Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди користування земельною ділянкою площею 0,5949 га, яка рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів передана в приватну власність [PERSON] , правонаступником приватного права власності в порядку спадкування на яку є [PERSON] , як така, яка вважається за законом особою, що прийняла спадщину (батька) [PERSON] , що зробити у спосіб: - визнати незаконним та скасувати рішення № 312-10/2016 від 23.06.2016 (із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016) Долинської міської ради про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] а за рахунок земель міської ради та з метою підтвердження за територіальною громадою міста Долини права комунальної власності на відведену земельну ділянку, оскільки названим рішенням Долинської міської ради здійснено свавільне втручання в право [PERSON] на мирне володіння своїм майном - земельною ділянкою площею 0,5949 га, наданою [PERSON] рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів в приватну власність, щодо якої у [PERSON] за спадковим законодавством є право власності в порядку правонаступництва; - визнати незаконним та скасувати рішення від 26.01.2017 № 609-21/2017 Долинської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га, в масив якої входить земельна ділянка площею 0,5949 га, яка рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів передана в приватну власність [PERSON] , правонаступником права власності в порядку спадкування на яку являється [PERSON] , та про те, що на дану земельну ділянку (кадастровий номер 2622010100:01:012:0094) право оренди підлягає продажу на земельних торгах; - визнати земельний аукціон, що здійснився на виконання рішення Долинської міської ради від 05.04.2017, на якому названа земельна ділянка була продана за 39742,00 грн ТзОВ «Долина Агро», що стверджує протокол № 19/1 цього аукціону, таким, що не відбувся; - вирішити питання судових витрат, понесених нею по справі. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів [PERSON] . передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,5949 га, в т.ч. по ділянках №1 - 0,0804 га (ріллі - 0,0544 га), №2 - 0,1130 га (ріллі - 0,1130 га), №3------, № 4 - 0,2190 га (ріллі - 0,2190 га), № 5 - 0.0525 га (ріллі - 0,0525 га) та №6 - 0,1300 га (ріллі - 0,1300 га) в користування - 0,0984 га. [PERSON] помер. Залишилися його донька [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину померлого як відповідно до положень ЦК УРСР, так і до положень ЦК України. Тобто, право власності в порядку спадкування на вищеназвані земельні ділянки перейшло позивачці. Немає жодного положення закону, який би обмежував строк, протягом якого спадкоємці зобов`язані оформити документ на спадщину. Отже, на праві власності в [PERSON] перебувають земельні ділянки площею 0,5949 га, які рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів передано в приватну власність [PERSON] Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами. В подальшому в 2016 році, Долинська міська рада прийняла рішення № 312-10/2016 від 23.06.2016 (із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016) про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] а за рахунок земель міської ради та з метою підтвердження за територіальною громадою міста Долини права комунальної власності на відведену земельну ділянку. При цьому, в ці 2,9000 га земельної ділянки Долинська міська рада «прихопила» спадкове майно [PERSON] , яке на праві приватної власності знаходиться у неї, [PERSON]. Далі Долинська міська рада рішенням від 26.01.2017 № 609-21/2017 затвердила проект землеустрою на вказану земельну ділянку, хоча на таку процедуру повноважень органи місцевого самоврядування не мають з 2013 року, бо мають лише повноваження щодо погодження проекту землеустрою. Цим же рішенням Долинська міська рада затвердила, що на дану земельну ділянку (кадастровий номер 2622010100:01:012:0094) право оренди підлягає продажу на земельних торгах. На виконання названого рішення Долинської міської ради 05.04.2017 відбувся земельний аукціон, на якому вказана земельна ділянка була продана за 39742 грн ТзОВ «Долина Агро», що підтверджується протоколом № 19/1 цього аукціону. За версією Долинської міської ради, надання рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,5949 га здійснено неправильно, оскільки вказана земельна ділянка знаходилась в грудні 1993 року на території земель міста Долина, а не на території земель села М. Тур`я, тому Долинська міська рада вважає, що забрати у неї земельну ділянку вправі на підставі власного рішення, а не на підставі відповідного рішення суду. Тобто, рішенням № 312-10/2016 від 23.06.2016 (із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016) Долинська міська рада втрутилась в її право власності незаконно; без обґрунтування чи це втручання переслідує «суспільний», «публічний» інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей. Щонайменше, щоби втручання в її право власності було законним, для цих цілей існує та застосовується в Україні положення Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», проте Долинська міська рада положеннями названого Закону не скористалась узагалі, а тому втручання Долинської міської ради в її право власності було повністю незаконним та свавільним. Вважає, що суд зобов`язаний визнати рішення № 312-10/2016 від 23.06.2016 (із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016) Долинської міської рада про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] а за рахунок земель міської ради та з метою підтвердження за територіальною громадою міста Долини права комунальної власності на відведену земельну ділянку таким, яким здійснено свавільне втручання в право [PERSON] на мирне володіння своїм майном - земельною ділянкою площею 0,5949 га, наданою [PERSON] рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів в приватну власність, щодо якої у неї настало правонаступництво за спадковим законодавством як таким, що діяло до 01.01.2004, так і після зазначеної дати. Як наслідок дане рішення підлягає скасуванню судом. Крім цього, оскільки правовідносини на її, [PERSON] , приватну власність трансформувалися в рішення від 26.01.2017 № 609-21/2017 Долинської міської ради, згідно з яким на земельну ділянку площею 2,9000 га, в масив якої входить земельна ділянка площею 0,5949 га, яка рішенням від 30.12.1993 № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів передана в приватну власність [PERSON] , правонаступником права власності в порядку спадкування на яку являється [PERSON] , затверджено проект землеустрою та що право оренди на цю ділянку підлягає продажу на земельних торгах, а на виконання названого рішення Долинської міської ради 05.04.2017 відбувся земельний аукціон і ця земельна ділянка була продана за 39742 гривень ТзОВ «Долина Агро», що стверджує протокол № 19/1 цього аукціону, то в такому разі суд зобов`язаний: 1) визнати незаконним та скасувати рішення від 26.01.2017 № 609-21/2017 Долинської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,9000 га, 2) визнати незаконним та скасувати рішення від 26.01.2017 № 609-21/2017 Долинської міської ради в частині затвердження, що на дану земельну ділянку (кадастровий номер 2622010100:01:012:0094) право оренди підлягає продажу на земельних торгах, 3) визнати незаконним земельний аукціон від 05.04.2017 щодо продажу земельної ділянки за 39742 грн ТзОВ «Долина Агро». Таким чином, нею обрано спосіб захисту права власності за допомогою негаторного позову про усунення першкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном, що передбачає ст. 391 ЦК України. Позивачка в судовому засіданні позов повністю підтримала та просила його задовольнити. Надані нею пояснення в судовому засіданні збігаються з обґрунтуванням, викладеним в позові. Додала, що вона та її діти працювали на спірній земельній ділянці. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та повідомив суду, що земельна ділянка належала матері позивачки, яка вступила у спадкові права, оформивши право власності на будинок. Вона не могла вступити частково в свої права, відповідно є власником земельної ділянки. Рішення Малотур`янської сільської ради про передачу земельної ділянки не скасовувалося. Заволодіти приватною власністю заборонено Конституцією України. Натомість міська рада продала земельну ділянку, не усунувши від користування, від власності [PERSON] , тобто не вилучивши в неї цю ділянку. Оскільки рішення Малотур`янської сільської ради ніхто не зупиняв, право власності презюмується, то [PERSON] прийняла спадщину на все, а оформлення спадкових прав не обмежується строком. У 1993 році було прийнято рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] , батьку позивачки, який у [INFO] року помер. На той час жила мати позивачки. На момент смерті батька [PERSON] проживала разом з ним. [PERSON] не отримував свідоцтво про право власності, бо тоді бланків не існувало і дію Земельного кодексу було призупинено, діяли положення Декрету КМ України. Чи отримувала позивачка свідоцтво на право власності, не знає, але вона стала управляти цією земельною ділянкою. Представник позивачки - [PERSON] , який являється її сином, в судовому засіданні доповнив, що на цій земельній ділянці вони садять картоплю, роблять сіно. Їм виділено 6 (шість) земельних ділянок, які поряд. Ніякої заяви він на земельну ділянку не писав, бо вони мають документи на землю. На підтвердження того, що позивачка вступила в управління земельною ділянкою свідчить те, що вона обробляє землю ще з 1950-их років, що можуть підтвердити свідки, яких вони запросять в судове засідання. Його дідові [PERSON] дали цю землю у 1993 році. Тоді межі не було, то були землі с. Мала Тур`я, як і в даний час. [PERSON] заповів цю землю позивачці. Вони мають документи і мають право працювати. А приватизувати можна в будь-який час. Крім того, для чого їм приватизовувати землю, якщо вони її нікому не продають. У них важке матеріальне становище, він не працює, тому поле їм потрібне для випасання худоби. За поле колись вони платили податок. Тепер мати не платить, бо пенсіонер. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивачки Малотур`янської сільської ради - сільський голова Кузеляк Л.Л. в судовому засіданні пояснила, що згідно з генеральним планом та змінами до нього, проектом формування території с. Мала Тур`я, земельна ділянка, на яку вказує [PERSON] , знаходиться за межами території [ADDRESS] . Межа їхнього села до цієї вулиці . Згідно з документами, якими вони керуються, ця земельна ділянка знаходиться і за межами населеного пункту, і за межами сільської ради. Рішення за 1993 рік - це рішення про надання земельної ділянки [PERSON] , який помер 10-15 років тому. І [PERSON] , і її син [PERSON] , як спадкоємці [PERSON] , у 2017 році звернулися із заявами в сільську раду про надання їм земельних ділянок. Перша отримала дозвіл на приватизацію ділянки біля будинку, який успадкувала після смерті своєї матері, другий отримав земельні ділянки, які рахувалися згідно з погосподарськими книгами за господарством Дідохи та знаходяться у межах села Мала Тур`я , тобто межують з гаражами. [PERSON] земельну ділянку не приватизував. До 2017 року ніхто не звертався у сільську раду із заявами про передачу їм земельних ділянок, якими користувався спадкодавець. Повноваження щодо оформлення спадкових прав до них не відноситься. Оскільки земельні ділянки [PERSON] нікому не були передані, фактично ними користувалися Петрівські, вони надали їм дозвіл на їх приватизацію. Щодо ділянок, які знаходяться на території м. Долина, вони рекомендували їм звернутися в Долинську міську раду. Рішення 1993 року, на яке посилається позивачка, прийняте після інвентаризації землі. Вона не може стверджувати чи виділялися в натурі зазначені в ньому земельні ділянки. Державного акту на них не було і не було внесено у державний реєстр власників земельних ділянок. У 1996 році видавалися червоні бланки державних актів, тобто бланки вже були в той час. У Земельному кодексі 2002 року зазначено, коли земельна ділянка переходить у власність, в т.ч. у зв`язку зі смертю. Якщо б ці рішення підтверджували право власності спадкодавця на землю, то нотаріус би видав спадкоємцям свідоцтво про право власності на них. Однак, до заяв, з яким позивачка та її представник зввернулися у сільську раду про передачу їм земельних ділянок, вони долучили тільки свідоцтво про прийняття спадщини на будинок, видане на ім`я [PERSON] , а на земельні ділянки правовстановлючих документів не було, тому земельні ділянки їм були передані з фонду земель сільської ради. Від Долинської міської ради Івано-Франківської області до суду надійшли заперечення на позов (відзив на позов), в яких відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі та обґрунтовує їх тим, що відповідно до рішення Долинської міської ради від 23.06.2016 №312-10/2016 із змінами від 29.09.2016.№463-16/2016 надано дозвіл Долинській міській раді на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] , за рахунок земель міської ради та з метою підтвердження за територіальною громадою міста Долини права комунальної власності на відведену земельну ділянку. На виконання вказаного рішення Долинською міською радою було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та отримано витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Рішенням Долинської міської ради від 26.01.2017 №609-21/2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га, що знаходиться у [ADDRESS] а, для обслуговування виробничої бази. Присвоєно даній земельній ділянці поштову адресу: [ADDRESS] . Також вказаним рішенням визначено та затверджено перелік земельних ділянок, право оренди яких підлягає продажу на земельних торгах, а саме: земельну ділянку площею 2,9000 га (кадастровий номер 2622010100:01:012:0094), цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для обслуговування виробничої бази), адреса земельної ділянки - [ADDRESS] . Затверджено стартовий розмір річної орендної плати і встановлено термін оренди земельної ділянки п`ять років. На виконання вказаного рішення проведено реєстрацію права комунальної власності територіальної громади міста Долина, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2017. На виконання вимог Земельного кодексу України та рішення міської ради від 26.01.2017 № 609-21/2017 було проведено аукціон щодо продажу права оренди на земельну ділянку, переможцем якого стало ТзОВ «Долина-Агро», що підтверджується протоколом земельного аукціону №19/1 від 05.04.2017. ТзОВ «Долина-Агро», як переможцем аукціону, було укладено договір оренди земельної ділянки із Долинською міською радою від 05.04.2017 та проведено його державну реєстрацію. Земельна ділянка по [ADDRESS] належить до земель територіальної громади м. Долина, що підтверджується актом на право користування землею, виданим 21 лютого 1964 року, технічним звітом по проведенню коректури планового матеріалу 1992 року, проектом формування території та встановлення межі м. Долина 1997 року. Земельна ділянка площею 2,9000 га знаходиться у [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.02.2017. Долинська міська рада не приймала рішень про надання земельних ділянок на території міста Долина ні [PERSON] , ні [PERSON] . Отже, твердження позивачки про те, що Долинська міська рада вилучала у неї будь-які земельні ділянки не відповідає дійсності. Приймаючи рішення, які просить скасувати позивачка, Долинська міська рада діяла відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України, а тому вказані позовні вимоги є необґрунтованими. З приводу позовної вимоги позивачки про визнання земельного аукціону таким, що не відбувся, зазначили, що ст. 138 ЗК України визначено випадки коли земельні торги визнаються такими, що не відбулися. Позивачкою не наводиться жодна з визначених причин чи інше порушення законодавства під час проведення земельних торгів, що також підтверджує необґрунтованість вказаних позовних вимог. В судовому засіданні представник Долинської міської ради Івано-Франківської області Федор М.М. підтримала подані заперечення на позов та додатково вказала, що земельна ділянка, яка є предметом даного спору, відповідно до Генерального плану м. Долина належить до земель промисловості. З метою оформлення земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, 23.06.2016 було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відводу. 29 вересня 2016 року внесено зміни в рішення щодо площі, оскільки при проведенні обмірів було встановлено точну площу. Згодом присвоєну уточнену адресу. Тобто, міська рада сформувала земельну ділянку, як об`єкт земельних прав, отримавши витяг з земельного кадастру, зареєстроване право власності за територіальною громадою. Вказане свідчить, що земельна ділянка була на території м. Долина і не була ні чиєю власністю. Земельна ділянка оформлялась як комунальна власність і міська рада ні у кого її не забирала. Долучений проект про межі свідчить про те, що вказана земельна ділянка знаходиться і знаходилася раніше на території міста, а не за його межами. Згідно з корекційним звітом, проектом формування території м. Долина та с. Мала Тур`я, межі визначені та не змінювалися багато років. Зокрема, межа йде по річці Тур`янка. Земельна ділянка не перетинає межі міста Долина. Оскільки земельна ділянка була вільна і ніхто її у власності не мав, коли виникла потреба у цій ділянці, громада оформила її. Сформувавши дану земельну ділянку, як об`єкт земельних прав, було проведено аукціон. Товариство, яке виграло аукціон, уклало договір оренди. Позивачка не зверталася з письмовими заявами у міську раду. Заявляла, що має документи на землю, однак не надала їх. Рішення міською радою приймалося в межах її повноважень. Щодо земельних ділянок, які передані рішенням Малотур`янської ради [PERSON] , то не долучено жодних документів, які підтверджують факт прийняття спадщини позивачкою після смерті останнього. Долучено тільки свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] і тільки на будинок. Натомість є рішення, яким дано дозвіл на виготовлення проектів відводів на земельні ділянки, які належали [PERSON] , що підтверджує, що ніяких правовстановлюючих документів у нього не було. Твердження, що міська рада вилучала земельні ділянки чи перешкоджала у користуванні земельної ділянки є безпідставні. Представники ТзОВ "Долина-Агро" - адвокати Палятинський М.М., Кучкуда П.В. в судовому засіданні заперечили проти позову, просили відмовити у його задоволенні повністю та повідомили, що 11.04.2017 після проведення аукціону, укладення договору оренду та оформлення акту-передачі, товариство почало користуватися земельною ділянкою. Вони готували земельну ділянку для користування за призначенням. Однак, у липні 2017 року, коли товариство намагалося проводити підготовчі роботи, Петрівські почали чинити їм перешкоди у їх проведенні, хоча під час передачі земельної ділянки жодних конфліктів чи заперечень не було. До товариства ніяких претензій та зауважень від сусідів землекористувачів не надходило. Поданий позов є безпідставним, як і не зрозумілим в якій частині позовні вимоги стосуються ТзОВ "Долина-Агро". Крім того, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Позивачка не надала жодного доказу, що вона набула право на спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] не має права на судовий захист даного права, так як не має права власності, а показаннями свідків право власності не встановлюється. Свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нема. Останній помер у березні 2009 року. Якщо б земельна ділянка перебувала у приватній власності [PERSON] , то не було б необхідності у позивачки та її сина звертатися у Малотур`янську сільську раду із заявами про передачу їм цих земельних діялнок органом місцевого самоврядування. Експертиза не проведена з вини позивачки, яка жодним чином не довела, що вона правомірно користується земельною ділянкою на території м. Долина. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 13.11.2017 відкрито провадження у справі та постановлено провести попереднє судове засідання за участю сторін. 22 листопада 2017 року [PERSON] подана заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 22.11.2017 з доданими до неї матеріалами повернута позивачці (т.1 а.с.28-30,31). 6 грудня 2017 року від представника відповідача Долинської міської ради надійшло клопотання про виклик свідка - сільського голову Малотур`янської сільської ради [PERSON] (т.1 а.с.41), та надано заперечення на позов з додатками (т.1 а.с.42-96), яке протокольною ухвалою долучено до матеріалів справи (т.1 а.с.99-101). Представником позивачки подано заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Малотур`янської сільської ради та про призначення в справі судової експертизи землевпорядної документації (т.1 а.с.97-98). Ухвалою попереднього судового засідання від 06.12.2017 залучено до участі в даній справі Малотур`янську сільську раду як третю особу без самостійних вимог на стороні позивачки; визначено факти, які підлягають доказуванню (т.1 а.с.102). 29 грудня 2017 року на електронну пошту від представника позивачки надійшли клопотання про постановлення ухвали щодо переходу розгляду справи за правилами ЦПК України, що чинні з 15.12.2017 (т.1 а.с.108-111,112-114), а також запитання до сторони відповідача та третьої особи (т.1 а.с.115-116). 22 січня 2018 року на електронну адресу суду представник позивачки направив заяву про витребування доказу (т.1 а.с.122-123), а також подав її в судовому засіданні 24.01.2018 (т.1 а.с.134-135). Ухвалою суду від 24.01.2018 постановлено розгляд даної справи проводити в порядку загального позовного провадження; витребувано з Малотур`янської сільської ради оригінали земельно-кадастрових документів Малотур`янської сільської ради народних депутатів (поземельні книги) за 1993 -1994 рік, та документацію, на підставі якої винесено рішення від 30.12.1993 р. № Д-477 про передачу [PERSON] земельних ділянок: площею 0,5949 га - у власність, площею 0,0984 га - в користування, а також документи про межі села Мала Тур`я, які свідчать про місцезнаходження спірних земельних ділянок, зокрема, чи входили вони в межі села Мала Тур`я чи міста Долина (т.1 а.с.139-140). 24 січня 2018 року представник відповідача Долинської міської ради подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (т.1 а.с.136-138), яке протокольною формою ухвали задоволено (т.1 а.с.142). 13 лютого 2018 року позивачкою подано клопотання про виклик свідків (т.1 а.с.150), яке задоволено (т.1 а.с.171-172). Ухвалою суду від 15.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.173). 21 лютого 2018 року, 30 травня 2018 року, 11 червня 2018 року на електронну адресу суду від представника позивачки [PERSON] . надходили різного роду заяви та клопотання (т.1 а.с.175, 224-225), які вирішувалися в судових засіданнях (т.1 а.с.230-235, 236), а 10.08.2019 та 17.09.2018 - клопотання про призначення судової експертизи (доповнення з уточненням до аналогічної заяви від 30.05.2018) (з проектом питань судовому експерту) (т.1 а.с.242-244, т.2 а.с.10-13). 27 вересня 2018 від представника відповідача Долинської міської ради надійшли письмові заперечення відносно призначення експертизи (т.2 а.с.21-22). Ухвалою суду від 27.09.2018 клопотання представника позивачки про призначення судової експертизи із землеустрою задоволено та призначено по цивільній справі № 343/2041/17 судову експертизу із землеустрою, витрати за проведення експертизи постановлено покласти на позивачку, зобов`язавши її протягом 5 днів з дня отримання повідомлення про вартість експертизи і реквізитів банку сплатити їх, а провадження у справі зупинити на час проведення експертизи (т.2 а.с.25-26). 7 листопада 2018 року надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів (т.2 а.с.35-38). 19 листопада 2018 року від представника позивачки на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просив зобов`язати Долинську міську раду надати в розпорядження експерта необхідні йому для проведення експертизи документи (т.2 а.с.53-54). 19 листопада 2018 року від відповідача Долинської міської ради на виконання клопотання судового експерта від 07.11.2018 до суду надійшли витребувані документи (т.2 а.с.44-45, 46-52), які ухвалою від 04.12.2019 долучені до справи (т.2 а.с. 80-81). 21 листопада 2018 року на електронну адресу суду представник позивачки направив заяву про роз`яснення експерту деяких питань права (т.2 а.с.55-57). 23 листопада 2018 року судом направлено позивачці лист-вимогу про те, що експертиза призначена за її клопотанням, що зобов`язує її надати також витребувані експертом документи, а не тільки подати заяву від 21.11.2018 про роз`яснення експерту деяких питань, зокрема,надати правовстановлюючі документи, які посвідчують право користування чи право власності [PERSON] на земельні ділянки, які були надані [PERSON] відповідно до рішення від 30.12.1993 р. № Д-477 Малотур`янської сільської ради народних депутатів та достовірні каталоги координат поворотних точок меж земельних ділянок, які надані [PERSON] відповідно до рішення від 30.12.1993 р. № Д-477 Малотур`янської сільської ради народних депутатів, в повному об`ємі із семизначних цифр до коми в СК 63 в актруальному стані (т.2 а.с.59). Аналогічний лист-вимогу направлено 23.11.2018 і третій особі - Малотур`янській сільській раді, зокрема, повторноповідомлено про необхідність надання витребуваних експертом документів (т.2 а.с.60). На виконання вимоги суду третьою особою 04.12.2018 надано копії витребуваних експертом документів (т.2 а.с.64, 65-69). Ухвалою суду від 04.12.2018 поновлено провадження у справі для вирішення питання про долучення матеріалів на виконання клопотання експерта (т.2 а.с.70). В судовому засіданні 04.12.2018 позивачкою долучено ряд документів, які протокольною формою ухвали суд постановив долучити до матеріалів справи, також вирішені питання про долучення до справи документів, наданих відповідачем та третьою особою на клопотання експерта (т.2 а.с.71-79, 80-81). Ухвалою суду від 04.12.2018 клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи із землеустрою, у справі № 343/2041/17 задоволено частково, постановлено з метою виконання ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2018 надати експерту матеріали цивільної справи № 343/2041/17, які містять долучені на клопотання експерта документи, оригінал рішення від 30.12.1993 року № Д-477 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів «Про передачу земельної ділянки в приватну власність [PERSON] » з додатками (планами), а сторонам забезпечити доступ до земельних ділянок, що є об`єктами дослідження; топографо-геодезичну зйомку земельних ділянок проводити експерту; провадження у справі зупинити на час проведення експертизи (т.2 а.с.82-83). 10 січня 2019 року листом-повідомленням №9 від 03.01.2019 Івано-Франківське відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України повідомило суд про те, що в них на даний час відсутній прилад для проведення топографо-геодезичної зйомки, тому провести експертизу у визначені строки не є можливим і експертиза може бути проведена у більш розумний строк (т.2 а.с.99). 24 лютого 2019 року Івано-Франківське відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України листом-повідомленням №159/19-28 від 21.02.2019 повідомлено суд про те, що прилад для проведення топографо-геодезичної зйомки отримано, тому вони просять забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єктів дослідження та належні умови для роботи, а також виконати попередню оплату експертизи (т.2 а.с.103-105). 11 березня 2019 листом-повідомленням №200/1/19-28 11.03.2019 Івано-Франківське відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України повідомило суд про те, що обстеження і топографо-геодезична зйомка земельних ділянок не проводилася, оскільки не з`явилася позивачка, попередня оплата не проведена (т.2 а.с.113) 12 квітня 2019 року до суду надійшло повідомлення Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №326/18-28 від 09.03.2019 про неможливість надання висновку, оскільки вартість експертизи неоплачена, а клопотання експерта від 05.11.2018 частково задоволено, інші додаткові матеріали, зазначені в клопотанні, не надійшли (т.2 а.с.89-90). Ухвалою суду від 17.04.2019 поновлено провадження у справі, оскільки ухвала про призначення експертизи повернута без виконання у зв`язку з неоплатою позивачкою її вартості (т.2 а.с.92). 18 червня 2019 року позивачкою подана заява про відвід судді (т.2 а.с.131). Ухвалою суду від 19.06.2019 провадження у даній справі зупинено до вирішення питання про відвід судді, заяву позивачки про відвід судді передано на вирішення іншому складу суду, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (т.2 а.с.134-135). Ухвалою суду від 20.06.2019 у задоволенні заяви позивачки про відвід судді від розгляду цивільної справи № 343/2041/17 відмовлено (т.2 а.с.140). Ухвалою суду від 21.06.2019 поновлено провадження у справі (т.2 а.с.143). 27 червня 2019 року за заявою позивачки її представнику повернуті оригінали, які знаходяться в паперовій папці під назвою тимчасовий документ на приватизацію земельних ділянок [PERSON] : рішення від 30.12.1993 №Д-477 і плани земельних ділянок (т.2 а.с.150). Неодноразово від позивачки та її представників надходили заяви та клопотання про відкладення розгляду справи (т.1 а.с.34, 198-200, 221-223, т.2 а.с.1-4, 14-17, 118, 126, 161, 167). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до рішення Малотур`янської сільської Ради народних депутатів від 30.12.1993 №Д-477 "Про передачу земель у приватну власність" [PERSON] у приватну власність передано: земельну ділянку площею 0,5949 гектарів, в тому числі по ділянках №1 - 0,0804 га (ріллі - 0,0544 га), №2 - 0,1130 га (ріллі - 0,1130 га), №3------, № 4 - 0,2190 га (ріллі - 0,2190 га), № 5 - 0,0525 га (ріллі - 0,0525 га) та №6 - 0,1300 га (ріллі - 0,1300 га), в користуванні - 0,0984 га. У зв`язку з тим, що немає можливості видати державний акт на право приватної власності, додають план як тимчасовий документ. Вказане рішення та плани земельних ділянок складають собою тимчасові документи на приватизацію земельних ділянок [PERSON] (т.1 а.с.10-12, 153-155, 184-186, т.2 а.с.152-155). Згідно з даними архівного витягу №137/04-02/П-11 від 26.06.2017 із рішення 22 позачергової сесії 21 скликання Малотур`янської сільської Ради від 30.12.1993 "Про приватизацію земель в с. Мала Тур`я", сесія сільської ради вирішила приватизувати земельні ділянки перерахованим жителям села Мала Тур`я, в тому числі [PERSON] 0,5949 га (т.1 а.с.13). Однак, зміст архівного витягу з вищеописаного рішення відрізняється від його оригіналу. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 04.03.2002 (т.1 а.с.161, т.2 а.с.76). Відповідно до даних свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.12.1962, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 08.02.1940, запис № 3 (т.2 а.с.78). Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.2009 відділом державної РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3 (т.1 а.с.14, т.2 а.с.79). Згідно із записами в погосподарській книзі №1 Малотур`янської сільської Ради народних депутатів на 1991-1995 роки за [PERSON] рахувалося господарство в [ADDRESS] , та в користуванні - земельні ділянки, загальною площею 0,5949 га. Крім [PERSON] , [INFO] , в книзі вказана і його дружина [PERSON] , [INFO] (т. а.с.181-183). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.04.2002 державним нотаріусом Долинської районної державної нотаріальної контори в.о. Державного нотаріуса Долинської міської держнотконтори Дуткевич О.Я. (спадкова справа №62/02), після смерті [PERSON] спадкове майно, яке складається з житлового цегляного будинку, житловою площею 56,7 кв.м (л.А) з господарськими будівлями та спорудами: стайні (л.Б), стодоли (л.В), шопи (л.Г), вбиральні (л.Д), криниці (№1), огорожі (№ 2 ), що знаходиться в [ADDRESS] , успадкувала [PERSON] (т.2 а.с.74). Отже, з описаного свідоцтва чітко встановлено, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON] та що до спадкового майна входило тільки вищезазначене будинковолодіння. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.09.2007 Малотур`янською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (т.2 а.с.77). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 09.09.1997, посвідченого секретарем Матіїшин К.І. Малотур`янської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №14, заповідачка розпорядилася, що всю її землю, її майно, яке буде їй належати на праві особистої власності, заповідає [PERSON] (т.2 а.