Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 20 травня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, протягом їхнього подружнього життя між ними постійно виникали сварки на побутовому рівні. Рік тому відповідач покинув сім'ю та проживає з іншою жінкою. Шлюбні відносини припинили у лютому 2015 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та після його розірвання залишити їй прізвище "Сипало". В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснила, що до 08\~вересня 2015 року відносини між ними складались добре, поки вона не дізналась про наявність у відповідача [PERSON] іншої жінки, та після сварки з цього приводу, того ж дня відповідач зібрав свої особисті речі та пішов з сім'ї і від того моменту вони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо, а в лютому 2016 року відповідач виселив її з дітьми з квартири його батька, де вони проживали. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що з 08 вересня 2015 року вони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Наразі йому відомо, що позивач проживає у своїх батьків. Додав, що він проти того, щоб [PERSON] після розірвання шлюбу, залишила собі прізвище "Сипало", а тому вважав за необхідне відновити її дошлюбне прізвище "Гладик", крім того просив віднести судові витрати на рахунок позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 20 травня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено запис за № 78 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 6). 14 грудня 2000 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5 зворот) та 22 червня 2011 року народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через подружню зраду відповідача, у зв'язку з чим у сторін виникли непорозуміння. З вересня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В судовому засіданні сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їхня сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе та суперечитиме їх інтересам. Щодо категоричної позиції відповідача про зміну прізвища позивачу після розірвання шлюбу суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зміна прізвища після розірвання шлюбу це особисте право позивача. Крім того, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, лише у разі розгляду судом справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя у порядку окремого провадження (ч. 3 ст. 234, ч. 8 ст. 235 ЦПК України України). Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду, суд керується положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved