Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Садового товариства «Мічурінець», третя особа [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів членів товариства та відновлення становища, яке існувало до порушення. На підставі протокольної ухвали суду від 19 березня 2012 року судом прийнята до спільного розгляду з первісним позовом зустрічна позовна заява Садівницького товариства "Мічурінець" до [PERSON] про витребування документів і печатки та усунення перешкод діяльності Садівницького товариства "Мічурінець. (а.с.126 т.1) Відповідно до предмету позовних вимог за зустрічним позовом, Садівницьке товариство «Мічурінець» просило витребувати у [PERSON] і передати новообраному голові правління СТ «Мічурінець» печатку і документи товариства, прийнятті [PERSON] ним по акту приймання-передавання справ від 2001 р., а також всі документи товариства, створені в період перебування [PERSON] на посаді голови правління СТ «Мічурінець», зокрема реєстраційні свідоцтва, оригінал чинного Статуту товариства, оригінали протоколів усіх загальних зборів, засідань правління та інших керівних органів товариства, вхідні і вихідні папери, документи фінансово-господарської діяльності товариства, а також будь-яку іншу власність товариства, яка може знаходитись у [PERSON] Встановити у ході судового розгляду і визнати недійсними всі документи, зокрема листи, які [PERSON] після 13 серпня 2011 року підписав від імені СТ «Мічурінець» або до яких доклав печатку СТ «Мічурінець», а також відправив іншим юридичним і фізичним особам від імені СТ «Мічурінець» після цієї дати, незалежно від дати, яка стоїть на документів. (а.с.94-97 т.1) На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Садівницького товариства «Мічурінець», треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними рішень членів зборів Садівницького товариства "Мічурінець" від 06.08.2011 року та від 13.08.2011 року - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги Садівницького товариства "Мічурінець" до [PERSON] про витребування документів і печатки та усунення перешкод діяльності СТ "Мічурінець" задоволено частково. Ухвалено рішення витребувати у [PERSON] і передати новообраному голові правління Садівницького товариства «Мічурінець» [PERSON] печатку і документи товариства, прийняті [PERSON] по акту приймання-передавання справ від 2001 року, а також всі документи товариства, створені в період перебування [PERSON] на посаді Голови правління Садівницького товариства "Мічурінець", зокрема: реєстраційні свідоцтва, оригінал чинного Статуту товариства, оригінали протоколів усіх загальних зборів, засідань правління та інших керівних органів товариства, вхідні та вихідні папери, документи фінансово-господарської діяльності товариства, а також будь-яку власність товариства, яка може знаходитись у [PERSON]. В іншій частині позовних вимог зустрічного позову відмовлено. (а.с.49-58 т.3) Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2013 року залишено без змін. (а.с.97-104 т.3) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2013 року, касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.148-151 т.3) 16 квітня 2014 року представник позивача по зустрічному позову [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до позовних вимог по зустрічному позову Садівницьке товариство «Мічурінець» просило витребувати у [PERSON] і передати новообраному голові правління СТ «Мічурінець» [PERSON] печатку і документи товариства, прийнятті [PERSON] по акту приймання-передавання справ від 2001 р., а також всі документи товариства, створені в період перебування [PERSON] на посаді голови правління СТ «Мічурінець», зокрема реєстраційні свідоцтва, оригінал чинного Статуту товариства, оригінали протоколів усіх загальних зборів, засідань правління та інших керівних органів товариства, вхідні і вихідні папери, документи фінансово-господарчої діяльності товариства. Підтвердити, що повноваження [PERSON] як голови правління СТ «Мічурінець» були припиненні з 14 серпня 2011 року, а всі підписи і печатки на документах СТ «Мічурінець», проставлені [PERSON] з цієї дати є недійсними і неналежними. (а.с.219-222 т.3) 02 червня 2014 року представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви Садівницьке товариство «Мічурінець» просило суду «Визнати, що [PERSON] від 14 серпня 2011 року належить виключне право іменувати себе головою правління Садівницького товариства «Мічурінець», без довіреності підписувати та засвідчувати печаткою документи товариства і здійснювати інші повноваження голови правління товариства, передбачені Статутом Садівницького товариства «Мічурінець». (а.с.241-241 т.3) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2014 року залишено без розгляду первісний позовом [PERSON] до Садівницького товариства "Мічурінець", третя особа [PERSON] про визнання недійсним рішень зборів Садівницького товариства "Мічурінець" від 06 серпня 2011 року та 13 серпня 2011 року, відновлення повноважень голови правління. Представники позивача Садівницького товариства «Мічурінець» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову, пояснив, що 13 серпня 2011 року, за ініціативою ревізійної комісії СТ "Мічурінець" і більше ніж третини членів цього садівницького товариства, у повній відповідності до вимог Статуту товариства, відбулися звітно-виборчі збори СТ "Мічурінець". Відповідно до протоколу звітно-виборчих зборів від 13.08.2011 року роботу голови правління [PERSON] та правління, як колегіального органу, було визнано незадовільною. Відповідно до протоколу на підставі відкритого голосування списком ("за" - 47, "проти" - 1, "утримався" - немає, [PERSON] не голосував) було обрано новий склад правління СТ "Мічурінець" на чолі з Головою правління [PERSON] Новообраному правлінню зборами було доручено негайно прийняти справи і приступити до роботи. Для обліково-звітних і інших документів було зазначено днем припинення повноважень старого складу правління 13 серпня 2011 року і початком повноважень новообраних голови і членів правління 14 серпня 2011 року. Отримавши повноваження, новообране правління неодноразово зверталося усно, письмово і електронною поштою до [PERSON], колишнього голови правління, з вимогою здійснити передачу печатки та документів товариства по акту прийому-передавання справ товариства, однак ці звернення залишилися поза увагою відповідача, що спонукало керівництво товариства звернутись до Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві з заявою, в якій повідомлялося про зазначені протиправні дії колишнього голови правління [PERSON]. В ході попередньої перевірки даної заяви, [PERSON] не заперечував факт наявності у нього печатки і документів товариства, але посилався, що вибори нового складу правління, на його думку, були незаконні. Таким чином, на даний час відповідач не виконав свої зобов'язання в частині передачі печатки та документів товариства новообраному правлінню, разом з тим у членів товариства є підстави передбачати можливість, що упродовж усього періоду після звітно-виборчих зборів відповідач протиправно продовжує іменувати себе головою товариства і активно використовує печатку (трикутний штамп) товариства для створення різних листів, довідок та інших документів від імені товариства, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. Представник позивача Садівницького товариства «Мічурінець» [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, пояснив, що відповідач є членом Садівницького товариства "Мічурінець". У травні 2002 року та у червні 2007 року відповідача було відповідно обрано та переобрано Головою правління СТ "Мічурінець". Згідно п.8 розділу ІУ Статуту товариства він очолював правління товариства на громадських засадах. Рішенням загальних зборів СТ "Мічурінець" від 06.08.2011 року його та інших членів правління, обраних легітимно, було відсторонено від виконання обов'язків відповідно голови та членів правління. Рішенням звітно-виборчих зборів СТ "Мічурінець" від 13.08.2011 року уточнено списочний склад товариства, визначено порядок голосування на зборах товариства, визнано незадовільною роботу голови та правління товариства, обрано нове правління товариства, очолюване [PERSON], а також прийнято ряд інших рішень стосовно діяльності товариства. Відповідач вважає рішення про його відсторонення від виконання обов'язків голови правління та його переобрання незаконними, оскільки при прийнятті рішення від 13 серпня 2011 року визначено порядок голосування, який суттєво відрізняється від визначеного Законом, на зборах ряд учасників мали право вирішального голосу начебто від імені членів їх сімей - членів товариства, а також від імені інших членів товариства на підставі довіреностей, які не було оформлено належним чином; збори є правомочними, якщо на них присутні більше половини членів товариства, однак згідно списку загальна кількість членів товариства за станом на день проведення зборів від 06.08.2011 року становила 95 осіб, а на день проведення зборів 13.08.2011 року (з урахуванням виключених з товариства згідно рішенню зборів уповноважених товариства від 12.08.2011 року, протокол №4) - 62 особи. На зборах від 06.08.2011 року були присутні 34 особи, на зборах від 13.08.2011 року - 49 осіб, причому на останніх зборах більшість з присутніх на зборах не мали права вирішального голосу. Також, всупереч вимог ч.5 ст.15 Закону України "Про кооперацію" про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів членів кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення, однак і ця вимога була порушена при прийнятті оскаржуваних рішень, оскільки більшість членів товариства не були повідомлені ні про дату, місце та час проведення зборів, ні про порядок денний. Зазначені обставини свідчать про грубе порушення Закону при прийнятті рішень, оскільки останні, прийняті ніби-то від імені товариства, порушують його право на участь в управлінні товариством, а також перешкоджають виконанню відповідачем, як головою правління, та іншими членами правління обов'язків щодо належного управління товариством, з урахуванням викладеного відповідач вважає незаконним пред'явлення до нього вимог щодо передачі новообраному голові правління печатки та інших документів товариства, оскільки незаконність прийнятих рішень є очевидним, відповідач є легітимним головою правління товариства, продовжує виконувати покладені на нього статутні обов'язки, тому просить відмовити у задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи, та пояснень, наданих відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON]. відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Садівницьке товариство «Мічурінець» є юридичною особою, державна реєстрація проведена 27 квітня 1957 року. Садівницьке товариство «Мічурінець» діє на підставі Статуту, який зареєстрований Дніпровською райдержадміністрацією міста Києва 15 січня 2001 року ( реєстраційний №98), в редакції чинній на час розгляду даної справи. Відповідно до п.1 Статуту, Садівницьке товариство «Мічурінець» є добровільним об'єднанням громадян, які входять до складу товариства. Товариство створено на підставі Закону України "Про об'єднання громадян", має статус неприбуткової організації. Садівницьке товариство «Мічурінець», яке є добровільним об'єднанням громадян, які входять до складу товариства, здійснює на земельній ділянці, що надана в безстрокове користування згідно рішення Київської міської ради народних депутатів від 27.04.1957 року та від 01.07.1957 року, загальною площею 4,84 га за адресою: місто Київ, Русанівський масив, кількість ділянок - 95. (п.п.1, 2 Статуту). В період з травня 2002 року та з червні 2007 року [PERSON] було відповідно обрано та переобрано головою правління Садівницького товариства «Мічурінець». Відповідно до вимог п.2 розділу 1У статуту СТ «Мічурінець», вищим органом управління садівницького товариства є загальні збори членів товариства ( збори уповноважених). До повноважень загальних зборів відносяться наступні питання: прийняття Статуту товариства, обрання строком на 4 роки голови правління садівничого товариства, членів правління, ревізійної комісії, встановлення правил внутрішнього розпорядку товариства, затвердження прибутково-видаткового кошторису, заслуховування звітів правління та ревізійної комісії, розгляд скарг на рішення голови правління та ревізійної комісії, дострокове відкликання членів правління та ревізійної комісії, вирішення питання про припинення діяльності товариства. Загальні збори вирішують питання, якщо на зборах є у наявності не менше половини усіх членів товариства. Відповідно до п.3 розділу ІУ Статуту, рішення загальних зборів членів товариства приймається більшістю голосів відкритим голосуванням. Згідно п.4 розділу 1 Статуту, загальні збори (збори уповноважених) членів товариства скликаються правлінням не рідше 1 (одного) разу на рік, а позачергові збори на вимогу не менше 1/3 членів товариства або ревізійної комісії. Виконавчим органом садівницького товариства є правління, яке підзвітне у своїй діяльності загальним зборам членів товариства. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 13 серпня 2011 року відбулись звітно-виборчі збори членів СТ «Мічурінець», якими прийнято рішення, серед іншого: - визнати роботу голови правління і правління як колегіального органу незадовільною; - відповідно до Статуту СТ «Мічурінець» на підставі відкритого голосування списком ("за" - 47, "проти" -1, "утримався" - немає, [PERSON] не голосував) обрати головою правління СТ «Мічурінець» [PERSON], членами правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - новообраному правлінню негайно прийняти справи і приступити до роботи. Для обліково-звітних і інших документів вважати днем припинення повноважень старого складу правління 13 серпня 2011 року і початком повноважень новообраних голови та членів правління 14 серпня 2011 року; - взяти до уваги, що відповідно до рішень загальних зборів СТ «Мічурінець від 06 серпня 2011 року правління старого складу не мало право виступати від імені Товариства у період з 6 по 13 серпня 2013 року. (а.с.45-51 т.1) Відповідно до п. 1 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV (зі змінами та доповненнями) Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Як передбачено частиною другою та третьою ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу або нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або завірену в установленому порядку копію розпорядчого документа про їх призначення. У разі якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу або нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, яким встановлено такі обмеження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про обєднання громадян» обєднання громадян діє на основі статуту або положення. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про об'єднання громадян» всі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватися на зборах всіх членів або представників членів об'єднання. Скасування акту можливе у випадку визнання його нечинним, незаконним повністю або частково. Підставами для визнання акта нечиннм є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Судом встановлено, що з 13 серпня 2011 року головою правління Садівницького товариства «Мічурінець» обрано [PERSON], ці обставини підтверджуються відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. (а.с.146,147 т.3) В межах даного спору, суд не дає оцінку правомірності прийняття 13 серпня 2011 року рішення звітно-виборчих збори членів СТ «Мічурінець», на підставі якого прийнято рішення щодо обрання головою правління СТ «Мічурінець» [PERSON], оскільки позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] про оспорювання цього рішення залишено без розгляду, про що постановлено ухвалу від 07 липня 2014 року. Відповідно до предмету позову, Садівницьке товариство «Мічурінець» просить витребувати у [PERSON] і передати новообраному голові правління СТ «Мічурінець» [PERSON] печатку і документи товариства, прийнятті [PERSON] по акту приймання-передавання справ від 2001 р., а також всі документи товариства, створені в період перебування [PERSON] на посаді голови правління СТ «Мічурінець», зокрема реєстраційні свідоцтва, оригінал чинного Статуту товариства, оригінали протоколів усіх загальних зборів, засідань правління та інших керівних органів товариства, вхідні і вихідні папери, документи фінансово-господарчої діяльності товариства, а також підтвердити, що повноваження [PERSON] як голови правління СТ «Мічурінець» були припиненні з 14 серпня 2011 року, а всі підписи і печатки на документах СТ «Мічурінець», проставлені [PERSON] з цієї дати є недійсними і неналежними. Визнати, що [PERSON] від 14 серпня 2011 року належить виключне право іменувати себе головою правління Садівницького товариства «Мічурінець», без довіреності підписувати та засвідчувати печаткою документи товариства і здійснювати інші повноваження голови правління товариства, передбачені Статутом Садівницького товариства «Мічурінець». Документи, штампи і печатки визнаються офіційними, якщо їх зміст стосується відносин, врегульованих правом, і якщо вони видаються або використовуються у встановленому законодавством порядку для посвідчення конкретних подій і фактів, що мають, юридичне значення. Офіційні документи за формою повинні бути складені належним чином і мати необхідні реквізити - відбиток печатки, підпис, номер, дату тощо. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), яки здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Таким чином, посадові особи СТ «Мічурінець» зобов'язані забезпечити збереження документів та матеріальних активів товариства у встановлені законом строки. При цьому, суд враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Питання передачі справ при зміні керівника організації регулюються Правилами роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затвердженими Наказом Державного комітету архівів України від 16.03.2001 №16. Згідно до п.12 зазначених вище Правил, приймання-передавання документів під час зміни керівника організації супроводжується складанням акту прийому-передачі, в якому наводяться документи, що передаються, та які зберігаються в архіві. Рекомендується питання передачі справ також врегульовувати внутрішніми положеннями організації, в яких чітко прописувати обов'язки керівника, строки, порядок інвентаризації та передачі документації. Питання передачі печаток та штампів регулюється окремим Наказом МВС №17 від 11.01.1999 року «Умови і правила провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів». Згідно до цього Наказу відповідальність за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування покладається на керівника. У п.3.4. Наказу зазначено, що при зміні керівника печатки і штампи передаються новопризначеному керівнику за актом. Акти складаються в довільній формі. Як з'ясовано судом, відповідач [PERSON] переобраний з посади голови правління СТ «Мічурінець» за рішенням вищого органу управління товариством, яке у встановленому порядку не визнано незаконним та не скасоване, на цю посаду обраний [PERSON], представник позивача у справі, при цьому суд враховує, що відповідач [PERSON], як колишній голова правління, будучи обізнаним про його переобрання, не передав у встановленому порядку новобраному голові правління печатку, штампи, фінансові документи та оригінали статутних документів товариства, ці обставини визнанні відповідачем в межах даного спору, який відмовився передавати майно товариства, не визнаючи законність загальних зборів від 13 серпня 2011 року, тому відповідно до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.4 ст.338 Цивільного процесуального кодексу України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Разом з тим, виходячи зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2013 року, на підставі якої рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, судом касаційної інстанції встановлено, що «Резолютивна частина рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам до судових рішень, оскільки в резолютивній частині рішення використанні фрази, які унеможливлюють виконання рішення суду, оскільки не вказано дату Акта приймання-передачі; зазначаючи про зобов'язання передати «всі документи, які можуть знаходитьсь у [PERSON],» у подальшому наводиться певний перелік документів, який, як впливає зі змісту судового рішення, не є вичерпним, зазначено також «будь-яка власність товариства, яка може знаходитись у [PERSON].» (а.с.149-151 т.3) В той же час, позивач Садівницьке товариство «Мічурінець», в особі уповноваженого представника [PERSON] під час нового розгляду даної цивільної справи скористався правом подати заяву про зміну предмету позову, однак виходячи зі змісту поданої заяви позивачем не конкретизоване, яке саме майно товариства використовується відповідачем [PERSON], як колишнім головою правління, після припинення його повноважень, яке передано йому на підставі Акту - приймання передачі від 25 травня 2002 року головою правління [PERSON]. (а.с.101-102 т.1), як і не визначено конкретний перелік документів, які, на думку представника позивача, як нового керівника товариства, утримує без законних підстав відповідач, оскільки в позовній заяві лише зазначено про витребування у відповідача дослівно « реєстраційні свідоцтва, оригінал чинного Статуту товариства, оригінали протоколів усіх загальних зборів, засідань правління та інших керівних органів товариства, вхідні і вихідні папери, документи фінансово-господарчої діяльності товариства» з посиланням на перелік документів, які зазначено в Акті від 2001 року, однак цей доказ до матеріалів справи не долучено. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем Садівницьким товариством «Мічурінець», в особі уповноваженого представника [PERSON], не доведено наявність обставин, які б свідчили про порушення діями відповідача прав позивача, як юридичної особи, які полягають в перешкоджанні товариству вільно здійснювати свої статутні повноваження, розпоряджатися своїм майном та здійснювати представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів товариства в органах державної влади і місцевого самоврядування, у відносинах з організаціями та об'єднаннями та виконувати інші, покладені на нього функції, що зумовлювало б захист інтересів товариства у спосіб визначений чинним законодавством. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст.16 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статі 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Згідно з частиною другою статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України і, відповідно, до застосування судами загальної юрисдикції при вирішенні підвідомчих спорів. Таким чином, реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем Садівницьким товариством «Мічурінець» не наведено правових підстав для пред'явлення позовних вимог безпосередньо до відповідача [PERSON], як фізичної особи, про витребування майна, виходячи з його правового статусу, не визначено способу захисту для відновлення порушених прав в залежності від характеру правовідносин, які виникли між сторонами спору, а посилання позивача, як правову підставу на положення ст.15 Цивільного кодексу України, носить формальний характер. В той же час, визначений позивачем спосіб захисту як «визнати, що [PERSON] від 14 серпня 2011 року належить виключне право іменувати себе головою правління Садівницького товар сита «Мічурінець», без довіреності підписувати та засвідчувати печаткою документи товариства і здійснювати інші повноваження голови правління товариства, передбачені Статутом Садівницького товариства «Мічурінець», не передбачений чинним законодавством та не може бути предметом судового спору, оскільки здійснення посадовою особою організаційно-розпорядчих функцій регулюється внутрішніми документами товариства, якими передбачено порядок обрання (призначення) керівних органів управління товариством, обсяг та межі їх повноважень, однак суд не має право втручатись в господарську діяльність товариства та відповідно перебирати на себе функції органів управління товариством шляхом підтвердження легітимності обраного голови правління товариства, що відноситься до виключної компетенції загальних зборів членів товариства. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Садівницького товариства "Мічурінець" до [PERSON] про витребування документів і печатки та усунення перешкод діяльності Садівницького товариства "Мічурінець" є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed