Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви від 16.09.2014 р. про уточнення позовних вимог /а.с. 48-49/ просить стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати пов'язані із розглядом справи. При цьому посилається на те, що 23.11.2007 р. між ВАТ КБ "Надра" (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ "Надра") та відповідачем укладено кредитний договір під № 24/АП/2007-840, за яким останній отримав кредит на придбання автомобіля у сумі 19964,39 дол. США за умов погашення його частинами і сплатою 12,5 % річних та остаточним терміном повернення до 19.11.2012 р. Умови договору відповідач належним чином не виконував, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином загальна заборгованість станом на 10.09.2014 р. становить 31013,65 доларів США та 91986,62 грн., яку у добровільному порядку [PERSON] погасити відмовляється. Сторони у судове засідання 20.01.2015 р. не з'явились. Уповноважений представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, при цьому, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові. /а.с. 80, 81/ Відповідач про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. У матеріалах справи міститься заява представника відповідача [PERSON] щодо відкладення розгляду даної справи /а.с. 82/ При цьому, до вказаної заяви не додано жодних доказів поважності причин її відсутності. Так, враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 і ч. 2 ст. 197 ЦПК України. /а.с. 83/ Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані ПАТ КБ "КБ "Надра" письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 23.11.2007 р. ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] уклали кредитний договір за № 24/АП/2007-840, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 19964,39 дол. США за умов погашення тіла кредиту, а також сплатою 12,5 % річних і остаточним терміном повернення до 19.11.2012 р. /а.с. 5-12/ У зв'язку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 10.09.2014 р. утворилась заборгованість у сумі 31013,65 доларів США та 91986,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом, включаючи прострочену - 18462,16 дол. США, що за курсом НБУ на 10.09.2014 р. еквівалентно 239118,09 грн.; заборгованість по відсоткам, включаючи прострочену - 12551,49 дол. США, що за курсом НБУ на 10.09.2014 р. еквівалентно 162564,31 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 4932,23 дол. США, що за курсом НБУ на 10.09.2014 р. еквівалентно 63881,23 грн.; штраф за порушення п. 5.2 кредитного договору - 2170,00 дол. США, що за курсом НБУ на 10.09.2014 р. еквівалентно 28105,39 грн. /а.с. 50-51/ Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною другою ст. 1050 цього ж Кодексу передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно статті 1048 цього Кодексу. У відповідності із ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, задоволенню повністю підлягають пред'явлені позовні вимоги у частині стягнення основного боргу у сумі 18462,16 дол. США, та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 12551,49 дол. США. При цьому, суд відхиляє твердження представника відповідача щодо застосування до чергових платежів строку позовної давності, починаючи з 19.06.2009 р., оскільки згідно п. 7.3 даного кредитного договору сторони погодили збільшити цей строк до 10 років. Також необґрунтованими є доводи щодо відмови у задоволенні позову у звя'зку з недотриманням позивачем Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту, оскільки вказана обставина не може свідчити про неотримання кредиту позичальником, а також не є підставою для уникнення відповідальності щодо погашення кредитної заборгованості. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Правовими наслідками порушення зобов'язання є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки нарахований позивачем розмір пені значно перевищує основну заборгованість відповідача за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 1071,77 дол. США. Разом з тим, вимоги банку щодо стягнення з відповідача штрафу згідно п. 5.2 згаданого вище кредитного договору задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушення позичальником вимог пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору кредиту. Враховуючи викладене вище, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial