Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що у 1986 році його матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] було побудовано житловий будинок та згодом зведено до нього господарські споруди. [INFO] року остання померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, в т.ч. й на зазначене нерухоме майно. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом спадщину прийняв своєчасно, однак, через те, що матір'ю не було отримано за життя свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно, він не може оформити на себе спадкове майно в частині вищезазначеного домоволодіння. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без поважним на то причин в судове засідання не з'явилися. Разом з тим, від представника позивача надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідач - Молницька сільська рада Герцаївського району Чернівецької області направила до суду листа, в якому вказує, що позов визнає та просить справу розглянути за відсутністю їх представника. Треті особи проти задоволення позову також не заперечують. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що в [ADDRESS] розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 114,50 кв.м., в тому числі житловою 64,00 кв.м. та господарських споруд: літніх кухонь літ. "Б, В, Е", сараїв літ. "Г, Ж", навісів літер «Д, Є», криниці № 1, огорожі № 2, 3, 4, ями вигрібної № 5. Як випливає з витягу з погосподарської книги Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області вказаний будинок зареєстрований у сільській раді з 1986 року за [PERSON], тобто за матір'ю позивача (а.с. 9). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, зареєстрований з 1986 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу остання набула право власності на нього. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 26 травня 2010 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в т.ч. й на житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Спадкодавець [PERSON], окрім земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, все своє майно яке належало їй на день смерті заповіла позивачу згідно заповіту від 29 серпня 2006 року посвідченого секретарем Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 68 (а.с. 6) . Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], позивач 01 листопада 2010 року звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 22 січня 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців які би мали право на спадщину, в т.ч. і обов'язкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується також і спадковою справою № 39/2014. За вищенаведених обставин, відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, так як на момент смерті [PERSON], останній на праві приватної власності належало вищезазначений житловий будинок та в порядку спадкування за заповітом він має перейти до позивача. На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved