Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Представник ПАТ «Альфа-Банк» - Надточій О.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та відповідачкою, останній було надано кредит у сумі 49000 доларів США. 17.12.2012 року між ПАТ "АКПІБ" та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення права вимоги за вказаним вище договором, за яким було відступлено право грошової вимоги за кредитом №1054 від 12.07.2007 року Публічному акціонерному товариству "Альфа-Банк». Первинний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши кошти в сумі 49000 доларів США, однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, у результаті чого станом на 26.05.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом на суму 30456,68 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 643661,58 гривень, та заборгованість по відсотках 1048,85 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 22166,06 гривень. У зв'язку із систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору, станом на 26.05.2015 року йому нарахована неустойка: пеня 121,14 долар США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 2560,13 гривень. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3564 гривні. 26 листопада 2015 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що вона позов ПАТ «Альфа-Банк» не визнає та вважає його передчасним. Зазначає, що зі змісту наданих позивачем документів, у підтвердження прав відступлення вимоги, неможливо встановити розмір переданої заборгованості [PERSON], а отже фактично не доведено факту наявності заборгованості. Крім того, враховуючи Графік щомісячного погашення кредиту та процентів по Договору про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року, й квитанцій про сплату заборгованості відповідачем за первісним позовом, станом на 17.12.2012 року була переплата 9898,78 доларів США, а не заборгованість 701,9 долар США. Станом на 26.05.2015 року переплата за Договором становила 6741,73 долар США, тому позов первісний є передчасний. Також, розрахунок заборгованості Позивача за первісним позовом ґрунтується на припущеннях щодо розміру та строків погашення заборгованості, оскільки він не підтверджений жодним первинним бухгалтерським документом, а розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] підтверджується квитанціями про сплату заборгованості. Розрахунок заборгованості, який наданий ПАТ «Альфа-Банк» підписаний керівником з супроводу операційної діяльності м.Чернігів та засвідчений печаткою для довідок ПАТ «Альфа-Банк», не може бути належним та допустимим доказом розміру заборгованості, у зв'язку з тим, що не надано довіреності на ім'я особи, що підписала розрахунок. Тому, [PERSON] просить визнати дії ПАТ «Альфа-Банк» по нарахуванню суми заборгованості протиправними, встановити факт відсутності простроченої заборгованості за Договором про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року станом на 26.05.2015 року. Також просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» та , у разі доведення новим кредитором права вимоги за Договором про іпотечний кредит , що являється предметом позову, зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» належно приймати виконання зобов'язання в порядку встановленому умовами договору. Педставник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина їх неявки суду не відома. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), яке пізніше реорганізовано в ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №1054 від 12 липня 2007 року, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 49000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 11% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 11 липня 2027 року. У разі несвоєчасної сплати сум кредиту та відсотків за його користування, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитом є шістдесятий календарний день від дня нарахування відсотків, що не сплачені у встановлений цим Договором строк, але не пізніше дати кінцевого терміну повернення кредиту та відсотків за ним. Погашення кредиту та процентів за ним здійснюється Позичальником щомісячно (щоквартально) у відповідності до Графіку (Додаток№1), який є невід'ємною частиною цього договору. У випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти у розмірі 21% річних. Виконання зобов'язань Позичальника за Цим договором забезпечується іпотекою, предметом якої є нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою, [ADDRESS], загальна площа якої становить 71,01 кв.м., житлова - 48,43 кв.м. За невиконання прийнятих на себе зобов'язань позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штраф у розмірі 15% річних від суми кредиту за кожний випадок невиконання. Позичальник несе відповідальність за погашення кредиту всім своїм майном, на яке, відповідно до законодавства, може бути звернено стягнення. Пунктом 7.1 договору передбачено, що даний договір діє до повного повернення Позичальником кредиту, сплати процентів у повному обсязі та будь-яких інших грошових зобов'язань за цим договором. Відповідно до зазначеного договору кінцевий термін повернення мав бути 11 липня 2027 року. Відповідачка [PERSON] була ознайомлена з правилами та умовами договору, що підтверджується її особистим підписом у зазначеному вище договорі і Графіку щомісячного погашення кредиту та процентів. 17 грудня 2012 року укладено договір відступлення, відповідно до якого всі права вимоги до позичальників, що виникли на підставі кредитних договорів, які належали Публічному акціонерному товариству "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Договір укладений на строк в 20 років з дати його підписання, тобто з 17 грудня 2012 року. Згідно витягу з додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року кредитний договір №1054 від 12.07.2007 року, за яким позичальником являється [PERSON], був також предметом договору відступлення. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №12483158 квартира [ADDRESS] є забезпеченням виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року. Сторонами зазначеного договору являються: боржник - [PERSON], мешканка [ADDRESS]; іпотекодержатель: Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", код. ЄДРПОУ: 23494714. Ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Судом встановлено, що за умовами Договору про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року (п.5.3.4.) відступлення права вимоги за цим Договором могло відбуватися без згоди іпотекодавця з наступним повідомленням Позичальника про особу нового Кредитора. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаної угоди, не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитом. Станом на 26.05.2015 року року [PERSON] мала прострочену заборгованість за кредитом на суму 31626,67 доларів США, що по курсу НБУ на зазначену дату становило 668387,77 гривень, зокрема, 30456,68 доларів США, що по курсу НБУ на зазначену дату становило 643661,58 гривень - борг по тілу кредиту, 1048,85 доларів США або 22166,06 гривень заборгованість по відсотках та 121,14 долар США або 2560,13 гривень пеня, яка була нарахована у зв'язку з порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту. Розрахунок заборгованості свідчить про те, що [PERSON] з 01.02.2015 року не вносила жодних коштів на погашення заборгованості по кредиту, хоча кошти, згідно графіку щомісячного погашення кредиту та процентів, мали б бути внесені нею. Частиною 1 ст.14 ЦК визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Цивільний обов'язок - це вид і міра необхідної поведінки суб'єкта, врегульована нормами цивільного права і забезпечена механізмом державного примусу. Цивільний обов'язок має виконуватися в межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства, забезпечуватися відповідними засобами заохочення та застосування санкцій. Предмет виконання юридичного обов'язку - це певні матеріальні або нематеріальні блага (наприклад, речі, послуги, результати інтелектуальної творчості тощо). Суб'єктом виконання юридичного обов'язку є боржник, на якому лежить зобов'язання щодо особистого вчинення певних дій, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із звичаїв ділового обороту чи суті зобов'язання. У ч.2 ст.14 ЦК України йдеться про те, що особа не може бути примушена до дій які не є обов'язковими для неї. Отже, виходячи з положень ч.1 цієї статті, під обов'язковими діями, слід розуміти дії, виконання яких покладається на особу договором або актом цивільного законодавства. За укладеним кредитним договором між сторонами виникли цивільно-правові зобов'язання. Договором та Додатком до нього - Графіком щомісячного погашення кредиту та процентів передбачені способи внесення платежів на погашення кредиту, в тому числі розмір обов'язкового щомісячного платежу, а отже відповідачка мала інформацію щодо порядку належного виконання нею зобов'язання. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У відповідності до ст.ст.526, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачкою були порушені умови кредитного договору, зокрема, нею прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, а отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. [PERSON] заперечуючи борг перед банком не надала суду жодних доказів сплати нею кредиту у період з лютого 2015 року по травень 2015 року, тобто період, який став підставою для позивача вимагати дострокового повернення кредиту. Позивач скористався можливістю повернення всіх коштів, що передачена п.2.3. Договору, тому 08.06.2015 року ним було надіслано на ім'я [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та запропоновано протягом семи діб письмово повідомити банк про результат вирішення зазначеної вимоги, однак така залишилася без відповіді, а кредитні кошти кредитору не повернуто. Враховуючи, що п.2.3 кредитного договору №460 від 04.04.2007 року та статтею 1050 ЦК України передбачено дострокове повернення позики та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини кредиту, позивач звернувся до суду у межах строків, визначених ст.ст.257-258 ЦК України, тому позов про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягає задоволенню. [PERSON] заявляючи в зустрічному позові вимогу про визнання дій ПАТ «Альфа-Банк» по нарахуванню суми заборгованості протиправними, жодних доказів, на підтвердження вимоги, суду не надала. Зокрема, нею не надано квитанцій, касових ордерів, тощо на підтвердження сплати заборгованості у період лютого-травня 2015 року, також нею не було заявлено клопотань про призначення судової експертизи, для визначення наявності чи відсутності у неї заборгованості за вказаний період. Посилання позивачки на переплату, не звільняє останню від сплати щомісячної обов'язкової суми погашення кредиту, а сплата її у попередні місяці в обсязі більшому за необхідну в поточному місяці, що призвело до переплати, могло б стати підставою до дострокового погашення кредиту, але аж ніяк не може звільнити її від щомісячного платежу у період заборгованості. Натомість позивачем надано суду належні докази по нарахуванню заборгованості, а тому вимоги [PERSON] про визнання дій ПАТ «Альфа-Банк» по нарахуванню суми заборгованості протиправними та встановлення факту відсутності простроченої заборгованості за Договором про іпотечний кредит №1054 від 12.07.2007 року станом на 26.05.2015 року до задоволення не підлягають. [PERSON], згідно квитанцій про сплату заборгованості по кредиту, сплачувала борг на рахунок «Альфа-Банк» вже з січня 2013 року, що свідчить про те, що про відступлення права вимоги за договором, який є предметом позову, вона була повідомлена та належним чином сплачувала на рахунок позивача кошти аж до лютого 2015 року, а отже жодних перешкод у сплаті кредиту у неї не було, тому вимога [PERSON] про зобов'язання ПАТ "Альфа-Банк належно приймати виконання зобов'язання в порядку, встановленому умовами договору є безпідставною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст.79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 3654 гривні, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі на користь позивача.

Outcome: approved