Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 10 728, 78 грн. в порядку регресу а також судові витрати у розмірі 1 243, 60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2011 року в м. Харкові по пр-т. 50 років СРСР за участю автомобіля ВАЗ-21104, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобіль ВАЗ-2104, д.н. [NUMBER], отримав механічні ушкодження. Відповідно до висновку матеріальний збиток становить 11 930, 40 грн. Постановою Московського районного суду м. Харкова встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача. Оскільки відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, Моторним (Транспортним) страховим бюро України здійснено виплату страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Крім цього, позивач зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 01.02.2011 року в м. Харкові за участю автомобіля ВАЗ-21104, д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля ВАЗ-2104, д.н. [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль ВАЗ-2104, д.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, чинного поліса він не мав. Відповідно до ч. 2 ст. 39.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст. 39.2.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" основним завданням МСТБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до висновку спеціаліста № 114 вартість матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю ВАЗ-2104, д.н. [NUMBER], складає 11 930, 40 грн. Відповідно до платіжних доручень № 2418 від 01.06.2011 року та № 2620 від 17.06.2011 року вбачається, що МТСБУ оплатило страхове відшкодування, а також витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 10 728, 78 грн. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 38.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Моторного (Транспортного) страхового бюро України шкоди у розмірі 10 728, 78 грн. Питання про відшкодування витрат зі сплати судового збору суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, серед іншого, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визнається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права. Крім того, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в обґрунтування понесення витрат з оплати правової допомоги до позовної заяви надано копію контракту про надання правової допомоги від 27.09.2012 року, укладеного між позивачем та ФОП [PERSON], копію платіжного доручення № 33078 від 12.06.2014 року. При цьому, з наданих суду документів не вбачається, що надані позивачу юридичні послуги пов'язані з розглядом цієї конкретної цивільної справи, позивачем не надано обґрунтування і розрахунку цих витрат, а тому у суду немає підстав вважати витрати, пов'язані з оплатою позивачем правових послуг, судовими витратами позивача, пов'язаними з розглядом цієї цивільної справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial