Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

04.12.2013 р. публічне акціонерне товариство " ДТЕК Крименерго" в особі Армянського районного відділення енергозбуту звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення збитку у розмірі 2377 грн. 57 коп., заподіяного порушенням Правил користування електричною енергією, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами електроенергії, що відпускається структурним підрозділом ПАТ "ДТЕК Крименерго" - Армянським РВЕ, при цьому допускають порушення Правил користування електричною енергією шляхом самовільного підключення своїх навантажень до мереж ПАТ "ДТЕК Крименерго", минаючи електролічильник, допускаючи, таким чином, безоблікове користування електроенергією, факт якого зафіксовано у відповідному акті № 222754 від 26.04.2013 року, складеному у ході перевірки. Збиток від виявленого порушення, розрахований відповідно до Методики, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року (з наступними змінами та доповнегннями) склав 2377 гривень 57 копійок, саме його позивач і просить стягнути на свою користь з відповідачів солідарно. В судове засідання сторони не з'явились, про чаc та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надала заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити, не заперечує проти винесенная заочного рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи вони двічі повідомлялися належним чином. Судова кореспонденція двічі направлялась відповідачам за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти із судовими відправленнями, які повернулися до суду не врученими адресатам з відмітками поштового відділення "за спливом терміну зберігання", у яких містяться виклики відповідачів до суду (а.с. 25-28, 37- 40). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх зареєстрованого місця проживаня вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ухвалою суду від 13.01.2014 року суд постановив розглядати справу заочно з винесенням усправі заочного рішення відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Розглядаючи справу на підставі наявних в ній матеріалів, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячим із наступного. У разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначаються його власником і обов`язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім на підставі угоди, укладеної між власником картири (будинку) та іншою особою, яка у цьому будинку проживає, відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК України. Електропостачання згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка визначає терміни, та згідно з п. 1 ч.1 ст. 13 цього ж Закону відноситься саме до комунальних послуг. Такого характеру правовідносин між постачальником електроенергії (позивачем) та відповідачами, які проживають в [ADDRESS], не врахував позивач ні при фіксуванні 26.04.2013 року виявленого порушення ПКЕЕН, ні при зверненні до суду з цим позовом. Не врахував позивач і того, що між ним та відповідачем [PERSON] взагалі відсутні правовідносини, характерні для постачальника комунальної послуги та її споживача. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Чере призму наведеного правового терміну позивач не навів та не обгрунтував підстав, через які він обох відповідачів вважає споживачами. Пред`являючи вимогу про солідарне стягнення збитку з обох відповідачів, позивач не обґрунтував ні у позові, ні у суді правової підстави для застосування солідарної відповідальності саме у даному випадку, не дивлячись на те, що відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. В суді встановлено, що між ПАТ ДТЕК "Крименерго" в особі Армянського району електричних мереж та відповідачем [PERSON] склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобов'язання: ПАТ "Крименерго" в особі структурного підрозділу Армянського району електричних мереж - постачати електричну енергію, а [PERSON] - дотримуватись вимог Правил користування електричною енергією та своєчасно оплачувати вартість спожитої електричної енергії за діючими тарифами. У даному випадку суд саме [PERSON] вважає споживачем електроенергії, оскільки саме на його ім`я було відкрито особовий рахунок та присвоєно абонентський номер 013023 (а.с. 14) та це підтверджується змістом позовної заяви і долученими до неї матеріалами справи.(а.с. 2, 9, 14). У квартирі відповідача, розташованій за адресою: [ADDRESS] працівниками позивач 26 квітня 2013 року було виявлено факт безоблікового користування електроенергією шляхом самовільного підключення навантажень до мереж ПАТ ДТЕК "Крименерго", минаючи електролічильник. Електроенергія, яка споживалася, лічильником не враховувалася, про що було складено відповідний акт № 013023 від 26.04.2013 року про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем (а.с. 4). Однак, і перевірку було проведено, і вказаний акт було складено за відсутності споживача [PERSON], тобто без його участі, всупереч вимогам п.п. 4.1, 4.4, 4.5. Методики, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року (з наступними змінами та доповненнями), та всупереч вимогам п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, які зобов'язують складати акт у присутності споживача. Крім того, акт про порушення ПКЕЕН повинен складатися у двох екземплярах, один з яких вручається споживачу, що повинно підтверджуватися документальною відміткою про вручення зазначеного акта. В порушення цього припису представники позивача другий екземпляр акту про порушення ПКЕЕН споживачу [PERSON], який не був присутнім при проведенні перевірки та при складанні акту, не вручали, на засідання комісї по розгляду актів про порушення ПКЕЕН його не запрошували. Акт про порушення, оформлений у присутності [PERSON], розглядали за відсутності [PERSON], тим самим позбавивши його права давати свої особисті пояснення щодо самого факту виявленого порушення та щодо обставин проведення перевірки взагалі. З інформації від 09.12.2013 року, наданої на запит суду завідувачем Армянського МС ГУ ДМС України в АР Крим, видно, що обоє відповідачів - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 1999 року (а.с. 20-21), проте хто з них є (чи не є) власником вказаної квартири, які між ними існують (чи не існують) родинні стосунки або відносини, чи фактично обоє відповідачів проживають за вказаною адресою - суду позивачем не повідомлено ні при зверненні до суду з позовом, ні безпосередньо у судовому засіданні. Крім того, позивач не повідомив у позовній заяві та не виявив бажання пояснити та обгрунтувати безпосередньо у суді причину виклику на комісію лише самого відповідача [PERSON], який не є споживачем у розумінні ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" та не є абонентом, а також причину невиклику на комісію саме споживача [PERSON] (а.с. 12). Позивач не вказав у позовній заяві та не обгрунтував у суді причинину надіслання повідомлення про рішення комісії, оформленого протоколом № 6 від 18.06.2013 року, щодо необхідности особисто відповідачу [PERSON] відшкодувати ПАТ "ДТЕК "Крименерго" збиток у розмірі 2377,57 грн. (а.с. 13), та про причину ненадіслання такого повідомлення особисто абоненту [PERSON] Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач [PERSON] взагалі отримував як виклик на комісію (а.с. 12), так і повідомлення про результати розгляду комісією 18.06.2013 року акту про порушення ПКЕЕН (а.с. 12 - 13). Відтак, відмова відповідачів добровільно відшкодувати позивачу нараховану суму збитку у розмірі 2377,57 грн. в суді позивачем також не доведена, носить досить віртуальний характер, а тому така відмова судом не може бути прийнята до уваги при винесенні рішення у справі. При цьому суд звертає увагу і на те, що має місце ще одне порушення п. 53 ПКЕЕН, а саме: щодо порядку розгляду акту про порушення, яке відбулося за відсутності споживача. Енергопоставщик мав повідомити споживача [PERSON] не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання Комісії про час та дату засідання. Позивач же зазначену вимогу не виконав. При цьому вищезазначений протокол засідання комісії № 6 від 18.06.2013 року, на якій було розглянуто акт про порушення ПКЕЕН від 26.04.2013 року, не відповідає фактичним обставинам справи, а тому також не може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ у справі, оскільки: споживачем у зазначеному протоколі вказано лише одного [PERSON], тобто саме його одного визнано винним у вчиненні порушення ПКЕЕН, питання ж щодо споживача [PERSON] комісєю не розглядалося та ніякого рішення відносно вказаної особи не виносилося (а.с. 6). Крім того, у вказаному протоколі є посилання на наявність договору між позивачем та відповідачем [PERSON] і номер такого договору вказано як 013023. Проте, це не відповідає дійсності і суперечить іншому наданому позивачем документу - особовому рахунку на ім`я [PERSON] та руху по зазначеному рахунку, де видно, що абонентський номер 013023 присвоєно [PERSON] (а.с. 14-16), а не [PERSON] Протокол засідання комісії № 6 від 18.06.2013 року не містить визначення характеру порушення ПКЕЕ з зазначенням відповідного пункту Методики (а.с. 6). Відповідно до даних самого Протоколу засідання комісії № 6 від 18.06.2013 року другий екземпляр цього протоколу та рахунок на оплату суми, нарахованої за вказаним протоколом, жодному відповідачу не вручалися (а.с. 7), хоча обов`язково мали вручатися. Матеріали, додані до позовної заяви, такого доказу також не містять. В самому протоколі засідання комісії № 6 від 18.06.2013 року (а.с. 7) вказано, що рішення комісії вступає в силу після вручення протоколу споживачу. Доказів саме вручення вищезазначеного рішення комісії кожному із відповідачів - матеріали справи не містять. Крім того, у наряді на відключення електроенергії від 26.04.2013 року за адресою [ADDRESS] абонентом зазначено лише [PERSON] Вказаний наряд на відключення відповідною посадовою особою позивача не затверджувався взагалі (а.с . 9). Наявна в матеріалах справи копія пояснювальної записка, яка не містить дати її написання та підписання, не містить імені посадової особи, на адресу якої така пояснювальна записка подавалася, та не містить будь-якої візи посадової особи, яка мала б цю записку розглядати (а.с 8), не може слугувати належним та допустимим доказом винуватосрті відповідачів. Три фотокартки на аркуші справи 10 не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки не містять прив`язки до дати та до адреси відповідачів та до правопорушення, скооєного ніби-то ними. Три фотокартки на аркуші справи 11 також ні про що не говорять без пояснень у справі представника позивача або свідків (очевидців) події, проте про допить свідків ніхто не просив, а представник позивача участь у справі не приймав на підставі своєї власної заяви (а.с. 29-30, 36). Відповідно ж до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Попри вищевикладене у суду не виникло сумнівів у тому, що 26.04.2013 року працівниками позивача дійсно було виявлене порушення ПКЕЕН. Однак фіксація виявленого порушення у відповідному акті та подальший розгляд цього акту про порушення на засіданні комісії позивача були здійснені з такими суттєвими порушеннями вимог Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., Методики обчислення розміру відшкодування збитків, спричинених електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562, привели до того, що доказів винуватості споживача [PERSON] у вчиненні виявленого порушення не зібрано зовсім, вони абсолютно відсутні, а докази, у яких фігурує [PERSON], зібрані стосовно неналежного суб`єкта, який не є споживачем у розумінні діючого законодавства. При цьому позивачем не з`ясовано та не наведено і не доведено у суді обставин, які вказують на характер правовідносин, що склалися між самими відповідачами [PERSON] та [PERSON] з приводу споживання житлово-комунальних послуг (власник житла та член його сім`ї; обидва є співвласниками житла; наймач житла та член його сім`ї; наймач та піднаймач житла; власник та наймач житла; обидва є піднаймачами житла; інше). Оцінивши наявні й досліджені в судовому засіданні докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без задоволення. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed