Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 травня 2017 року звернувся з даним позовом до суду і, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у сумі 21959 грн. 39 коп., нарахованої державним виконавцем Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], на яку претендує відповідачка до подачі виконавчого листа до Переяслав-Хмельницького відділу ДВС у квітні 2017 року. Посилається на те, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачкина утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, та аліменти на утримання відповідачки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Після набрання рішенням законної сили вони з відповідачкою помирилися і за її заявою 29.01.2015 постановою державного виконавця від 30.01.2015 виконавчі листи повернуто стягувачу, за його місцем роботи у бухгалтерію були направлені відповідні вимоги. Також припинено чинність арешту його майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду. Вони з відповідачкою в період з січня 2015 року по березень 2017 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та виховували сина. У березні 2017 року відповідачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ними та направила до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби виконавчий лист по питанню примусового стягнення аліментів. 03.04.2017 відділом ДВС відкрито виконавче провадження і нараховано заборгованість за період з 01.02.2015 по 01.04.2017 у сумі 21959 грн. 39 коп., хоча цей період вони проживали однією сім'єю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали уточнюючі позовні вимоги і просили задовольнити їх в повному розмірі. Також позивач зазначив, що вони з відповідачкою перестали проживати разом два місяці назад, а шлюб розірвали місяць назад. Аліменти він виплачував протягом року, потім відповідачка з власної ініціативи відкликала виконавчий лист, так як вони помирилися. Він завжди давав гроші відповідачці, навіть коли вона відкликала виконавчий лист. Крім того, позивач та його представник просять звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах, водночас стверджуючи, що при повторному пред'явленні відповідачкою виконавчого документу до виконання ніякої заборгованості у нього не було і потреби у звільненні його, позивача, від сплати заборгованості не існувало. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення. В письмових запереченнях позивач зазначила, що з даним позовом вона не погоджується, вважаючи його незаконним та необгрунтованим з наступних причин. 12.11.2014 було ухвалено рішення, яким вирішено стягувати з позивача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та аліментів на її утримання до досягнення сином трьох років щомісячно в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. І десь більш як через два з половиною місяці після набрання рішенням законної сили після постійного тиску і вмовлянь з боку позивача, вона відкликала виконавчі листи і 30.01.2015 державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу. Свої вмовляння забрати виконавчі листи позивач мотивував тим, що буде добровільно надавати кошти на утримання сина та на її утримання, поки вона не вийде з декрету та не зможе самостійно забезпечувати себе та сина. Проте свої обіцянки позивач не виконував та не надавав добровільно кошти для утримання сина та на її утримання, постійно вмовляючи її повторно не направляти виконавчі листи, кажучи, що буде добровільно їх утримувати та згодом почав навіть шантажувати її, говорячи, що вижене та випише її з будинку, в якому вони проживали разом з сином. Влітку 2015 року вона мала намір знову подати виконавчі листи до відділу ДВС, проте не змогла їх відшукати, і вважає, що їх від неї приховав позивач, так як поштарка їй особисто їх не вручала. Та лише в кінці лютого цього року вона змогла знайти один з виконавчих листів щодо стягнення з відповідач аліментів на її користь на утримання сина. Другого виконавчого листа їй так і не вдалося відшукати. Також відповідач зазначила, що посилання позивача, що вони з січня 2015 року по березень 2017 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та виховували сина не відповідають дійсності, тому що вони фактично проживали разом в одному будинку, але жили як чужі люди, а не як одна сім'я, хоча вона і намагалася зберегти нормальну сім'ю, але сам позивач не бажав цього. Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначила, що вона вимушена була подати на аліменти, оскільки чоловік не надав кошти в добровільному порядку. Коли подала на аліменти, то сама виписалася з будинку. Потім вона відкликала виконавчі листи, оскільки повернувся чоловік і вона хотіла зберегти сім'ю. і після цього знову прописалася в будинку і на даний час теж прописана в ньому. Вона знайшла оригінал виконавчого листа на кухні. Також зазначила, що позивач працював, купував ліки. Крім того, позивач, погрожуючи їй, постійно вмовляв знову не подавати виконавчі листи на виконання, також на майно позивача, зокрема на автомобіль „Део LANOS", що був подарований їм на весілля, було накладено арешт. Він постійно чинив на неї тиск, бив, коли вони були вдвох. Позивач кричав на неї і це чули її рідні по телефону. В будинку вони жили по різних кімнатах, їли те, що він привозив із бази відпочинку, комунальні послуги оплачував позивач, скільки заробітної плати він отримує вона не знає. Вона боїться позивача. Відповідач Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Судом встановлено наступне. Рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року було вирішено стягувати з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з позивача аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. 28 листопада 2014 року [PERSON] було видано виконавчий лист № 373/2376/14 від 12.11.2014 на виконання рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року (а.с.5). 30 січня 2015 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Іораш С.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років, та направлено виконавчий лист № 373/2376/14 від 28.11.2014 [PERSON] (а.с.4). 30 січня 2015 року державним виконавцем ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ Іораш С.М. головному бухгалтеру ТОВ „ДОЗ СТ Славути" направлено вимоги з проханням повернути постанову № 543/1 за вих. № 8403 від 11.12.2014, видану на підставі виконавчого листа № 373/2376/14 від 28.11.2014 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини щомісячно, на адресу відділу без виконання, та про повернення постанови № 542/1 за вих. № 8407 від 09.12.2014, видану на підставі виконавчого листа № 373/2376/14 від 28.11.2014 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини, щомісячно, на адресу відділу без виконання (а.с.6,7). 30 січня 2015 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Іораш С.М. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, винесену на підставі виконавчого листа № 373/2376/14 від 28.11.2014, та направлено дану постанову МРЕВ ДАІ до виконання, а [PERSON] - до відома (а.с.8). 03 квітня 2017 року головним державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Білодід І.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 373/2376/14 від 28.11.2014 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, і дана постанова цього ж дня направлена для виконання та до відома [PERSON] (а.с.9, 10). Відповідно до зробленої головним державним виконавцем Білодід І.Ю. довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 30.01.2015 по 01.04.2017 згідно виконавчого листа № 373/2376/14 від 28.11.2014, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, становить 21959 грн. 39 коп. (а.с.11). З копії листа Головного територіального управління юстиції у Київській області № З-758/02.2; З-759/02.2 від 24.05.2017 вбачається, що 03.04.2017 за заявою [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53686348 на підставі виконавчого листа Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 3 373/2376/14 від 28.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. 03.04.2017 державним виконавцем направлено запити до ДФС України, УПФ України, Територіального сервісного центру 3248 Регіонального сервісного центру МВС у Київській області, Держтехнагляду, Держгеокадастру. 24.04.2017 до відділу з'явився боржник ([PERSON]) та надав довідку про доходи з місця роботи: ТОВ ДОЗСТ „Славутич". 24.04.2017 складено довідку-розрахунок заборгованості в розмірі 21959 грн. 39 коп., яку направлено сторонам до виконання та відома. Згідно відповідей ДФС України, УПФ України встановлено, що боржник працює у ТОВ ДОЗСТ „Славутич", інформація про номери рахунків відкритті боржником у банківських та інших фінансових установах, про отримання боржником пенсії відсутня. 24.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення аліментів на заробітку плату боржника, копію якої направлено для виконання до бухгалтерії ТОВ ДОЗСТ „Славутич". 24.05.2017 державним виконавцем повторно направлено запити до ДФС України, УПФ України з метою встановлення інформації про доходи боржника. Станом на 24.05.2017 постанова про звернення стягнення аліментів на заробітну плату боржника від 24.04.2017 перебуває на виконанні у бухгалтерії ТОВ ДОЗСТ „Славутич". Крім того, 27.04.2017 державним виконавцем на звернення [PERSON] від 20.04.2017 на адресу фактичного проживання направлено простою кореспонденцією довідку про неотримання аліментів. Також на виконанні з 10.12.2014 по 30.01.2015 перебувало виконавче провадження № 45791595 з примусового виконання виконавчого листа Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.11.2014 № 373/2376/14 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно та до досягнення дитиною трьох років. 30.01.2015 державним виконавцем відділу згідно заяви [PERSON] від 29.01.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, копію постанови відправлено на адресу реєстрації [PERSON] станом на 24.05.2017 повторно вищезазначений виконавчий документ на виконання відділу не надходив. Згідно вимог ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. В силу ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, які стосуються предмету позову, так як вони стверджують, що при повторному пред'явленні відповідачкою виконавчого документу до виконання ніякої заборгованості не було і потреби у звільненні позивача від сплати заборгованості не існує. Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. За таких обставин, проаналізувавши всі наявні докази в їх сукупності, з врахуванням того, що сам позивач та його представник зазначають, що будь-якої заборгованості [PERSON] не має, як немає і підстав для звільнення від заборгованості, суд вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, тому позов задоволенню вони не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed