Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт із нерухомого майна , що належало на праві власності спадкодавцю [PERSON] , який накладено на підставі постанови відділу ДАС Коростенського МРУЮ про арешт майна б/н від 29.04.2010 року, зареєстрований Житомирською філією державного підприємства " Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 29.04.2010 року за № 9784415. В обгрунтування вимог, зазначає, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу відповідного свідоцтва, однак отримала відмову, так нерухоме майно спадкодавця перебуває в арешті. На її звернення щодо зняття накладеного арешту отримала відповідь, що в Автоматизованій системі виконавчого провадженя відсутні відкриті виконавчі провадження та відомості щодо підстав накладення арешту на майно [PERSON] .. Дане обтяження порушує права позивачки, тому вона вимушена була звернутись до суду . Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд вважає можливим справу розглянути на підставі письмових матеріалів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно норм ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод : Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. В установлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки виявлена заборона на все майно , що підтверджується витягом з Державного реєстру від 30.08.2021 року( а.с.9-11) На майно [PERSON] накладено арешт, на підставі постанови відділу ДАС Коростенського МРУЮ про арешт майна б/н від 29.04.2010 року, зареєстрований Житомирською філією державного підприємства " Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 29.04.2010 року за № 9784415. Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадженя відсутні відкриті виконавчі провадження та відомості щодо підстав накладення арешту на майно [PERSON] .. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач правомірно обрала спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, який передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача. За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зняття арешту з усього майна, що належить [PERSON] , накладеного постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Мороз Ю.О. ВП №55573897 від 19.01.2018. На підставі викладеного та

Outcome: approved