Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

15 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення коштів за договором банківського вкладу в іноземній валюті від 19.02.2015 року, згідно якого банк прийняв від позивача на зберігання у формі депозитного вкладу грошові кошти у доларах США. Відповідно до довідки, яка була надана ПАТ "Банк"Київська Русь" станом на 06.07.2015 року залишок на рахунках позивача становить: на рахунку № 2620417455001 - 5536,51 дол.США; № 2630917455009 - 16230,00 дол.США; № 2638590116031 - 79,71 дол.США. Вказані суми із врахуванням відсотків та 3% річних позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь, також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 дол.США. В обґрунтування позову зазначено, що через введення тимчасової адміністрації банку, позивач звертався із заявами до відповідача про включення до реєстру вкладників та повернення залишку коштів, що знаходяться на рахунках, однак, йому було відмовлено. Таким чином, на порушення умов угоди та ст.ст. 1066, 1068 ЦК України, відповідач не повернув позивачу залишок грошових коштів, в зв'язку із чим позивач змушений звернутись до суду із позовом. Ухвалою суду від 13 червня 2017 року закрито провадження щодо позовних вимог, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача вказав, що вимоги позову підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача ПАТ "Банк"Київська Русь" надійшли заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що постановою Правління НБУ розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк"Київська Русь". Правовідносини щодо тимчасової адміністрації та ліквідації банківських установ врегульовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який містить спеціальні обмеження та спеціальний порядок повернення коштів вкладників, в тому числі за договорами банківських рахунків. У задоволенні позову просить відмовити. Від представника відповідача ПАТ АБ "Південний" надійшли заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що в зв'язку з початком 20.03.2015 року процедури виведення Фондом ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та положення «Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 ПАТ «Банк «Київська Русь», повідомив позивача, що з 17.06.2015року по 15.07.2015 року банк здійснює виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 31.03.2015 року включно, а також за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи шести банків-агентів, визначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Оскільки, позивачем договір з ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено у відділенні в м.Миколаїв, Миколаївської області, виплати за таким договором буде здійснювати банк-агент, призначений ФГВФО на виплати по Миколаївській області, а саме ПАТ АБ «Південний». Виплати вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (20.03.2015), але не більше 200 000,00 грн., незалежно від кількості вкладів у банку. 22.06.2015 року АБ «Південний», як банк-агент виплатив позивачу грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., а тому перестав бути учасником правовідносин, що склалися між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем. Тому, просив у задоволені позову відмовити. Представники відповідачів [PERSON] центрального відділення ПАТ "Банк"Київська Русь", [PERSON] філії ПАТ АБ "Південний" в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, по причини неявки суд не сповістили, заперечень проти позову не надали. Суд, вислухавши представника позивача, оглянувши письмові докази по справі, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2015 року між ПАТ "Банк"Київська Русь" та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті № 13472-46, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 16230,00 дол.США та відкриває вкладнику рахунок. Термін повернення вкладу 19.05.2015 року /а.с.2/. Згідно повідомлення ПАТ "Банк "Київська Русь" від 08.07.2015 року, залишок коштів на рахунках [PERSON] станом на 06.07.2015 року: 2620417455001 - 5536,51 доларів США, 26360917455009 - 16230 доларів США, 2638590116031 - 76,79 доларів США /а.с. 3/. Як зазначив представник позивача, позивач неодноразово звертався до банку щодо виплати вказаних коштів, однак, до теперішнього часу кошти у повному розмірі йому не повернені. Наразі позивач отримав 200 000 грн. Згідно матеріалів справи /а.с. 4/, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на відшкодування коштів за вказаним вкладом, [PERSON] 22.06.2015 року отримав 200000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Згідно зі ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України,\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу\~у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст.ст.610,611,623 ЦК України,\~\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до пункту 7.1.2\~статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до частин першої, третьої\~ст.1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Водночас банк згідно з частиною другою\~ст.1066 ЦК України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1074 ЦК України\~встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. Постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ "Банк"Київська Русь" віднесено до категорії неплатоспроможних /а.с.81/. Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 березня 2015 року № 61 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк"Київська Русь" із ринку, здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно /а.с.82/. На підставі постанови Правління НБУ від 16.07.2015р. №460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк"Київська Русь" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.07.2015р. прийнято рішення №138 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк"Київська Русь" /а.с. 84, 85/. Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16\~статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6\~статті 2 цього Закону\~ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Таким чином, оскільки у ПАТ "Банк"Київська Русь" було введено тимчасову адміністрацію, та розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватись загальними судами при застосуванні норм права. За такого, заявлені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed