Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договорами про надання послуг за навчанняу сумі 123 062 грн. 26 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2014 між Російсько-Українською гімназією та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори з надання послуг з навчання [PERSON] та [PERSON] у 2014-2015 навчальному році. Згідно з п. 1.1. договорів Гімназія зобов'язувалась за рахунок грошових коштів відповідачів здійснити навчання [PERSON] та [PERSON] у 2014-2015 навчальному році. Відповідно до умов договорів загальна вартість освітньої послуги складає по 45 000,00 гривень за 12 місяців на кожного учня. Крім того п.4.2. договору 2 відповідачі були зобов"язані одноразово сплатити до 01.03.2015 року вступний внесок в національній валюті України в сумі, еквівалентній 1000 доларів США за курсом НБУ, діючим на момент оплати вступного внеску. Позивачем були виконані всі зобов'язання за з вказаними договорами, тоді як відповідачі не повністю виконали свої і допустили виникнення заборгованості в частині оплати за надання позивачем освітніх послуг учнів [PERSON] та [PERSON] Так, згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за договором з надання послуг з навчання [PERSON] у 2014-2015 навчальному році заборгованість відповідачів станом на 28.02.2017 складає 10 000,00 грн. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за договором з надання послуг з навчання [PERSON] у 2014-2015 навчальному році заборгованість відповідачів станом на 28.02.2017 складає 3 907,00 грн. Крім того, 02.06.2015 між позивачем та відповідачами було укладено договори про надання послуг з навчання [PERSON] та [PERSON] у 2015-2016 навчальному році. Згідно з п. 1.1. договорів Гімназія зобов'язувалась за рахунок грошових коштів відповідачів здійснити навчання [PERSON] та [PERSON] у 2015-2016 навчальному році. Відповідно до умов договорів загальна вартість освітньої послуги складає по 45 000,00 гривень за 12 місяців на кожного учня. Позивачем були виконані всі зобов'язання за з вказаними договорами, тоді як відповідачі не повністю виконали свої і допустили виникнення заборгованості в частині оплати за надання позивачем освітніх послуг учнів [PERSON] та [PERSON] Так, згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за договором з надання послуг з навчання [PERSON] у 2015-2016 навчальному році заборгованість відповідачів станом на 28.02.2017 складає 19 750,00 грн. за надання освітньої послуги та 5932,00 грн. за послуги з організації харчування. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за договором з надання послуг з навчання [PERSON] у 2015-2016 навчальному році заборгованість відповідачів станом на 28.02.2017 складає 34 750,00 грн. за надання освітньої послуги та 5889,00 грн. за послуги з організації харчування. За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 24.04.2017 було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договорами про надання послуг за навчання у сумі 123 062,26 та витрати по сплаті судового збору в сумі 1845,94 грн. Разом з тим, за заявою відповідачів про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 12.01.2018 вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Крім того, під час розгляду вказаної заяви, представником позивача було подано заяву про зміну найменування позивача з Приватної організації (установи, закладу) "Загальноосвітній навчальний заклад "Російсько-Українська гуманітарна гімназія" на Приватну організацію (установу, заклад) "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус", у зв"язку із зміною назви навчального закладу. Ухвалою суду від 12.01.2018, яка зенесена до протоколу судового засідання від 12.01.2018 у справі №753/22621/17, судом було задоволено вказану заяву представника позивача, та в подальшому визначено найменування позивача - Приватна організація (установа, заклад) "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус" (далі - ПО "ЗОНЗ "Міжнародна школа Глобус", позивач). Після призначення справи до розгляду, представник позивача 31.01.2018, через канцелярію суду, подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за договорами про надання послуг за навчання у сумі 128 003.22 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1920.94 грн. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, посилалась на обставини викладенні у позові та у додаткових поясненнях, поданих 31.01.2018 року через канцелярію суду. Представник відповідачів в судове засідання з'явилась, підтримала обставини викладені у відзиві, згідно якого відповідачами визнавалась сума боргу у розмірі 31 217,00 грн., яку вони просили суд розстрочити на 12 місяців для оплати рівними частками; крім того, відповідачі просили суд не застосовувати до них штрафних санкцій, відповідно до ст.551 ЦК України та у повному обсязі заперечували проти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату харчування. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом визначено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері надання послуг. Судом встановлено, що 14.08.2014 між ПО «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гуманітарна гімназія» (правонаступником якого є ПО (установа, заклад) "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус"), [PERSON] та [PERSON] було укладено договори з надання послуг з навчання [PERSON] та [PERSON] у 2014-2015 навчальному році. Згідно з п. 1.1. договорів Гімназія зобов'язувалась за рахунок грошових коштів відповідачів здійснити навчання [PERSON] та [PERSON] у 2014-2015 навчальному році. Відповідно до умов договорів загальна вартість освітньої послуги складає по 45 000,00 гривень за 12 місяців на кожного учня. Крім того п.4.2. договору 2 відповідачі були зобов"язані одноразово сплатити до 01.03.2015 вступний внесок в національній валюті України в сумі, еквівалентній 1000 доларів США за курсом НБУ, діючим на момент оплати вступного внеску. Позивачем були виконані всі зобов'язання за з вказаними договорами, тоді як відповідачі не повністю виконали свої і допустили виникнення заборгованості в частині оплати за надання позивачем освітніх послуг учнів [PERSON] та [PERSON] Крім того, 02.06.2015 між позивачем та відповідачами було укладено договори про надання послуг з навчання [PERSON] та [PERSON] у 2015-2016 навчальному році. Згідно з п. 1.1. договорів Гімназія зобов'язувалась за рахунок грошових коштів відповідачів здійснити навчання [PERSON] та [PERSON] у 2015-2016 навчальному році. Відповідно до умов договорів загальна вартість освітньої послуги складає по 45 000,00 гривень за 12 місяців на кожного учня. Позивачем були виконані всі зобов'язання за з вказаними договорами, тоді як відповідачі не повністю виконали свої і допустили виникнення заборгованості в частині оплати за надання позивачем освітніх послуг учнів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утримання від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2. ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,- що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідачі виконували свої обов'язки за укладеними договорами не в повному обсязі, станом на 31.01.2018 кошти у сумі 128 003,22 грн.., що складається із заборгованості за надання освітніх послуг за вказаними договорами у сумі 68 407,00 грн., заборгованості за послуги з організації харчування у сумі 11 821,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу у сумі 18 563,75 грн., 3% річних від простроченої суми у сумі 4242,92 грн., пені у сумі 24 968,55 грн. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем детальним розрахунком до заяви про збільшення позовних вимог від 31.01.2018, який перевірено судом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідачі у відзиві посилаються на те, що відповідно до укладених договорів позивач взяв на себе зобов"язання здійснити навчання [PERSON] та [PERSON], шляхом виконання Державного стандарту освіти України та Росії, а саме: поглибленого знання окремих предметів, у даному випадку іноземних мов: англійської, німецької та французької у навчальному році. Однак, французька мова дітям відповідачів не викладалась взагалі, а німецька мова викладалась лише у [PERSON] Відповідно до Державного стандарту початкової загальної освіти, затвердженого постановою КМУ № 462 від 20.04.2011, базовий навчальний план визначає зміст і структуру початкової загальної освіти за допомогою інваріантної і варіативної складових, якими встановлюється погодинне співвідношення між освітніми галузями, гранично допустиме тижневе навантаження учнів та загальнотижнева кількість годин. Інваріантна складова змісту початкової загальної освіти формується на державному рівні і є обов'язковою для всіх загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від їх підпорядкування та форми власності. Інваріантна складова змісту початкової загальної освіти визначається за допомогою таких освітніх галузей, як "Мови і літератури", "Математика", "Природознавство", "Суспільствознавство", "Здоров'я і фізична культура", "Технології" та "Мистецтво". В інваріантній складовій базового навчального планувизначено мінімально необхідну кількість навчальних годин на вивчення кожної освітньоїгалузі (так, на вивчення освітньої галузі "Мови і літератури" в 1 класі визначено мінімум 8 годин на тиждень, у 2 класі - 9 годин на тиждень). Навчальне навантаження учнів складається з годин інваріантної і варіативної складових і не може перевищувати гранично допустимого рівня тижневого навантаження учнів, установленого Базовим навчальним планом та санітарно-гігієнічними нормами організації навчально-виховного процесу. На основі базового навчального плану, який визначає загальні засади організації навчально-виховного процесу у початковій школі, Міністерство освіти і науки, молоді та спорту розробляє типові навчальні плани для загальноосвітніх навчальних закладів, у яких зміст освітніх галузей реалізується шляхом вивчення навчальних предметів і курсів інваріантної складової. Так, 10.06.2011. МОН наказом № 572 затвердив типові навчальні плани початкової школи, додатком 5 якого визначений типовий навчальний план спеціалізованої школи з навчанням російською чи іншою мовою нацменшини і поглибленим вивченням іноземних мов, де на вивчення освітньої галузі "Мови і літератури" в 1 та 2 класі визначено мінімум 12 годин на тиждень та передбачено варіативну частину + 3 години. На основі типових навчальних планів навчальні заклади складають щороку робочі навчальні плани, в яких конкретизується варіативна складова початкової загальної освіти з урахуванням особливостей організації навчального процесу. Відповідно до п. 4.2 Статуту Гімназії (чинного під час дії договорів, укладених з відповідачами),навчання і виховання в Гімназії ведуться російською мовою з обов'язковим вивченням української мови та іноземнихмов за навчальними планами. У 2014-2015 н.р. учень [PERSON] навчався у 1-Б класі, у 2015- 2016 н.р. - у 2-Б класі. Так, згідно робочого навчального плану Гімназії на 2014-2015 н.р. на освітню галузь «Мови і літератури» у 1-х класах відведено 12 годин на тиждень, з яких 3 години - англійська мова; на 2015-2016 н.р. у 2-х класах - 13 годин на тиждень, з яких 3 - англійська мова. За рахунок годин варіативної складової вивчалася німецька/французька мови за вибором батьків. Відповідно до Державного стандарту базової і повної загальної середньої освіти, затвердженого постановою КМУ № 1392 від 23.11.2011р., інваріантна складова базового навчального плану формується на державному рівні і є обов'язковою для реалізації в усіх навчальних закладах, що дають повну загальну середню освіту. Варіативна складова базового навчального плану формується загальноосвітнім закладом з урахуванням особливостей регіону та індивідуальних освітніх запитів учнів. На основі Базового навчального плану, який визначає загальні засади організації навчально-виховного процесу у загальноосвітніх закладах, МОН розробляє типові навчальні плани, в яких зміст освітніх галузей реалізується шляхом вивчення навчальних предметів і курсів інваріантної складової. Так, 03.04.2012р. МОН наказом № 409 затвердив типові навчальні плани загальноосвітніх навчальних закладів II ступеня, додатком 4 якого визначений типовий навчальний план спеціалізованих шкіл з навчанням мовою нацменшини і поглибленим вивченням іноземних мов, де на вивчення освітньої галузі "Мови і літератури" в 5 та 6 класі визначено мінімум 16,5 годин на тиждень та передбачено варіативну частину + 3,5 години. Загальноосвітні заклади на основі типових навчальних планів складають щороку робочі навчальні плани, в яких конкретизується варіативна складова загальної середньої освіти з урахуванням особливостей організації навчального процесу. У 2014-2015 н.р. учень [PERSON] навчався у 5 класі; у 2015-2016 н.р. - у 6 класі. Так, згідно робочого навчального плану Гімназії на 2014-2015 н.р. на освітню галузь «Мови і літератури» у 5-х класах відведено 16,5 годин на тиждень, з яких 5 годин - англійська мова, 2 години - німецька/французька мова, 2 години - російська мова; на 2015-2016 н.р. у 6-х класах - 17 годин на тиждень, з яких 5 - англійська мова, 2 години - німецька/французька мова, 2,5 години - російська мова. Виходячи з наведеного, вбачається, що не могли вивчатися одночасно і німецька і французька мови, оскільки нормативними документами передбачена одна «друга іноземна мова», і у робочому навчальному плані Гімназії це була або німецька або французька мова (за вибором батьків). Представник позивача пояснила суду, що у пункті 1.1. договорів в результаті допущеної помилки при описі іноземних мов, поглиблене вивчення яких передбачалося, німецька та французька перераховані через кому, а вірним є написання через «/», тобто, німецька/французька, а отже позивачем були в повному обсязі виконані умови договорів в частині надання освітньої послуги учням. Відповідачами також було зазначено, що загальна вартість освітньої поглуги включає в себе організацію та виконання роботи гуртків у другій половині дня (п. 4.5 договорів), проте позивачем не було організовано. Стосовно організації роботи гуртків в режимі повного дня, а саме у другій половині дня, то судом встановлено, що такі гуртки було організовано, їх робота проводилась щоденно з 16:40 до 17:25, що підтверджується розкладом занять. Представник відповідачів заперечувала щодо задоволення позовної вимоги позивача про стягнення заборгованості за оплату харчування, оскільки вказана вимог не є предметом договорів, укладених між позивачем та відповідачами, а тому не є предметом спору. Однак, з вказаною позицією представника відповідачів суд погодитись не може, з огляду на наступе. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про освіту», харчування у навчальних закладах інших форм власності (крім державної та комунальної) організовують засновник і керівник закладу. Згідно із нормами ст. 22 Закону України «Про загальну середню освіту», відповідальність за організацію харчування учнів у загальноосвітніх навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, додержання в них вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм покладається на засновників, керівників цих навчальних закладів. Норми та порядок організації харчування учнів у загальноосвітніх навчальних закладах встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4.13 Статуту Гімназії (в редакції від 07.03.2013 року), Гімназія працює в режимі «Гімназії повного дня» з 8-00 год. до 18-00 год. і забезпечує повноцінне повноденне перебування дитини в навчальному закладі. У п. 2.7 Положення про організацію роботи гімназії у режимі повного дня вказано, що у Гімназії для учнів організовується триразове гаряче харчування за рахунок батьків. Відповідно до умов Договорів, укладених між сторонами, Гімназія зобов'язалась забезпечити учням умови харчування у відповідності з нормами і порядком, встановленими КМУ. Замовники (батьки) зобов'язалися своєчасно оплачувати додаткові послуги (п. 3.1 договорів), до яких зокрема, належить і організація харчування учнів. Відповідно до наказу Гімназії № 41 від 01.09.2015 року, було встановлено графік харчування, умови організації харчування та встановлено вартість харчування учня в день - 77,00 грн. Виходячи з наведеного, оскільки укладеними договорами передбачено обов'язок позивача забезпечити учнів триразовим харчуванням, та обов'язок відповідачів оплатити всі додаткові послуги окремо від загальної вартості освітньої послуги, суд вважає правомірними та законними вимоги позивача щодо сплати такої заборгованості. Представник відповідачів зазначала, що учні [PERSON] та [PERSON] з поважних причин були відсутні і не навчалися в Гімнізії протягом певного періоду часу і вказувала, що Гімназія мала пропорційно зменшити оплату за навчання. Однак, договори про надання послуг з навчання не передбачають підстав перерахунку/зменшення оплати за навчання у випадку відсутності/хвороби учня. Оплата здійснюється згідно умов договорів у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі умови укладених договорів не виконують, заборгованість не сплачують, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини, а також не підтверджують жодним чином правоту позиції сторони відповідача. Відповідачі у відзиві просили суд розстрочити суму боргу на 12 місяців, в зв"язку із скрутним матеріальним становищем. Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Тобто, процесуальним законом передбачено можливість відстрочити або розстрочити виконання рішення суду лише у виняткових випадках. При цьому, тягар доведення наявності беззаперечних підстав для застосування відстрочки чи розстрочки виконання рішення суду лежить саме на особі, яка просить застосувати таку відстрочку. Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідачів про застосування розстрочки виконання рішення суду строком на 12 місяців, суд виходить з того, що відповідачі просить в своїй письмовій заяві розстрочити виконання рішення суду, мотивуючи це скрутним матеріальним становищем, не надаючи при цьому суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих підстав для застосування розстрочки виконання рішення суду. Крім того, відповідачів просять суд розтрочити суму боргу значно меншу за ту, що стягується з них судом. При задоволенні позовних вимог підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом 1920,94 грн. судового збору. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved