Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

18.12.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначив, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] . У 1950 році у с.Бахмат-Юрт Хасавюртовського району Дагестанська АРСР, [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ". Заявник є донькою померлої [PERSON] , згідно свідоцтво про народження, у графі мати мовою оригіналу (російською мовою) записано " [PERSON] ". Відповідно свідоцтва про укладання шлюбу, заявник уклала шлюб 30.09.1980 року та змінила прізвище, мовою оригіналу (російською мовою) " [PERSON] " на " [PERSON] ". Після смерті матері залишилась спадщина, а саме земельна ділянка. Заявник в термін передбачений законодавством України, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 09.09.2013 року приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області Трубніковим А.О., заведено спадкову справу №45/2013, відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №35055909 від 09.09.2013 року. Спадщину заявник приймає, інші спадкоємці в термін передбачений чинним законодавством для прийняття спадщини не звертались. Оформити на себе спадщину на теперішній час заявник не може, оскільки: «ПІБ» матері мовою оригіналу (російською мовою) " [PERSON] " вказане у свідоцтві про народження, не збігається з «ПІБ» " [PERSON] " , вказаним у свідоцтві про смерть від 22.07.2013 року. Оскільки відсутні документи підтверджуючи факт укладання шлюбу померлої, заявник не може документально підтвердити той факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її матір`ю. На теперішній отримати документи підтверджуючи факт укладання шлюбу померлою та виправити допущені помилки в написані імені матері заявника у свідоцтві про народження не є можливим. В зв`язку з чим заявник звернулася до суду та просить встановити факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті матері (а.с.1-2). Ухвалою судді від 24.12.2020 справу призначено до судового розгляду (а.с.20-21). Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила встановити факт родинних відносин, визнавши її донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Додатково пояснила, що її мати народилася в м. Лиман (колишня назва Красний Лиман), завжди мала ім`я [PERSON] , прізвище [PERSON] . Після закінчення навчання поїхала до Дагестанської АРСР, де одружилася та народила доньку, якою є заявниця. Проте в свідоцтві про народження ім`я матері помилково було записане « [PERSON] ». Через тяжке життя в 1953 році [PERSON] змушена була повернутися з маленькою донькою до м. Лиман (колишня назва Красний Лиман), де і прожила все своє життя до смерті у 2013 році. Представник заявника, адвокат Галкін О.С. підтримав заявлені вимоги, просив суд визнати заявника [PERSON] донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Заінтересована особа\~ Об`єднана\~територіальна громада\~м.\~Лиман в\~особі Лиманської\~міської ради\~Донецької області представник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с. 24). Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 22.07.2013, актовий запис № 298(а.с.3). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з земельної ділянки площею 4,99га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Краснолиманської міської ради, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 043799, виданого Краснолиманською міською радою 06.04.2005 року(а.с.5). Статтею 1261 ЦК України, визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла заявник [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію Спадковому реєстрі № 35055909 від 09.09.2013 року та повідомленням приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Трубнікова А.О. від 29.12.2020 року(а.с.23) . Отже, заявник [PERSON] , є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак заявник позбавлена права оформити свої спадкові права у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця з власником майна. Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту родинних відносин, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом у встановленому законом порядку. На підтвердження факту родинних відносин заявником надані: свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 15.02.1950 року, де у графі «мати» записана російською мовою " [PERSON] "(а.с.6). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу, серії [NUMBER] від 30.09.1980 року, заявник уклала шлюб 30.09.1980 року та змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] "(а.с.7). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили обставини зазначені в заяві. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що була сусідкою [PERSON] з 1953 року, коли та приїхала з маленькою донькою, якою є заявниця. Дуже добре була знайома з [PERSON] , разом працювали, спілкувалися. Свідок [PERSON] повідомила, що є гарною знайомою, кумою заявниці, знає її з 10 років. Добре знала мати заявниці [PERSON] , яка працювала в колгоспі. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є донькою заявниці, а [PERSON] є її бабусею, з якою у свідка були теплі стосунки. Також в судовому засіданні були оглянуті фотокартки, на яких разом зображені померла [PERSON] , заявниця та її донька [PERSON] . Таким чином, зазначені обставини підтверджуються відповідними доказами та наданими безпосередньо у судовому засіданні показами свідків, які були очевидцями обставин життя померлої та заявника. Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази та покази свідків свідчать про те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved