Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

18.12.2014 року позивач в особі КП "Харківській теплові мережі" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: вул.. Дерев'янка, 8 в розмірі 5950,48 грн. за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року, суму інфляційних витрат в розмірі 62,16 грн., 3% річних в розмірі 14,87 грн., а всього 6027,51 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачу на праві власності належить приміщення в житловому будинку [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідач, уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає в централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 5950,48 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення. У зв'язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, зроблено згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Заборгованість відповідача за надану позивачем теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року становить 5950,48 грн. Крім того, відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних витрат складає 62,16 грн., сума 3% річних складає 14,87 грн. Внаслідок того, що відповідач в добровільному порядку не погашає суму заборгованості, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача - Пономарьова Н.В., що діє на підставі довіреності, підтримала заявлені КП "ХТМ" позовні вимоги, просила позов задовольнити. На судове засідання 08.04.2015 року не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність. В разі неявки на судове засідання відповідача без поважної причини, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки, не надав, представника, який би діяв від його імені до суду не направив, заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю, не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, доходить висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2008 року, на праві власності належить приміщення в житловому будинку [ADDRESS], з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". 05.01.2015 року надійшла інформація з АДБ ГУМВС України в Харківській області де зазначено, що відповідач [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS]. Та на підставі рішення суду був знятий з обліку за даною адресою. Згідно даних, що містяться в матеріалах справи, особовий рахунок № 17300-2118 року за адресою: [ADDRESS], відкрито на ім'я [PERSON] - відповідача у справі. Відповідно до вимог Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідач, уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає в централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 5950,48 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення. У зв'язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, зроблено згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Заборгованість відповідача за надану позивачем теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року становить 5950,48 грн. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. З вимог ст. 64 ЖК України вбачається, що повнолітні члени сім'ї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Таким чином, відповідач не виконує покладені на нього обов'язки щодо своєчасного розрахунку за спожиту електроенергію, тому сума заборгованості перед позивачем, підлягає стягненню з відповідача. Згідно з положеннями ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних витрат складає 62,16 грн., сума 3% річних складає 14,87 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку, передбаченому ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved