Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 14.03.2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Першотравнева, 3, с. Дяківці Літинського району Вінницької області. Після смерті матері позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Першотравнева, 3, с. Дяківці Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився подавши до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує (а.с. 25). Представник відповідача - Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не зявився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач позов визнає та просить справу розглянути без представника сільської ради (а.с.26). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до архівної виписки з рішення № 36 виконкому Дяковецької сільської ради народних депутатів, від 16.09.1993 р., [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,68 га, яка знаходиться в межах с. Дяківці по вул. Першотравневій - 0, 30 га, в урочищі "Левада" - 0, 20 га в с. Гавришівці 0, 18 га (а.с. 17). Батько позивача - [PERSON] помер 28.02.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 093923, виданим 01.03.2008 р. виконкомом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 7 (а.с. 6). Згідно довідки за № 654 від 22.09.2016 р., виданої виконавчим комітетом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована, проживала та являлась головою домогосподарства по вул. Першотравнева, 3, с. Дяківці Літинського району Вінницької області. За даною адресою зареєстрована та проживала одна. (а.с. 7). Зазначена інформація підтверджує ту обставину, що [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та користування майном після смерті 28.02.2008 р. свого чоловіка [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 341281, виданим виконавчим комітетом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 14.03.2016 р. (а.с. 5). Син спадкодавця - [PERSON], своєю заявою від 14.03.2016 р. відмовився від прийняття спадщини (а.с. 14) Відповідно до листа від 22.09.2016 р. за № 1741/92-14, який надіслано Літинською держнотконторою, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с.15). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за № 3, що розташований по вул. Першотравневій в с. Дяківці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1977 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., веранди літера "а", літньої кухні літера "Б", гаражу літера "В", погребу "п/Г", убиральні "З", огорожі № 1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі № 4, колодязю № 5. Самовільні побудови відсутні (а.с. 8-13). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інший спадкоємець (син спадкодавця [PERSON]) своєю заявою від 14.03.2016 р. відмовився від прийняття спадщини (а.с. 14), тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON]. право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: Першотравнева, 3, с. Дяківці Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], яка померла 14.03.2016 року. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON], згідно посвідчення серії А № 513869 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2) (а.с. 4), а отже звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки ціна позову становить 58903 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот три) гривні, тому вважаю за необхідне витрати зі сплати судового збору у сумі 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 03 коп. стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved