Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до відповідачів із вказаним позовом. В обґрунтування позову послався на те, що з 1983 р. по 1997 р. працював на підприємствах по видобутку вугілля, які на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля", а також в період з 1997 по 2003 р. на шахті №9 "Великомостівська", на даний час ПАТ "шахта "Надія". У зв'язку із тривалою роботою в особливо шкідливих та важких умовах праці захворів на професійні захворювання у вигляді: попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення, Хронічний вертброгенний попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення з вираженим больовим синдромом та порушенням рухової функції хребта, антракосилікоз І ст., емфізема легень ДН І-ІІ. Окрім цього, 22.05.2002 року із ним стався нещасний випадок на шахті, внаслідок чого йому було травмовано ліву руку, про що складено відповідний акт. Висновком обласної МСЕК №3 від 14.05.2003 р. йому вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності. Наступним висновком обласної МСЕК від 01.04.2004 р. йому встановлено 60% втрати професійної працездатності (30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р..) вперше. Повторним переоглядом МСЕК від 09.03.2006 р. йому безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях а саме: 30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р.. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, безстроково на 60% втратив працездатність внаслідок профзахворювання та трудового каліцтва, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі, що призвело до зміни ритму та порядку життя. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000 грн. та просить такий стягнути з відповідачів. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, пояснив, що в продовж 1983 р. по 1997 р. працював під землею у шкідливих умовах на шахтах №1 "ВМ, №10 "Великомостівська", що на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля". З 1997 по 2003 р. працював на шахті №9 "Великомостівська" на даний ПАТ "Надія". Внаслідок роботи у шкідливих та важких умовах праці, отримав професійні захворювання та втратив працездатність. Окрім цього, у зв'язку із нещасним випадком на шахті травмував ліву руку. У 2003 року йому вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності по професійних захворюваннях та трудовому каліцтву, а подальшим переоглядом МСЕК йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з яких 10% вперше по трудовому каліцтву. Змушений постійно проходити медичне лікування. Через значну втрату працездатності, відчуває значні болі у спині, обмежений у рухах, що викликає великі незручності при веденні домашнього господарства. Вважає що йому заподіяно моральної шкоди, у зв'язку із чим просить позов задовольнити. Представник відповідача ДП "Львіввугілля" у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлені із викликами у судові засідання. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не подав. Представник відповідача ПАТ "шахта Надія" у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що позивач пропрацював на шахті ПАТ "Надія" з 24.11.1997 р. по 25.01.2003 р. лише 5 років та 2 місяці і за цей час не звертався за медичною допомогою. Окрім цього, при прийнятті на роботу позивача було проінформовано про шкідливі умови праці. Вважає, що відсутня вина ПАТ "шахта "Надія" у заподіянні [PERSON] моральних страждань. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді - Тодорович О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх доводів зіслалась , на те, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", відповідно до якого ч.8 ст.38 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування викладено у новій редакції і відшкодування моральної шкоди потерпілим не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Окрім цього, зіслалась на те, що позивач не звертався з часу встановлення ступеня втрати працездатності в фонд за відшкодуванням моральної шкоди. Також, відповідно до наказу МОЗ № 212 від 22.11.1995 року на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди. Звертає увагу на те, що позивачем на подано висновку МСЕК, лікаря психіатра чи висновку ЛКК про встановлення факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок втрати працездатності та трудового каліцтва. Крім цього, у наданих медичних документах немає покликання про отримання позивачем фізичних та душевних страждань внаслідок отриманого захворювання. Таким чином, у позовних вимогах просить відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач впродовж з 1983 р. по 1997 р. працював на підприємствах по видобутку вугілля, які на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля", а також в період з 1997 по 2003 р. працював на шахті №9 "Великомостівська", на даний час ПАТ "шахта "Надія". Внаслідок роботи в особливо шкідливих та тяжких умовах праці під землею у шахтах позивач захворів на професійні захворювання у вигляді: попереково-крижовий радикуліт у стадії загострення, хронічний вертброгенний попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення з вираженим больовим синдромом та порушенням рухової функції хребта, антракосилікоз І ст., емфізема легень ДН І-ІІ. З акту розслідування нещасного випадку на виробництві № 11 від 24.05.2002 р. складеного ДВАТ Шахта "Надія", встановлено, що позивач виконуючи трудові обов'язки під землею у шахті внаслідок падіння куска породи травмував ліву руку. 26.03.2003 р. відповідачем (ДВАТ Шахта "Надія") було складено акт розслідування професійного захворювання форми П-4, яким встановлено, що останні виникли внаслідок праці у шкідливих умовах під землею на протязі 19 р. 3 м. з яких 5 р.2 м. на шахті "Надія" у шкідливих умовах праці внаслідок запиленості повітря робочої зони, несприятливих факторів мікроклімату. Висновком обласної МСЕК від 14.05.2003 р. [PERSON] вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності . Наступним оглядом МСЕК від 01.04.2004 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях радикуліт 30% , антракосилікоз - 20 % та 10% - по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р. вперше. Повторним переоглядом МСЕК від 09.03.2006 р. йому безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях а саме: 30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р.. [PERSON] ставить вимоги про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я внаслідок професійних захворювань та трудового каліцтва при виконанні трудових обов'язків. Свої вимоги останній заявляє до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта "Надія". Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди з ФССНВВПЗУ у м. Червонограді то як на правову підставу відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я позивач посилається на ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яким на момент заподіяння шкоди гарантувалося таке право. Так, відповідно до п.п. "е" п.1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції Закону на 01.05.2003 року) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці". Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. З огляду на наведене,

Outcome: partial