Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

13 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про надання додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є донькою [PERSON]. [PERSON], [INFO], перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та отримувала пенсію. 22 листопада 2016 року в смт. Бугаївка Перевальського району Луганської області вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії пенсії. У лютому місяці 2018 року позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON], звернулася до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 лютого 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. Позивач вважає, що вона є спадкоємцем першої черги та не прийняла спадщину у встановлений законом строк з поважних причин, оскільки [PERSON]Є померла на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, позивачу треба було виїжджати на підконтрольну державній владі України територію задля встановлення факту смерті матері та оформлення спадкових прав. Однак, позивач не мала можливості виїхати з окупованої території через постійні обстріли, і тільки в грудні 2017 року вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті матері. 05 грудня 2017 року рішенням Московського районного суду м. Харкова було встановлено факт смерті [PERSON] 08 грудня 2017 року позивач отримала відповідне свідоцтво про смерть [PERSON] Тому [PERSON] вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 29), в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просила справу розглянути без її участі (9). Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 30), в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду (а.с. 32-33). Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ( а.с. 31), в судове засідання не прибув, пояснень щодо позову та клопотання про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з жовтня 2014 року по листопад 2016 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та отримувала пенсійні виплати, що підтверджується довідкою № 412/02, наданою УПФ України в м. Красний Лиман Донецької області 08 лютого 2018 року (а.с. 21). Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 007782, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 08 грудня 2017 року (а.с. 15), [PERSON] померла 22 листопада 2016 року в смт. Бугаївка Перевальського району Луганської області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із недоотриманих пенсійних виплат. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження [PERSON] серії V-УР № 0619951, виданого 06 травня 1963 року, де матір"ю записана російською мовою "Клименко Дарья Егоровна" (а.с. 13), та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 297177, виданого 15 січня 1983 року, згідно з яким позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Клименко" на "Балашова", актовий запис № 1 (а.с. 14). Таким чином, позивач [PERSON] як донька померлої [PERSON] має право на спадкування у першу чергу. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно відомостей, наданих 27 лютого 2018 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON] спадкові справи не заводилися, із заявами про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття до Лиманської нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 34). В лютому місяці 2018 року [PERSON] як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.20). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті\~319, частини першої статті\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися грошовими коштами (пенсійними виплатами), які за життя недоотримала померла, що входять до спадкового майна та належать позивачу в порядку спадкування відсутні. Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне. [PERSON] померла в смт. Бугаївка Перевальського району Луганської області. Перевальський район Луганської області з його населеними пунктами згідно з Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" в редакції розпорядження КМУ від 07 лютого 2018 року № 79-р входить до переліку населених пунктів, на теритрії яких органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Для реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про її смерть позивач змушена була встановлювати факт смерті своєї матері на підконтрольній державній владі території України. 05 грудня 2017 року рішенням Московського районного суду м. Харкова був встановлений факт смерті [PERSON] (а.с. 18). 08 грудня 2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 15). Отже, причини пропуску позивачем строку, встановленого для прийняття спадщини, суд визнає поважними. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про\~\~надання додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved