Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

23.10.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк " ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 10.02.2014 року між указаним банком та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), який складався із анкети-заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами цього договору ПАТ КБ "ПриватБанк" надало [PERSON] на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена 4300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 04.10.2017 року виникла заборгованість у сумі 34941 грн. 45 коп., з яких: 2892 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; 26808 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1640 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Представник позивача Мошнєгуц Л.В., який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його вісутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 07.11.2017 року не прибув, направлена за місцем його реєстрації (а.с. 33) судова повістка повернулася до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Про дату час і місце судового розгляду призначеного на 21.11.2017 року відповідач повідомлявся, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 47). Ухвалою суду від 21.11.2017 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини, які регулюються статьями 526, 527, 629, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10.02.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, який складався із анкети-заяви останнього (а.с. 7), Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8) та Тарифів банку. (а.с. 9-32). За цим договором ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в розмірі 4300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі змістом заяви клієнта від 10.02.2014 року та Умов і правил надання банківських послуг кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списання з будь-якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг" затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складають між ним та банком договір, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві ( а.с.7). Відповідно до ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів за допомогою одного з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту( у тому числі простроченого кредиту-Овердрафтту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З 31.01.2015 року відповідач [PERSON] припинив сплату коштів із погашення кредиту. Згідно довідки-розрахунку, наданої позивачем, загальна сума заборгованості станом на 04.10.2017 року складає 34941 грн. 45 коп., з яких: 2892 грн. 48 коп. -заборгованість за кредитом; 26808 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 1640 грн. 07 коп. -штраф (процентна складова). (а.с.5-6). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував в повному обсязі своїх зобов'язаннь за договором, в результаті чого утворилась заборгованість в зазначеному вище розмірі і яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 2892 грн. 48 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 26808 грн. 90 коп. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та штрафів суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 вказаного Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р визначений та затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. У п. 17 цього додатку вказано м. Лиман Донецька область. З копії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS], тому суд застосовує вимогу наведеного вище Закону. З розрахунку пені та комісії за прострочення сплати процентів видно, що період її нарахування, визначений щомісячно з 31.01.2015 року по 04.10.2017 року в розмірі 3100 грн., пеня за цей період не підлягає стягненню з відповідача [PERSON], відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с.5-6). Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на те, що відповідач, крім заборгованості за кредитним договором та заборгованості по процентам за користування кредитом, має сплатити за порушення грошового зобов'язання суму штрафів, яка складається з штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1640 грн. 07 коп., з чим суд погодитися не може і вважає, що в цій частині позовних вимог треба відмовити, відповідно до вимог вищевказаного Закону. Виходячи з цього з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2892 грн. 48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 26808 грн. 90 коп., загальна сума заборгованості за кредитним договором б/нвід 10.02.2014 року складає 29701 грн. 38 коп.. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлена вимога про стягенення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 34941 грн. 45 коп.. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 29701 грн. 38 коп., що складає 85 % від заявлених вимог (29701 грн. 38 коп. / (34941 грн. 45 коп./100%) = 85 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судовго збору у розмірі 1360 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600,00 грн./100%* 85% =1360 грн.).

Outcome: partial