Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

23.05.2019 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачів було відмовлено в повному обсязі. 28.05.2019 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з позивачів судових витрат на її користь в розмірі по 6262,96 грн. з кожного. Вказані витрати складається з витрат правничої допомоги сплачених адвокатові, витрат за проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 6006 грн., витрат листування в розмірі 529 грн., та понесені витрати на сплату судового збору сплаченого відповідачем при оскарженні ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, та ухвали про зупинення провадження. Про вказані витрати було повідомлено представником відповідача [PERSON] - адвокатом [PERSON] під час промови в судових дебатах. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Терпелюк Є.В. в судовому засіданні підтримав вказану заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лисун В.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вказаної заяви посилаючись на неспівмірність правових витрат, оскільки сума витрат є неспівмірною з виконаною роботою, зокрема адвокатські запити оцінено в 10000 грн., при цьому не зазначено час їх складання. Також до суду не надано жодних доказів, які визначають розрахунок адвокатських послуг, відсутні відомості про робочий час, частина коштів була сплачено на рахунок ФОП [PERSON] , хоча допомога надавалась адвокатом [PERSON] , та правову допомогу надавав адвокат Вітко Я.О., місцем роботи якого є Адвокатське об`єднання Євгенія Терпелюка, а не Адвокатське бюро «Євгенія Терпелюка». Представник ХМР, який є також представником УКМП ДЕКМ ХМР Скидан М.А. в судовому засіданні при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Інші учасників судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Так, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат. В обґрунтування якої додано акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №06/03/2017-1 від 06.03.2017 року, акти прийому -передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №31/03/2017-1 від 31.03.2017р., від 22.05.2019 року, рахунки на оплату №1 від 02.03.2019р., №1 від 02.03.2019 року, №2 від 22.05.2019 року, та копії квитанцій про отримання адвокатами цих коштів. Про компенсацію вказаних витрат було повідомлено в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2019 року, а заяву подано до суду 28.05.2019 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що правничу допомогу відповідачу надавали адвокат Вітко Я.О. , який працює в АБ «Євгенія Терпелюка» та адвокат [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надані документи відповідачем відповідно до положень ст. 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, відповідачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа перебувала в провадженні суду тривалий час, та по справі було проведено значна кількість судових засідань за участю адвокатів відповідача Вітко Я.О. та [PERSON] , які подавали до суду заперечення на позову заяву, відзив, знайомились з матеріалами справи в суді, але враховуючи це, суд вважає вказаний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 100207,40 грн. є значно завищеним, тому суд вважає, що спімірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 61193 грн., що підлягають відшкодуванню на користь відповідача в частці по 3824,56 грн. з кожного. Посилання представника позивача, що кошти було сплачено на користь ФОП [PERSON], а не адвокату [PERSON], та адвокат Вітко Я.О. працює в АО «Євгенія Терпелюка», а не в АБ «Євгенія Терпелюка» є необгрунтованими, та такими, що не спростовують понесення відповідачем вказаних витрат. Що стосується відшкодування витрат в розмірі 6006,00 грн. за проведення експертизи по справі, та 529 грн. витрат на поштове листування, то вказані витрати підлягають також стягненню з позивачів, а в задоволенні вимоги про стягнення витрат за подання апеляційних скарг на ухвали суду суд вважає відмовити, оскільки вказані витрати не можуть бути стягненні судом, оскільки вони підлягають розподілу Харківським апеляційним судом, а тому заява підлягають частково задоволенню, та суд вважає стягнути з кожного позивача на користь відповідача судові витрати в загальному розмірі 67728 грн., тобто по 4233 грн. з кожного, а в іншій частині суд вважає за доцільне відмовити за наведених вище підстав.

Outcome: partial