Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу від 08.08.2016 року недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування позову вказав, що у серпні 2016 року він у мережі Інтернет знайшов оголошення про продаж міні трактора Foton Europard FT 244, за акційною ціною компанії 66\~000 грн. Він зателефонував за номером який вказано в оголошенні. Під час телефонної розмови консультант підтвердила актуальність даного оголошення, та призначила зустріч в офісі компанії. 8 серпня 2016 року приїхав до офісу компанії, який знаходиться в м. Луцьк Волинської області. В офісі компанії представник підтвердила, що ціна міні трактора Foton Europard FT 244 складає 66\~000 грн. 00 коп. та пояснила, що після сплати 30 000 грн. цей міні трактор буде доставлено до місця мого проживання протягом 3-х днів. Решту суми вартості мінітрактора 36\~000 гривень позивач мав сплатити після його доставки. Він погодився з такими умовами. Представник попросила його, щоб він пішов до банку та оплатив 30 000 грн., а вона за цей час підготує всі необхідні документи. Він здійснив оплату, та повернувся до офісу з квитанцією. Тоді представник надала йому для підписання Договір № 00560 з Додатками. При цьому, вона запевнила, що договір можна не читати, бо вона роз'яснила всі його умови. Крім того, представник наголосила, що зараз в неї почнеться обідня перерва, а я її затримую. За таких обставин, повністю довірившись професіоналізму та добросовісності представника компанії, не читаючи умов договору, він підписав Договір № 00560. Через тиждень міні-трактор не був йому доставлений. Після детального вивчення угоди позивачем виявилося, що це договір фінансового лізингу, а не купівлі-продажу як було погоджено з консультантом. При цьому, предметом договору був міні трактора Foton TЕ 244 ціна якого складає 250\~000 гривень, а не обіцяна йому акційна ціна 66\~000 гривень, а 30 000 гривень платіж за оформлення договору, про яку консультант не повідомила. Сплачуючи 30\~000 гривень він вважав, що здійснює оплату вартості міні-трактора та укладає договір купівлі-продажу з розстрочкою. Договір фінансового лізингу містить несправедливі умови для нього як споживача, тому просить визнати його недійсним та стягнути з відповідача 30\~000 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, враховуючи підстави, викладені в позовній заяві. Просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00560 від 08 серпня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» та [PERSON], спрямований на придбання міні-трактора, на визначених в договорі та додатках до нього умовах; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» на користь [PERSON] 30 000 (тридцять тисяч) гривень; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1280 гривень. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Соул-Україна" в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату слухання справи повідомлені належним чином . Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 08 серпня 2016 року між ТОВ «Соул-Україна» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) укладено в простій письмовій формі договір фінансового лізингу №00560, згідно умов якого лізингодавець зобов'язувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно - предмет лізингу міні-трактор Foton Europard FT 244, а Лізингоодержувач зобовязувався прийняти Предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. 08 серпня 2016 року [PERSON] сплатив відповідачу 30 000 грн., що стверджується копією доданої квитанції, призначення платежу в якій погашення кредиту згідно договору №00560 від 08.08.2016 року . Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України №723 від 16.12.1997 року "Про фінансовий лізинг" ( надалі - Закон №723) та Законом України №2664 від 12.07.2001 року "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"( надалі - Закон № 2664). Під час підписання Договору було порушено право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу яку надає ТОВ «Соул-Україна». Було порушено умови п.4 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також ч. 3 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка передбачає, що інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав'язування її придбання. Крім того, Договір не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, щодо його предмету, та містить несправедливі умови. ТОВ «Соул-Україна» могло надавати фінансові послуги без ліцензії, оскільки воно не є фінансовою установою, а є юридичною особою, яка надає такі послуги згідно до довідки Нацкомісії. Так, згідно п.5 ч. 1 ст.4 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий лізинг є фінансовою послугою. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 5 вищезазначеного Закону -"Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг , виданими в межах їх компетенції". Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №21 від 22.01.2004 року затверджено Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами-суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, яким передбачено, що такі послуги можуть надаватись у випадку наявності у предметі діяльності юридичної особи надання послуг з фінансового лізингу та взято Нацкомісією вказану юридичну особу на облік. Підтвердженням права на надання таких послуг свідчить довідка про взяття на облік юридичної особи Нацкомісією. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статті 18, 19 Закону України №1023 від 12.05.1991 "Про захист прав споживачів" (надалі - Закон № 1023) містять самостійні підстави визнання угоди недійсною або її умов. За змістом ч. 5 ст.18 Закону № 1023, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому згідно ч. 6 ст.18 вищевказаного Закону. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч.2 ст. 18 Закону № 1023 -"Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача." Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачені договором та законом, звужені обовязки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положенням Цивільного кодексу України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання чи неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно пункту 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. За змістом ст. 808 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності предмета лізингу та ін. суперечить положенням ст. 808 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою, договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України. Згідно статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Така правова позиція викладена в Постанові від 16 грудня 2015 року судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2766цс за особи до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів за заявою особи про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України " Про захист прав споживача", якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, позбавлення достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; така практика вводить в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг, ... коли надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору тощо. Відповідач створив умови, при яких позивач - мешканець з іншої області, був реально позбавлений можливості оцінити інформацію, оскільки працівники приспішували його прийняти рішення. посилаючись на обмеження кількості акційного товару, а також і на закінчення акційного періоду з реалізації автомобілів за зниженою ціною, з вимогою оплати першого платежу до підписання договору, що знайшло підтвердження в судовому засіданні. Таке поняття обману охоплюється диспозицією статті 19 Закону "Про захист прав споживачів", тобто в діях відповідача є нечесна підприємницька діяльність, яка виразилась у створенні умов, при яких позивач був позбавлений виважено та об'єктивно оцінити умови угоди. Отже, врахувавши в системному звязку норми чинного законодавства, які регулюють відносини в сфері фінансового лізингу, та обставини справи, зокрема те, що між сторонами було укладено цивільно-правовий договір без дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог, суд вважає, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин, які виклав позивач, а тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в користь позивача судовий збір у сумі 1280 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved