Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Авентус Україна", треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконачого напису таким, що не підлягає виконанню,. Позов мотивовано тим, що 11.06.2021 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна вчинила виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ "Авентус Україна" заборгованості за договором. 09.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області ТТимощук Володимир Вікторович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66440600 з виконання виконавчого напису № 54967 від 11.06.2021. При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин просить визнати виконавчий напис № 54967 від 11.06.2021 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 06.09.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 17.12.2021 на адресу суду від ТОВ "Авентус Україна" надійшов відзив на позовну заяву, в якому проедставник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає його безпідставним та необгрунтованим. Так, у відзиві зазначено, що на адресу позивача направлялось письмова вимога, де зазначалось, що у разі її невиконання, Товариством бкде розпочато дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, що в подальшому і було здйснено та Товариством надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Крім того, зазначено, що позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві. 29.09.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити її позов в повному обсязі, а також зазначає, що твердження відповідача, викладені у його відзиві, є безпідставними та суперечать обставинам справи. Ухвалою суду від 01.10.2021 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог залучено приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олену Василівну, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича та їм встановлено строк для надання письмових пояснень. Протокольною ухвалою від 01.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Грисюк О. В. 03.11.2021 року позивачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про зміну підстав позову. Ухвалою суду від 30.11.2021 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач, її предствник в судове засідання не з`явились, позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та просить задовольнити позов, а також вирішити питання щодо судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві просив розглянути справу у його відсутність. Треті особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись завчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. 11.06.2021 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О. В. вчинила виконавчий напис № 54967 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ "Авентус Україна", що підтверджується його копією (а.с. 15). 09.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66440600 з виконання виконавчого напису № 54967 (копія на а.с. 29). За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Протягом всього часу розгляду справи в суді відповідачем не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Ненадання таких доказів третьою особою на підставі ухвали суду, якою задоволено клопотання про витребування матеріалів у приватного нотаріуса, не звільняє відповідача як стягувача та особи, яка зверталася за видачею виконавчого напису, від обов`язку доказування у даній справі. Разом з тим позивачем до позовної заяви додані копії письмових вимог ТОВ "Авентус Україна" та відповідей на них [PERSON] (а.с. 21-27), з яких вбачається спір щодо боргу, про стягнення якого видано виконавчий напис. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 1362 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, суд керується наступним. При зверненні до суду позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 8000 грн. За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката Гурби М. В. позивачем подано розрахунок витрат, витяг з договору про надання правничої допомоги від 22.02.2021, копію акту про надану правничу допомогу від 30.11.2021, копію квитанції про оплату правової допомоги адвоката від 30.11.2021. Суд вважає, що заявлені позивачем витрати є обгрунтованими і доведеними, а їх розмір співмірний зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг. Відповідачем, не зважаючи на заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу, не спрстовано вказаних висновків суду, в тому числі не надано відповідних належних і допустимих доказів на підтвердження заперечень. Таким чином, на користь позивача з відповідача згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Питання щодо раніше вжитих заходів забезпечення позову суд вирішує згідно зі статтею 158 ЦПК України.

Outcome: approved