняшник розміщують та зберігають окремо за класами у чистих, сухих, без стороннього запаху, не заражених шкідниками зерносховищах, згідно з санітарними правилами та умовами зберігання, які затверджені у встановленому порядку. Під час розташування та зберігання соняшнику враховують його стан за вологістю та засміченістю відповідно до вказаного ДСТУ. Гарантійний строк зберігання насіння соняшнику - 6 місяців з дня закладання на зберігання. Виходячи з тривалого часу перебування соняшника у відповідача (з дня закладання на зберігання 09 та 10 вересня 2016 року пройшло понад 30 місяців), відсутності у відповідача будь-якого спеціалізованого зерносховища з відповідними умовами для довгострокового зберігання соняшнику (понад один місяць), соняшник переданий відповідачу на зберігання об`єктивно не міг зберегти притаманні йому властивості як насіння соняшника на дату звернення з цим позовом і не може бути повернений позивачу в натурі у стані придатному для його подальшої реалізації. Окрім цього, згідно п. 6.2 договору зберігання № ДЗ-2 від 08.09.2016 року, укладеного між відповідачем (зберігач) і TOB ДСП «БП» (поклажедавець), строк цього договору і, як наслідок, строк зберігання майна позивача сплинув 30.06.2017 року. Позивач стверджує, що станом на дату звернення з цим позовом, існує неможливість повернути йому в натурі відповідачем насіння соняшнику загальною вагою 167330 кг, що вимагає стягнення з відповідача відповідного відшкодування майна. Відповідно до висновку Універсальної біржі «Україна» від 24.06.2019 року № 21 вартість насіння соняшника загальною вагою 167330 кг складає 1 807 164 грн. 00 коп. Отже, відповідач має відшкодувати позивачу вартість безпідставно набутого майна в розмірі 1807164 грн. 00 коп. Враховуючи викладне, позивач просив стягнути з відповідача на користь С(Ф)Г « Костюченко М.І. » 1807164 грн. 00 коп. в якості відшкодування вартості насіння соняшнику вагою 167330 кг. та стягнути з відповідача по справі на користь позивача судові витрати та витрати на професійну правову допомогу. У відповіді на відзив на позовну заяву(т.3 а.с. 2-6) зазначив, що правовою підставою для набуття відповідачем майна позивача є не договір зберігання, а саме ухвала Близнюківського районного суду Харківської області про забезпечення позову у цивільній справі № 612/403/16-ц. Вказана правова підстава відпала (було скасовано заходи забезпечення позову) 21.02.2019 року. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні). Отже зберігання майна відповідачем в спірному випадку є наслідком його арешту ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області, а не укладення будь-яких цивільно-правових договорів. Відповідно до ч.11 ст. 158 ЦПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. Отже, відповідач, як особа, яка виконувала заходи забезпечення позову, був повідомлений про скасування забезпечення позову і мав можливість належним чином виконати обов`язок з повернення майна його власнику. Зміст заперечень відповідача та відсутність жодних дій, спрямованих на відновлення прав С(Ф)Г « Костюченко М.І. » після отримання ухвали суду про відкриття провадження, також, на думку позивача, свідчить про набуття [PERSON] майна позивача та небажання його повернути потерпілому. Посилання відповідача на те, що він не є стороною у справі № 612/403/16-ц і до нього не може бути пред`явлений позов С(Ф)Г « Костюченко М.І. » не ґрунтуються на чинних приписах ст.1212 ЦК України. Повернення набувачем безпідставно набутого ним майна потерпілому передбачає надання майна у фактичне володіння та користування потерпілому або відшкодування останньому його вартості і не вимагає будь-якого додаткового тлумачення щодо порядку або способу виконання, встановленого ст. 1212 ЦК України обов`язку. Згідно позовної заяви, поданої С(Ф)Г " Костюченко М.І. " до [PERSON] в 2017 році в рамках кримінальної справи № 646/5246/17 за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 120162203800000736 від 19.03.2016 року у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та заяви про зменшення розміру позовних вимог, позовні вимоги обґрунтовуються завданням С(Ф)Г " Костюченко М.І. " матеріального збитку в результаті протиправних дій [PERSON] . В результаті скоєного злочину у С(Ф)Г " Костюченко М.І. " було викрадено та розтрачено насіння соняшнику загальною вагою 226200 кг на загальну суму 2226200 грн. З огляду заяви про зменшення розміру позовних вимог, поданої представником С(Ф)Г "Костюченко М.І." в 2020 році в рамках кримінальної справи № 646/5246/17 частина врожаю, що належить потерпілому, була передана на зберігання [PERSON] (167 330 кг), а частина в розмірі 58 870 кг вартістю 580 870 грн., була привласнена обвинуваченим [PERSON] . Таким чином, в результаті протиправних дій [PERSON] , С(Ф)Г "Костюченко М.І. " було завдано матеріальний збиток на загальну суму 2226200 гривень, з яких 580 870 грн. підлягають стягненню безпосередньо з обвинуваченого у якості матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за привласнення 58 870 кг насіння соняшника. Предметом позовних вимог, що є предметом розгляду в Лозівському міськрайонному суді Харківської області, є вимоги про стягнення з [PERSON] на користь С(Ф)Г « Костюченко М.І. » 1807164 грн. 00 коп. в якості відшкодування вартості насіння соняшнику вагою 167330 кг. Таким чином, позовні вимоги С(Ф)Г "Костюченко М.І. ", заявлені в рамках кримінального провадження до [PERSON] про стягнення з нього матеріальних збитків за розкрадання та привласнення 58 870 кг насіння соняшника позивача, та позовні вимоги С(Ф)Г "Костюченко М.І. ", заявлені в рамках цивільного провадження до [PERSON] про стягнення вартості соняшника загальною вагою 167330 кг, не є тотожними ані за суб`єктним складом, ані за предметом позовів, ані за юридичними підставами їх пред`явлення. Внаслідок тривалого, а саме більше 36 місяців, строку безпідставного зберігання насіння соняшнику позивача, вказане насіння втратило споживні властивості притаманні насінню соняшника, отже, об`єктивно спірне майно не може бути повернуто позивачу в натурі. Враховуючи вищевказане та довготривалий час перебування насіння соняшнику у відповідача (з дня передання на зберігання 09 та 10 вересня 2016 року), з об`єктивних причин (фізіологічних властивостей насіння, а саме настання процесу самозігрівання насіння соняшнику у зв`язку з довгим строком зберігання на складі) насіння соняшнику втратило притаманні йому властивості та не може бути повернуте позивачу у стані придатному для його подальшої реалізації. Безпідставно набуте відповідачем майно не може бути повернуте в натурі потерпілій особі у зв`язку з його відсутністю за місцем зберігання. Так, згідно заяви про забезпечення позову від 09.09.2016 року поданої ТОВ ДСП «БВ» в рамках цивільної справи № 612/403/16-ц в якості додатків до даної заяви були, зокрема, додані договір на зберігання соняшнику, укладений зі зберігачем ( [PERSON] ), а також паспорт на зерносховище. Відповідно до технічного паспорту, доданого [PERSON] до клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 15.01.2020 року, зерносховище, визначене як місце зберігання майна позивача, представляє собою виробничий будинок «зерносховище», літ. «Д- 1», загальною площею 831,2 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відповідно до клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 15.01.2020 року та доданого до нього договору оренди нежитлових приміщень, «зерносховище», літ. «Д-1», загальною площею 831,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] було передано відповідачем в оренду TOB Компанія «Ботік» на строк 2 роки 11 міс. Будь-яких застережень про наявність в орендованому приміщенні майна третіх осіб або про обмежене використання зерносховища орендарем у зв`язку з наявним там майна позивача, в договорі оренди немає. З наведеного вбачається відсутність за місцем зберігання відповідачем спірного майна позивача та неможливість повернути вказане майно С(Ф)Г « Костюченко М.І. » в натурі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач надав відзив на позовну заяву(т.2 а.с. 188-192) в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог С(Ф)Г « Костюченко М.І. » в повному обсязі. В обґрунтування заперечень на позов зазначив, що 08 вересня 2019 року між [PERSON] та ДСП «БВ» TOB, в особі директора [PERSON] , укладено договір зберігання № ДЗ-2 від 08.09.2016 року. Згідно умов вказаного договору Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору сільськогосподарську продукцію - соняшник. Зберігання продукції здійснюється за адресою: [ADDRESS] - зерносховище. Таким чином посилання позивача - С(Ф)Г « Костюченко М.І. » на невиконання [PERSON] , або не належне виконання умов договору № ДЗ-2 від 08.09.2016 року, та не повернення після спливу строку зберігання майна (насіння соняшника) за договором № ДЗ-2 від 08.09.2016 року, є безпідставним, оскільки С(Ф)Г « Костюченко М.І. » не є стороною по даному договору, тому не може стверджувати про виконання чи не виконання сторонами даного договору умов, а також не може пред`являти претензій щодо вказаного договору, оскільки жодна зі сторін договору № ДЗ-2 від 08.09.2016 року не відступала своїх зобов`язань за вказаним договором нікому, в тому числі і С(Ф)Г « Костюченко М.І. ». Зазначив, що між С(Ф)Г« Костюченко М.І. » та TOB ДСП" "БВ" виникли цивільно-правові відносини з приводу визначення дійсного користувача поля № 25 на території Алісівської сільської ради Близнюківського району, та власника врожаю соняшника з цього поля. Близнюківським районним судом Харківської області від 09.09.2016 року, у справі № 612/403/16-ц, провадження 2-з/612/19/16, за позовом ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г«Костюченко М.І.» та інших фізичних осіб про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності на врожай, задоволено заяву ТОВ ДСП «БВ» про забезпечення позову. Винесено ухвалу, якою встановлено заборони С(Ф)Г «Костюченко М.І.» та його представникам і будь-яким іншим особам чинити будь-які перешкоди у зборі, транспортуванні, складуванні та передачі на зберігання врожаю соняшнику 2016 року ДСП «БВ» ТОВ (та його представникам), а також особам і підприємствам, що надають послуги ДСП «БВ» ТОВ, на спірних земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за 116- ти кадастровими номерами. Передано зібраний врожай соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за 116-ти кадастровими номерами, на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання законної сили рішенням суду по цій справі. 09.09.2016 року вказана ухвала Близнюківського районного суду Харківської області надійшла до Близнюківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області. На виконання зазначеної ухвали державним виконавцем Близнюківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області 09.09.2016 року було відкрито два виконавчі провадження: № 52183566 та №52184906. Постановою головного державного виконавця Стинька Д.