Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Комунальник "СБ" про зобов»язання видати трудову книжку та внесення до неї змін щодо дати його звільнення з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 440 грн. 12 коп., середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 8272 грн. 55 коп. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що він був звільнений з підприємства 3 лютого 2014 року на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України без виплати заробітної плати та видачі трудової книжки. Крім того, в трудовій книжці безпідставно був зроблений запис про його звільнення з роботи 17 лютого 2014 року, що не відповідає дійсності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що згідний виплатити заборгованість по заробітній платі в сумі 440 грн. 12 коп. та видати трудову книжку. Стосовно інших вимог позивача, то він не може надати суду з цього приводу пояснення, оскільки працює на КП "Комунальник "СБ" лише з 1 квітня 2014 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що позивач був звільнений з роботи 17 лютого 2014 року за угодою сторін (ст. 36 п. 1 КЗпП України), що підтверджується наказом в.о. директора КП "Комунальник "СБ" №2/1 від 17 лютого 2014 року. Відповідний запис про звільнення позивача був зроблений в його трудовій книжці під №13. Відповідно до вимог ст. 47 ч. 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Відповідно до вимог ст. 235 ч. 4 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Як з»ясовано судом, позивачу видано трудову книжку 23 квітня 2014 року, оскільки в день звільнення він відмовився її отримати, оскільки був не згідний з датою його звільнення, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та актом від 17 лютого 2014 року. Відповідно до вимог ст. 38 ч. 2 КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Як з»ясовано судом, наказом №65 від 25 грудня 2013 року [PERSON] вирішено звільнити з роботи за угодою сторін з 3 лютого 2014 року (ст. 36 п. 1 КЗпП України). Однак, позивач продовжував виконувати свої трудові обов"язки до 17 лютого 2014 року, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та табелем обліку робочого часу за лютий 2014 року. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення змін до трудової книжки позивача щодо дати його звільнення з КП "Комунальник "СБ" та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Станом на 3 лютого 2014 року заборгованість позивача по зарплаті становить 440 грн. 12 коп., що не заперечується сторонами. Відповідно до вимог ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А тому, на думку суду, розмір даного відшкодування необхідно визначити з врахуванням перенесених позивачем душевних страждань з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати в розмірі 300 грн. Оцінююч и встановлене, суд приходить до висновку стягнути з КП "Комунальник "СБ" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 440 грн. 12 коп. та моральну шкоду в розмірі 300 грн. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial