Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

30.08.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі скорочено ТОВ «Фінфорс» або позивач) звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] (далі по тексту відповідач) заборгованість за кредитним договором в сумі 9835,90 грн. (із яких 4850,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4985,90 нараховані проценти) даний кредитний договір було укладено між відповідачем [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» 22 грудня 2020 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, а також просить покласти на відповідача судові витрати в сумі 7770 грн. (які складаються 2270 грн. судового збору та 5500 - витрат на професійну правничу допомогу). Справа згідно протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями, визначена судді Римар І.А. та передана до розгляду 30.08.2021 року. На обґрунтування вимог у позові зазначено, що 22.12.2020 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун», було укладено електронний Кредитний договір «1162363-А». Кредитний договір укладено на підставі Правил надання коштів а кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун» №3011-1 від 30.11.2020 року. Правила розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» і будь яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладанням Кредитного договору. Згідно з п. 2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 4850 грн та відповідно до п. 2.6..2 строк кредиту з 22.12.2020 по 01.01.2021 року включно. ТОВ «СС Лоун» виконало свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором та надано їй кредит в розмірі 4850,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку. У встановлений термін 01.01.2021 року відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, на підставі цього строк користування кредитом було продовжено на 2 календарних дні, тобто на період з 02.01.2021 року по 03.01.2021 рік. В період автопролонгації [PERSON] нараховувалась підвищена процентна ставка в розмірі 4,15 % в день. Надалі 03 січня 2021 року відповідач уклала з позивачем 2 (дві) додаткові угоди до Кредитного договору, якими вона продовжила строк користування кредитом з 04.01.2021 року по 11.01.2021 року. Відповідно до останньої Додаткової угоди №2 від 03.01.2021 року до Кредитного договору сторони домовилися продовжити строк користування кредитом на 2 календарних дні, тобто на період з 10 січня 2021 року по 11 січня 2021 року. У встановлений термін 11.01.2021 року відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків знову не виконала, у зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 31.01.2021 року включно. Станом на 31.01.2021 рік у відповідача виникла прострочена заборгованість в розмірі 4850, 00 грн - тіло кредиту та 4985, 90 грн - нараховані проценти. Враховуючи не виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором 17 лютого 2021 року між ТОВ «СС Лоун», як клієнтом та ТОВ «Фінфорс» як Фактором, було укладено договір факторингу №40071779-90, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором «1162363-А» від 22.12 2020 року на загальну суму 9835,90 грн. Станом на 10.08.2021 рік заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 4850 грн - тіло кредиту; та 4985,90 - нараховані проценти, всього 9835, 90 грн. Представником ТОВ «Фінфорс» надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. звернувся з клопотанням про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх. (а.с.92-93). Водночас, позивач у заявах згоди на заочний розгляд справи не зазначив, а тому розгляд справи відбувався у загальному порядку. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася, відзив у встановлений термін не надала, за таких обставин у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. У судові засідання 04.10.2021 року та 28.10.2021 року без поважних причин не з`явилася. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки Укрпоштою (а.с. 108), а також направлення на її електронну адресу (а.с.104 ,118). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв не подавала, а тому розгляд відбувався за її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. В порядку ч.2 ст. 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи доходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із такого. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Із представлених доказів вбачається, що 22 грудня 2020 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено Кредитний договір «1162363-А» та пролонговано дію даного договору угодами підписаними сторонами договору, тобто представником ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] 50-62) .За результатом укладеного договору Відповідач отримав кредит у виді грошових коштів в сумі 4850 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку (а.с.73) У встановлений термін Відповідач свої зобов`язання перед кредитором, щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість яка згідно довідки ТОВ «Фінфокс» станом на 10.08.2021 року складає 4850,00 тіло кредиту та 4985,50 проценти , всього в сумі 9835,90 гривень (а.с.84). 17 лютого 2021 року між ТОВ «СС Лоун», як клієнтом та ТОВ «Фінфорс» як Фактором, було укладено договір факторингу №40071779-90 з додатками (а.с.74-83), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором «1162363-А» від 22 грудня 2020 року, що підтверджується додатком 1 до вищевказаного договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вищевказане суд вважає, оскільки добровільно борг не сплачується відповідачем, то з [PERSON] підлягає стягненню в судовому порядку 9835 грн. 90 коп, а тому в цій частині вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути витрати, які він поніс у зв`язку з розглядом даної справи а саме, за оплату професійної правової допомоги в сумі 5500 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.03.2021 року (а.с. 85-87) та платіжним дорученням №1133 від 06.08.2021р. (а.с. 91). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Що стосується компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачеві, то суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають судові витрати у цій частині лише у розмірі 1 000 грн., які підтверджені договором про надання правової допомоги, платіжним дорученням та є достатньою компенсацію у вказаній категорії справ, оскільки заявлені витрати у розмірі 5500 грн на правничу допомогу, фактично перевищує отриманий кредит відповідачем у розмірі 4850 грн, що в свою чергу порушує принцип розумності та справедливості, та буде надмірним тягарем для відповідача . Враховуюче вищевикладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги те, що відповідачем не був поданий відзив на позов, відповідач у встановлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або будь-яких інших клопотань пов`язаних з розглядом справи, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача частково.

Outcome: partial