П. від 12.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області №612/403/16-ц; 2-з/612/19/16 від 09.09.2016 року про встановлення заборони С(Ф) Г«Костюченко М.І. » та його представникам і будь-яким іншим особам чинити будь-які перешкоди у зборі, транспортуванні, складуванні та передачі на зберігання врожаю соняшника 2016 року ДСП «БВ», а також особам та підприємствам що надають йому послуги на вказаних земельних ділянках, закінчено. Постановою головного державного виконавця Стинька Д.П. від 12.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області №612/403/16-ц; 2-з/612/19/16 від 09.09.2016 року виконавче провадження закінчене. Зібраний урожай соняшника 2016 року зі спірних земельних ділянок передано на відповідальне зберігання [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому. Тобто, [PERSON] не є стороною по справі №612/403/16-ц в рамках якої було забезпечено позов, а лише був визначений відповідно до ухвали суду, як особа відповідальна за зберігання майна. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року по справі № 612/403/16-ц (номер провадження 2-зз/629/2/18), яка набрала законної сили 21.02.2019 року, вирішено: скасувати передачу зібраного врожаю соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області з кадастровими номерами згідно переліку, на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому. Проте в ухвалі суду не міститься жодної вказівки на порядок та спосіб виконання вказаної ухвали. Крім того, Жовтневий районний суд м. Харкова на даний час розглядає справу № 646/5246/17 за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №120162203800000736 від 19.03.2016 року у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України, суть обвинувачення полягає у вчиненні дій, спрямованих на привласнення та розтрату насіння соняшнику врожаю 2016 року, який вирощено на частині поля № 25 , загальною площею близько 100 га, на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. У вказаному кримінальному провадження представником потерпілого С(Ф)Г «Костюченко М.І.» заявлено цивільний позов до обвинуваченого [PERSON] про стягнення 2226200 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину. Вважає, що позивач не добросовісно користується своїми процесуальними правами та шляхом звернення до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із даним позовом хоче легалізувати факти, які є предметом кримінального провадження № 120162203800000736 від 19.03.2016 року у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України. Зазначив, що положення ст.1212 ЦК України застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до приписів ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Виходячи з того, що в жодних договірних відносинах з С(Ф) Г«Костюченко М.І. » [PERSON] не перебував та не перебуває, майно передане на зберігання в рамках виконавчого провадження, а від С(Ф) Г«Костюченко М.І. » [PERSON] жодного майна на зберігання не приймав, -у позивача відсутні підстави стверджувати про наявну заборгованість відповідача перед позивачем. [PERSON] є належним зберігачем переданого йому на зберігання майна, тривалість часу зберігання насіння соняшника залежить не від волі [PERSON] . Тому посилання у позові на вимоги ДСТУ щодо періоду зберігання насіння соняшника є хибними, а строк зберігання цього майна залежить лише від існування заборони в його відчуженні. Зокрема відповідно до ч. 6 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігана майна. Таким чином, у нього відсутні підстави розпоряджатися майном переданим йому на відповідальне зберігання. Також зазначив, що згідно п. 9.2 вимог ДСТУ 7011:2009 "Соняшник. Технічні умови " - Гарантійний строк зберігання насіння соняшнику - 6 міс. з дня закладання на зберігання. Проте згідно п. 9.3 Після закінчення гарантійного строку зберігання, строки зберігання насіння соняшнику продовжують. Тобто вимоги вказаного ДСТУ не визначають граничний термін зберігання насіння соняшнику. Зауважив, що ідентифікувати річ у даному випадку є можливим, оскільки у всіх документах було зафіксовано конкретне місце у якому зберігається майно передане на відповідальне зберігання - зерносховище. Посилання позивача на те, що станом на дату звернення з цим позовом існує неможливість повернути в натурі відповідачем насіння соняшника, є також безпідставним, оскільки порядок виконання судового рішення про скасування забезпечення позову визначено Законом України «Про виконавче провадження», та іншими нормативно-правовими актами, якими керуються органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень. Враховуючи викладене, зазначені обставини є підставами для відмови в задоволенні позову, через невідповідність обраного позивачем способу захисту передбаченим законодавством і те, що позивачем не доведено факту порушення його прав та законних інтересів внаслідок дій саме з боку відповідача, позивачем у даній справі невірно обраний спосіб захисту порушеного права. Щодо вимог про стягнення на користь позивача суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що в порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить даних про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У зв`язку з тим, що розмір витрат на правову допомогу не визначений та не підтверджений позивачем, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання 17.12.2020 та 01.02.2021 не з`явились. Суд визнав неповажною причину неявки відповідача та його представника, зазначену в клопотанні відповідача, яке надійшло через канцелярію суду 01.02.2021. В судовому засіданні 12.10.2020 представник відповідача надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність( т.2 а.с. 173). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2016 році він працював слідчим в групі слідчих у кримінальному провадженні №12016220380000736 за ст.197-1 та іншими статтями КК України. Вказане провадження відкрито на підставі заяви керівника С(Ф)Г « Костюченко М.І. » про викрадення у нього насіння соняшника. В 2016 році під час досудового розслідування кримінального провадження на виконання ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області для проведення обшуку вони прибули на територію ТОВ «Ботік», засновниками якого були [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на відшукання та вилучення насіння соняшника у кількості 478 м.3, але не менше ніж 167 тон. Будучи ознайомленим з ухвалою слічого судді, [PERSON] чинив активний супротив та не надавав можливості проникнути слідчій групі на територію ТОВ «Ботік», заблокувавши в`їзд на територію бетонними плитами та своїм автомобілем Toyota, та не даючи можливості в`їзду техніки та подальшого вивозу насіння соняшника, також [PERSON] було залучено пайовиків, які блокували в`їздні ворота. Під час демонтажу вказаних бетонних плит [PERSON] вчиняв активні дії, заважаючи демонтувати загородження з плит. За таких обставин обшук був проведений із залученням працівників спецпідрозділу «Корд», які допомагали у забезпеченні фізичної безпеки працівників поліції. Проводячи слідчі дії, працівники слідчої групи пройшли на територію току, туди також заїхала техніка та навантажувач. Під час проведення слідчих дій [PERSON] намагався ввести працівників поліції в оману, пропонуючи забрати соняшникове сміття замість насіння соняшнику. Під час проведення слідчих дій на території разом з [PERSON] був [PERSON] , який пояснював те ж саме, що і [PERSON] . В одному із складів було виявлено насіння соняшника, яке слідчою групою було вилучено та вивезено з території ТОВ «Ботік». Пояснив, що в 2017 році вказане кримінальне провадження скеровано до суду та наразі йому невідомо про результати вирішення справи судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює слідчим та в 2016 році працював слідчим Близнюківського РВ ГУ НП в Харківській області. В березні 2016 року від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що його земельну ділянку, яка знаходиться неподалік від с. Рижове Близнюківського району Харківської області намагаються самовільно захватити [PERSON] та [PERSON] . Ним було порушено кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.197-1 КК України. Пізніше стало відомо, що [PERSON] за допомогою власної сільськогосподарської техніки намагався провести боронування земельної ділянки, яка на той час перебувала в оренді [PERSON] , а земельні ділянки, які займали [PERSON] та [PERSON] знаходилися неподалік. Під час виїзду на місце події сільськогосподарська техніка, що знаходилася на полі, була вилучена та складено протоколи затримання. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження були досліджені документи на вказані земельні ділянки та здійснено виїзд на ці ділянки, під час яких було встановлено і зафіксовано, що засіював земельні ділянки [PERSON] В подальшому у вересні 2016 року до відділу поліції надійшов виклик з повідомленням про те, що на земельній ділянці, яку орендував [PERSON] намагаються збирати врожай [PERSON] та [PERSON] . Коли за викликом вони приїхали на місце події, побачили, що там був [PERSON] та представник ВДВС, який мав судове рішення, яке надавало право зібрати врожай на вказаній земельній ділянці. Завантажували насіння соняшнику у вантажні автомобілі з причепами, що належали [PERSON] . Далі, в ході розмови з останніми та їх представником- [PERSON] вони домовились, що вказані автомобілі будуть зважені на території належного їм току, що знаходяться в с. Веселе Лозівського району, щоб розуміти вагу та кількість насіння соняшнику, скошеного з поля № 25 , яке орендував [PERSON] , та складуть відповідний акт зважування. Вони за автомобілями вирушили туди, але на територію току їх не пустив [PERSON] та акти зважування за участю поліції не складалися. Знаходячись за територією току, вони бачили, що насіння соняшнику завозилося на територію току, де його розвантажували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приблизно у вересні 2016 року він дізнався про те, що невідомі особи заважають [PERSON] збирати врожай соняшника на орендованому ним полі та погрожують йому. Він разом зі своїми знайомими поїхав на поле, щоб подивитися, що там відбувається. Приїхавши на поле, що орендував [PERSON] , вони побачили там близько 15 осіб спортивної статури та техніку і комбайн [PERSON] , яка збирала врожай соняшника. Він бачив на полі два автомобіля «Камаз» та один автомобіль «Маз». На запитання громадян пояснити, чому вони збирають соняшник, присутні там особи посилалися на судове рішення, та пояснили, що вони врожай беруть на зберігання. Також на тому полі були працівники поліції. Діями чоловіків спортивної статури керував [PERSON] . Також на полі знаходився державний виконавець, який приїхав туди та одразу поїхав звідти. Ввечері на поле приїхав державний виконавець. Завантажені автомобілі «Камаз» та «Маз» поїхали в с. Веселе Лозівського району Харківської області. Вони їхали за цими машинами та бачили, як автомобілі заїхали на територію підприємства ТОВ «Ботік». На їх прохання пройти разом з представниками ДВС та працівниками поліції на зважувальний комплекс, їм було відмовлено. Вони спостерігали через огорожу за тими автомобілями, але не бачили, чи зважувалося насіння, чи ні. Біля підприємства ТОВ «Ботік» вони чекали ще деякий час та бачили, як на територію приїхали ще 2-3 машини з поля, що знаходилося в оренді у [PERSON] Що сталося з тим насінням соняшника в подальшому, йому невідомо. Вислухавши сторони, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З копій договорів оренди землі від 11.08.2016, від 01.02.2016, від 02.02.2016, від 10.03.2016, від 10.06.2016, від 11.08.2016, від 01.11.2017, від 20.07.2017, від 01.11.2017(т.1 а.с. 29-30, 152-250 т.2 а.с. 1-166) вбачається, що між власниками земельних ділянок та С(Ф)Г « Костюченко М.І. » укладено договори оренди на земельні ділянки, кадастрові номери яких зазначені в ухвалі Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 про забезпечення позову. Згідно копій договору поставки товарів № 6/16 від 27.01.2016, видаткової накладної № РН-0000014 від 27.01.2016, товарно-транспортних накладних від 27.01.2016 та платіжного доручення від 02.02.2016 С(Ф)Г « Костюченко М.І. » придбав у ТОВ «Лідер-2006» паливно-мастильні матеріали на суму 112913,70 грн.(т.1 а.с. 65-70). Відповідно до копій договору поставки № 05022016/01 від 05.02.2016, видаткових накладних № 6801 від 11.02.2016, № 6802 від 12.02.2016, № 102 від 18.02.2016 товарно-транспортних накладних від 11.02.2016, від 12.02.2016, від 18.02.2016, та платіжного доручення № 8 від 17.02.2016 С(Ф)Г «Костюченко М.І.» придбав у ТОВ «Таго Трейд» аміачну селітру, карбамід, паливно-мастильні матеріали та згідно копій рахунку на оплату по замовленню № 25 від 26.01.2016, видаткової накладної № 568 від 28.03.2016 та платіжного доручення № 4 від 27.01.2016 - він прибав у ТОВ «Квадро Технолоджи» гербіциди основа(т.1 а.с. 71-80, 85-88). Згідно до копій видаткових накладних № АІ000013345 від 27.11.2015, № АІ000000638 від 17.02.2016, рахунку-фактури до договору № 16 Н 031ХАОО № АІ000013552 від 27.10.2015, товарно-транспортної накладної від 17.02.2016 С(Ф)Г « Костюченко М.І. » придбав у ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» насіння соняшника(т.1 а.с. 81-85). Перерахування коштів з рахунку С(Ф)Г «Костюченко М.І.» на рахунки вищевказаних юридичних осіб підтверджено випискою по рахунку Костюченко М.І. в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»(т.1 а.с. 89-97). Згідно копій дорожніх листків тракторів організації та подорожніх листів вантажного автомобіля С(Ф)Г « Костюченко М.І. » в період з 23.04.2016-25.04.2016, 29.04.2016, 01.05.2016 в с. Рижове на полі № 25 проводилися роботи: культивація, обробка поля гербіцидом, внесення гербіциду, підвіз насіння соняшника для посіву, посів соняшника, підвіз карбаміду, внесення мінеральних добрив, підвіз води для гербіциду(т.1 а.с. 31-52). З копій накладних внутрігосподарського призначення, акту витрат на насіння і садивного матеріалу актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів та лімітно-забірних карток вбачається, що у квітні 2016 року С(Ф)Г « Костюченко М.І. » було придбано для посіву та внесення на полі № 25 соняшник, гербіцид, міндобриво карбамід(т.1 а.с. 53-64). Згідно копії ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 по цивільній справі № 612/403/16-ц, провадження 2/612/233/16 за позовом ТОВ дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» до С(Ф)Г «Костюченко Миколи Івановича» та інших осіб, заяву ТОВ ДСП «БВ» про забезпечення позову задоволено. Встановлено заборону С(Ф)Г « Костюченко М.І. » та його представникам і будь-яким іншим особам чинити будь-які перешкоди у зборі, транспортуванні, складуванні та передачі на зберігання врожаю соняшнику 2016 року Дослідним сільськогосподарським підприємством «БВ» ТОВ (та його представникам), а також особам і підприємствам, що надають послуги ДСП «БВ» ТОВ, на спірних земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області (із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок). Постановлено передати зібраний врожай соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області із вищевказаними кадастровими номерами на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання законної сили рішенням суду по цій справі. Копію вказаної ухвали направити для виконання ДСП «БВ» ТОВ, С(Ф)Г «Костюченко М.І.», [PERSON] та Близнюківському РВДВС ГТУЮ у Харківській області(т.1 а.с. 9-14). Відповідно до копії заяви [PERSON] , останній згідний взяти на відповідальне зберігання соняшник в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання судовим рішення по справі № 612/403/16-ц (за позовом ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г «Костюченко М.І.» та інших про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок у кількості 116 шт.; визнання укладеними договорів оренди земельних ділянок у кількості 116 шт.; визнання права власності на урожай соняшника 2016 року, який знаходиться на спірних земельних ділянках) чинності відповідно ухвали про забезпечення позову(т.1 а.с. 134). Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2016 головним державним виконавцем Стинько Д.П. Близнюківського РВДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження з виконання ухвали 612/403/16-ц провадження 2-з/612/19/16 Близнюківського районного суду Харківської області про передачу зібраного врожаю соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області(із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок), на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання законної сили рішенням суду по цій справі(т.1 а.с. 14-18). З копій Актів державного виконавця від 09.09.2016 та від 10.09.2016 вбачається, що при примусовому виконанні ухвали 612/403/16-ц 2-з/612/19/16 від 09.09.2016 Близнюківського районного суду Харківської області врожай соняшника 2016 зі спірних земельних ділянок передано на відповідальне зберігання [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] у кількості 79050 кг та 88280 кг. Наприкінці вказаних Актів державного виконавця зазначено: зібраний соняшник загальною вагою сімдесят дев`ять тон п`ятдесят кг прийняв на відповідальне зберігання та зібраний врожай соняшника загальною вагою 88280(вісімдесят вісім тон двісті вісімдесят кг) прийняв на відповідальне зберігання [PERSON] , про що поставив свої підписи. Також маються підписи директора ДСП «БВ» ТОВ [PERSON] (т.1 а.с. 8, 18-20). Згідно копій накладних [PERSON] від ДСП «БВ» ТОВ прийняв 167330 кг соняшнику(т.1.а.с. 21-24). Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2016 головного державного виконавця Стинько Д.П. Близнюківського РВДВС ГТУЮ у Харківській області з виконання ухвали 612/403/16-ц 2-з/612/19/16 Близнюківського районного суду Харківської області про передачу зібраного врожаю соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області(із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок), на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому до набрання законної сили рішенням суду по цій справі закінчено. Постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення(т.1 а.с. 25-28). Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2017(залишеною без змін ухвалою, постановами Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, 12 лютого 2018 року, 15 травня 2018 року та постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року(справа № 612/403/16-ц; провадження № 61-7473св18)) позовну заяву ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г «Костюченко М.І.» та інших осіб про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності ТОВ ДСП «БВ» на врожай соняшника 2016 року із вищевказаних земельних ділянок - залишено без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року (справа № 612/403/16-ц; провадження № 2-зз/629/2/18), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.02.2019 року (справа № 612/403/16-ц; провадження № 22-ц/818/152/19), заяву С(Ф)Г « Костюченко М.І. » про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 612/403/16-ц за позовом ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г «Костюченко М.І.» та інших осіб про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності на врожай - задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 року по цивільній справі №612/403/16-ц, у вигляді заборони С(Ф)Г « Костюченко М.І. » та його представникам і будь-яким іншим особам чинити будь-які перешкоди у зборі, транспортуванні, складуванні та передачі на зберігання врожаю соняшнику 2016 року ДСП «БВ» ТОВ (та його представникам), а також особам і підприємствам, що надають послуги ТОВ ДСП «БВ», на спірних земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області (із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок). Крім цього, скасовано передачу зібраного врожаю соняшнику 2016 року зі спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області(із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок), на відповідальне зберігання третій особі [PERSON] в зерносховище за адресою: [ADDRESS] без права його реалізації, відчуження та передачі будь-кому. Після набрання ухвалою законної сили виконати вимоги ч. 11 ст. 158 ЦПК України, якими передбачено, що примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову(т. 1 а.с. 111-123). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України). Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується, якщо: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 295/13634/14-ц; провадження № 61-4423св19. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15; висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц; провадження № 14-77 цс 18). Судом встановлено, що [PERSON] набув майно та зберігав його у себе на відповідній правовій підставі, а саме: згідно Актів державного виконавця від 09.09.2016 та від 10.09.2016 при примусовому виконанні ухвали 612/403/16-ц 2-з/612/19/16 від 09.09.2016 Близнюківського районного суду Харківської області йому було передано на відповідальне зберігання врожай соняшника 2016 зі спірних земельних ділянок у кількості 79050 кг та 88280 кг., а всього 167330 кг. В подальшому, після постановлення ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року (справа № 612/403/16-ц; провадження № 2-зз/629/2/18), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.02.2019 року, якою скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 року по цивільній справі №612/403/16-ц, -підстава, на якій вищевказане майно було набуте [PERSON] , -відпала. Позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення безпідставно набутого майна 08.08.2018 та 18.03.2019, що підтверджено копіями вимог, опису вкладення у цінний лист, фіскальних чеків Укрпошти(т.1 а.с. 124-131). Проте до теперішнього часу безпідставно набуте майно не повернуто, грошові кошти в рахунок відшкодування вартостібезпідставно набуто майна не сплачені. За таких обставин, вирішуючи спір в межах підстав та змісту позову, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосувати статтю 1212 ЦК України. Частиною 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76,77 та 78 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно копії договору зберігання ДЗ-2 від 08.09.2016 між [PERSON] та ДСП «БВ» ТОВ в особі директора [PERSON] укладено договір про зберігання сільськогосподарської продукції-соняшника у кількості та вартості згідно додатків до договору. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1 та закінчується 30.06.2017 (т.1 а.с. 132-133). Вказаний договір суд не бере до уваги, як неналежний доказ, оскільки він не містить інформації щодо предмета доказування. Згідно пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, за змістом відзиву відповідача, та копії заяви про зміну розміру позовних вимог -наразі в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №120162203800000736 від 19.03.2016 року (справа № 646/5246/17) за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень за обставинами вищевказаних подій. З копій протоколів допиту свідків вбачається, що проводилося досудове розслідування у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 12016220380000736 від 19.03.2016 та № 42016221380000117 від 14.09.2016(т.3 а.с. 23-36). Відповідно до копії висновку судової експертизи з дослідження об`єктів рослинного походження № 10462 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 42016221380000117, складеного 26.10.2016, -1) частини рослин, вилучені з площі 100 га та з площі 45 га поля № 25 за будовою суцвіть та сем`янок відносяться до виду Соняшник культурний, олійний; 2) частини рослин (суцвіття та сем`янки), вилучені з площі 100 га поля № 25 , мають різну родову належність з частинами рослин (суцвіттями та сем`янками), вилученими з площі 45 га поля № 25; 3) частини рослин (суцвіття та сем`янки), вилучені з площі 100 га поля № 25 , відрізняються від частин рослин (суцвіть та сем`янок), вилучених з площі 45 га поля № 25, за кольором, розмірними характеристиками, за вагою 1000 сім`янок, панцирністю(характером зовнішніх оболонок), лужистістю; об`єкти, що вилучені з частини поля № 25 площею 100 га, та які було вилучено з частини поля № 25 площею 45 га, знаходяться на різних стадіях розвитку, тобто об`єкти, що порівнюються, різняться також і за ступенем визрівання. Для дослідження об`єкти були надані в двох мішках. На одному мішку є етикетка з написом: «Рослини соняшнику вилучені зі скошеної частини 100 га поля № 25 на території Алісівської сільської ради. [PERSON] (підпис). Слідчий А.М. Колісник(підпис)». На другому мішку є етикетка з написом: «Рослини соняшнику вилучені в ході огляду поля № 25 на території Алісівської сільської ради з нескошеної частини 45 га. [PERSON] (підпис). Слідчий А.М. Колісник(підпис)»(т.3 а.с. 18-21). Відповідно до копій позовної заяви про стягнення шкоди, спричиненої злочином, та заяви про зміну розміру позовних вимог,- позивач С(Ф)Г « Костюченко М.І. » звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиної злочином, в подальшому змінивши розмір позовних вимог, та просив стягнути з останнього на користь С(Ф)Г « Костюченко М.І. » 580870 грн. в рахунок погашення матеріальної шкоди, спричиненої злочином, та 1000000 у якості моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України, ч.1 ст. 366 КК України за фактом привласнення, розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинених в особливо великих розмірах, за обставинами складення завідомо неправдивих офіційних документів, а саме: заяви про зміну предмету позову в рамках розгляду Близнюківським районним судом цивільної справи № 612/403/16, в якій зазначив завідомо недостовірні для себе відомості щодо проведення посіву соняшника в 2016 році на всьому полі № 25 Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, загальною площею 145 га, ТОВ ДСП «БВ», що мало б за задумом [PERSON] переконати суд у приналежності врожаю на всьому вищевказаному полі № 25 саме ТОВ ДСП «БВ». У подальшому, продовжуючи вчиняти умисні дії, направлені на реалізацію свого злочинного плану щодо привласнення та розтрати насіння врожаю соняшника, належного С(Ф)Г « Костюченко М.І. » та вирощеного на частині поля № 25 площею близько 100 га на території Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, директор ТОВ ДСП «БВ» [PERSON] 09.09.2016, зловживаючи своїм службовим становищем, надав до Близнюківського районного суду Харківської області в рамках розгляду справи № 612/403/16-ц заяву про забезпечення вищезазначеного позову та додатки до неї(в т.ч. копії договорів та акти виконаних робіт), в яких зазначено завідомо недостовірні для нього дані щодо проведення в квітні-червні 2016 СПДФО « [PERSON] » на замовлення ТОВ ДСП «БВ» передпосівних сільськогосподарських робіт та посіву соняшника на території всього поля № 25 загальною площею 145 га. На підставі вищевказаних документів, які містять завідомо недостовірні для [PERSON] дані, 09.09.2016 Близнюківським районним судом Харківської області винесено ухвалу про забезпечення позову, якою С(Ф)Г « Костюченко М.І. » заборонено збирання врожаю соняшника на відповідних 116 земельних ділянках, що належать 113-и відповідачам по справі та дозволено ТОВ ДСП «БВ» збирання врожаю соняшника на зазначених земельних ділянках з подальшою передачею його на зберігання третій особі- [PERSON] у зерносховище за адресою: [ADDRESS] . Отже, в результаті скоєного злочину, частина врожаю, що належить потерпілому, була передана на зберігання [PERSON] (167330 кг), а частина в розмірі 58870 кг вартістю 580870 грн., була привласнена обвинуваченим(т.3 а.с. 7-17). Правила приймання соняшнику визначені ДСТУ 7011:2009 Соняшник. Державні стандарти, пунктом 6.1 яких передбачено, що правила приймання-згідно ГОСТ 10852. п.6.2 У кожній партії соняшнику визначають стан насіння, запах, колір, вологість, олійну і сміттєві домішки, зараженість, кислотне число олії. У партіях соняшнику, призначених для кондитерських потреб, визначають також масову частку протеїну і масу 1000 насінин; у партіях соняшнику для виробництва олеїнової кислоти- її масову частку. П. 6.3 ДСТУ 7011:2009 Контролювання вмісту і періодичність контролювання токсичних елементів, мікотоксинів та пестицидів у насінні соняшнику, що використовують для продовольчих потреб і для експортування, виконують згідно з МР 4.4.4-108(6). 6.3 Кожну партію насіння соняшнику супроводжують свідоцтвом про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів, радіонуклідів і посвідченням або сертифікатом про якість. Відповідно до п.8.1 розділу 8 ДСТУ 7011:2009 «Транспортування і зберігання насіння соняшнику» насіння соняшнику перевозять насипом транспортом усіх видів відповідно до правил перевезення вантажів, чинних для транспорту цього виду. У п.8.3 розділу 8 визначено, що насіння соняшнику розміщують та зберігають у чистих, сухих, без сторонніх запахів, не заражених шкідниками зерна зерносховищах відповідно до санітарних правил і умов зберігання, затверджених в установленому порядку в Україні. Партії насіння соняшнику 1-го, 2-го, 3-го класів, призначені для виробництва олії, розміщують, транспортують і зберігають окремо в умовах, що унеможливлюють їхнє змішування. Партії насіння соняшнику, вирощені на полях без застосування пестицидів, що призначені для дитячого харчування, розміщують і зберігають окремо від інших партій. Окремо також розміщують, зберігають і транспортують партії насіння соняшнику для кондитерських потреб та для виробництва олеїнової кислоти, а також партії, уражені білою чи сірою гниллю. П. 8.4 Під час транспортування, розміщування і зберігання насіння соняшнику, враховують його стан за вологістю та засміченістю. Відповідно до п.9.2 та 9.3 розділу 9 ДСТУ 7011:2009 Гарантійний строк зберігання насіння соняшнику- 6 міс. з дня закладання на зберігання. Після закінчення гарантійного строку зберігання якість насіння перевіряють на відповідність вимогам стандарту. В разі позитивних результатів аналізування строк зберігання насіння соняшнику продовжують. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Спірне майно є річчю визначеною родовими ознаками. Заперечуючи проти позовних вимог про відшкодування вартості насіння соняшнику, ані відповідачем, ані представником відповідача в судовому засіданні не було підтверджено належними та допустимими доказами, що при прийнятті на зберігання [PERSON] зібраного врожаю соняшника в рамках виконавчого провадження на виконання ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 09.09.2016 про забезпечення позову, було дотримано вказані вимоги ДСТУ 7011:2009, та закументовано відповідно до умов ДСТУ 7011:2009. Зокрема, не зазначено сорти та класи врожаю соняшника, прийнятого на зберігання, його стан, запах, колір, вологість, олійну і сміттєві домішки, зараженість, кислотне число олії тощо. А відтак існує ймовірність повернення в натурі насіння соняшника нижчої якості та у гіршому стані, ніж прийнятого на зберігання. Також не надано жодного доказу щодо наявності переданого на зберігання вищевказаного врожаю соняшника та можливості повернення його в натурі в стані, що відповідає вимогам ДСТУ 7011:2009. Враховуючи викладене, судом встановлено, що утримуючи майно, набуте на відповідній правовій підставі, яка згодом відпала, відповідач порушує майнові права позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про відшкодовання вартості безпідставно набутого майна є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. З копії висновку спеціаліста Універсальна біржа «Україна» від 24.06.2019 № 21 вбачається, що за даними аналітичного відділу біржі, а також за даними, наданими підприємствами, які займаються реалізацією та переробкою сільськогосподарської продукції, станом на 24.06.2019, середня ринкова вартість 1 т насіння соняшнику (товарного) вагою 167330 кг складає 1807164(один мільйон вісімсот сім тисяч сто шістдесят чотири) грн.(т.1 а.с. 135). Вказану суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. В позовній заяві не зазначена сума та матеріалах справи відсутні вищевказані документи, що підтверджували б склад та розмір витрат на правничу допомогу, а відтак вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору при пред`явленні позову в розмірі 27107,46 грн.

Outcome: approved