с.72). Як вбачається із записів в погосподарській книзі №1 вул . Тур`янська у 2006 -2010 роках головою домогосподарства за адресою в [ADDRESS] вказана [PERSON] , а також в книзі зазначена її дочка [PERSON] За господарством рахується 0,59 га землі, з яких для ОЖБ - 0,10 га, для ОСГ - 0,49 га, також зазначені сільськогосподарські угіддя площею 0,56 га (т.1 а.с.190-194). Квитанцією на прийом податкових платежів серії ВЕ № 202215 від 14.08.1997 підтверджується, що [PERSON] у 1997 році сплатила 20 копійок земельного податку, а платіжним повідомленням серії ББ № 042101 підтверджується, що [PERSON] за 2002 рік сплатила 1,40 грн податку на землю (т.1 а.с.169,170). Згідно з витягом № 19733549 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 12.05.2019, [PERSON] померла [INFO] , спадкова справа з номером у спадковому реєстрі - 44351644, номер у нотаріуса -120, спадкоємцем є [PERSON] , в спадкове майно входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] (т.2 а.с.75). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , померлої [INFO] , посвідчене державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори 20.05.2009, зареєстроване в реєстрі за №793, видане на спадкове майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового цегляного будинку, житловою площею 56,7 кв.м, загальною площею 100,7 кв.м позначеного в плані (л.А), стайні (л.Б), стодоли (л.В), шопи (л.Г), вбиральні (л.Д), огорожі (№2), воріт (№3), криниці (№1), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , і належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Долинською державною нотаріальною конторою Долинського району Івано-Франківської області 03.04.2002 за № Д-292, зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ 26.06.2002 в реєстровій книзі №1 за № 223. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (т.1 а.с.160, т.2 а.с.73). Тобто, відповідно до даного свідоцтва остання отримала у спадок після смерті [PERSON] тільки житловий будинок з господарськими спорудами. У записах книги №1 на 2016-2023 роки вул. Тур`янська, вказана лише [PERSON] , за якою записаний житловий будинок по [ADDRESS] та 0,4703 га землі (т.2 а.с.67-69). 26 червня 2017 року [PERSON] звернулася до сільського голови с. Мала Тур`я із заявою про надання їй у власність земельної ділянки в [ADDRESS] площею 0,0804 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала її батькові [PERSON] (т.1 а.с.159) 26 червня 2017 року до сільського голови с. Мала Тур`я із заявою звернувся також [PERSON] , в якій просив надати йому у власність земельну ділянку в с. Мала Тур`я урочище Помірки площею 0,0987 га та земельні ділянки 2, 3 і 4 в с. Мала Тур`я урочище "біля Виноградової" відповідно площею 0,1469 га, 0,2247 га та 0,2247 га для ведення особистого селянського господарства, які належали [PERSON] (т.1 а.с.163-166). Відповідно до рішень за № 319-12/17 та № 320-12/17 дванадцятої сесії сьомого демократичного скликання Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 14.07.2017 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", вирішено надати дозвіл відповідно: - [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею - 0,0804 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] а та передачу у власність (т.1 а.с.167, т.2 а.с.66); - [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 0,4703 га. та передачу у власність, а саме: ділянка № 1 - 0,0987 га для ведення особистого селянського господарства в с. Мала Тур`я урочище "Помірки "; ділянка № 2 - 0,1469 га для ведення особистого селянського господарства в с. Мала Тур`я урочище "біля Виноградової"; ділянка №3 - 0,2247 га для ведення особистого селянського господарства в с. Мала Тур`я урочище "біля Виноградової" (т.1 а.с.162, т.2 а.с.65). Як встановлено з пояснень сільського голови та вищеописаних рішень, позивачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування будинку, який вона успадкувала після смерті своєї матері, а [PERSON] - на земельні ділянки для ОСГ. Дані земельні ділянки виділені з фонду земель сільської ради, а не отримані в порядку спадкування, були вільними, так як [PERSON] не оформив право власності на них. Цими ділянками користувалася сім`я Петрівських. Відомості про виготовлення технічної документації, її затвердження та оформлення права власності на ці ділянки [PERSON] та [PERSON] відсутні. Як вказали останні суду, вони вважають достатнім документом який підтверджує їхню власність рішення сільської ради 1993 року про передачу [PERSON] земельних ділянок, а тому виготовляти інші документи не мають наміру. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає приблизно за 120 м від [ADDRESS] , показала, що за гаражами [PERSON] користується земельною ділянкою дуже давно, мабуть років 10 (десять). Вони будували там гараж, а [PERSON] вирощувала дині. Форму земельної ділянки не знає. Її довжина близько 100 метрів. Пам`ятає, що цією ділянкою ще користувалися батьки позивачки. У неї є також неподалік земельна ділянка в користуванні, яку вона не може приватизувати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази про те, що колись вони проживали по [ADDRESS] сусідству з батьками [PERSON] , де зараз фабрика. У них була земельна ділянка за дорогою. Приблизно у 70-их роках зносили вулицю і їм дали земельну ділянку для будівництва будинку.Тоді дали земельну ділянку і батькові позивачки - [PERSON] Однак, вони користувалися і земельною ділянкою біля вулиці Обліски, у них її не забрали. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що має ділянку поряд з Петрівськими. По [ADDRESS] проживає вже 58 років. Батькам позивачки надали земельну ділянку з колгоспу, а їй (її батькам) наділили міською земельною комісією. Раніше була інша межа між с. Мала Тур`я і м. Долина. У неї половину земельної ділянки також забрало ТзОВ "Долина-Агро". Її земельна ділянка від земельної ділянки [PERSON] знаходиться на відстані 50 метрів. Дідоха [PERSON] помер десь 20 років тому. До того часу він обробляв і допомагали йому діти. На даний час існує конфлікт, оскільки "Долина-Агро", до якої у неї негативне ставлення, та міська влада наголошують, що то промислова зона. Але згідно Земельного кодексу промислова зона може бути у приватній власності. Вулиця Обліски належить до міста Долина. Це їй відомо, бо вона з 1937 року працювала архітектором, тому знає про межі земельної ділянки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що вулиця Обліски колись була до села. При Радянському Союзі змінили. Він живе від вул . Обліски приблизно 1 км, на роботу ходив саме через цю вулицю. По даній вулиці стояли будинки, поки не збудували фабрику. Будинки поваляли, а земельну ділянку забрали під будову. Коли зносили будинок, Дідохам надали іншу земельну ділянку під будівництво в с. Малій Тур`я. А город, де мали, там і був. У Петрівських була земельна ділянка за гаражами. Десь з 60-их років до тепер на ній робили батьки позивачки, потім вони. Там було п`ять чи шість грядок. По довжині земельна ділянка була близько 50 метрів. Він бачив як на цій землі робили батьки позивачки, бачив на ній і Петрівських. Приблизно у 1965 році вулицю перейменували на Ватутіна і тоді віднесли її до міста. Отже, згідно з вищеописаним рішенням 1993 року про передачу [PERSON] земель у приватну власність та план-схемами до них, жоден з вищеописаних свідків не був межівником із земельними ділянками, виділеними останньому. Їх точні адреси та місце знаходження ні за даними планами, ні з пояснень свідків встановити неможливо. Згідно з листом №П-501-13 від 12.06.2017 Долинської міської ради, [PERSON] повідомлено, що відповідно до проектів формування території і встановлення меж м . Долина та с . Мала Тур`я , а також відповідно до проекту землеустрою щодо встановлення межі м. Долина, погодженого рішенням міської ради від 29.09.2011 №386-11/2011 та рішенням районної ради від 10.11.2011 №172-9/2011, вказана з заяві земельна ділянка знаходиться на території міста і належить до земель комунальної класності міста Долини . Щодо даної земельної ділянки, то при розгляді заяви було представлено рішення Малотур`янської сільської ради, яке виходить за межі її компетенції, і оскільки Малотур`янська сільська рада не наділена повноваженнями щодо розпорядження землями комунальної власності інших територіальних громад, в тому числі м. Долина. Крім того, дана земельна ділянка відповідно до Генерального плану м. Долина належить до земель промисловості і не може бути передана у власність чи надана в користування для інших потреб. Додатково повідомлено, що вказана земельна ділянка входить в межі земельної ділянки площею 2,9000 га по [ADDRESS] , право оренди якої продано на земельних торгах, проведених на виконання рішення міської ради від 26.01.2017 № 609-21/2017 та з переможцем торгів укладено договір оренди земельної ділянки для обслуговування виробничої бази терміном на 5 років, що в сумі збільшує доходи міста від орендної плати за землю в розмірі 225608,33 грн за рік (т.1 а.с.15). Відповідно до рішення Долинської міської ради від 23.06.2016 № 312-10/2016 із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016 надано дозвіл Долинській міській раді на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] , за рахунок земель міської ради та з метою підтвердження за територіальною громадою міста Долини права комунальної власності на відведену земельну ділянку (т.1 а.с.45,46). На виконання вказаного рішення Долинською міською радою було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Долинської міської ради для обслуговування виробничої бази за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 2622010100:01:012:0094 (2,9000) та отримано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія та номер: НВ-2602306132017, сформований 14.02.2017, згідно з яким земельна ділянка площею 2,9000 гектарів, кадастровий номер 2622010100:01:012:0094, розташована в [ADDRESS] , призначена для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (цільове призначення), знаходиться у комунальній власності та зареєстрована 20.01.2017 (т.1 а.с.47-55, 56-60). Відповідно до рішення Долинської міської ради від 26.01.2017 № 609-21/2017 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9000 га, що знаходиться у [ADDRESS] а, для обслуговування виробничої бази. Присвоєно даній земельній ділянці поштову адресу: [ADDRESS] . Також вказаним рішенням визначено та затверджено перелік земельних ділянок, право оренди яких підлягає продажу на земельних торгах, а саме: земельну ділянку площею 2,9000 га (кадастровий номер 2622010100:01:012:0094), цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для обслуговування виробничої бази), адреса земельної ділянки - [ADDRESS] . Затверджено стартовий розмір річної орендної плати і встановлено термін оренди земельної ділянки п`ять років (т.1 а.с.61). Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №79962416, сформованого 09.02.2017 встановлено, що земельна ділянка площею 2,9 га, кадастровий номер 2622010100:01:012:0094, розташована в [ADDRESS] , призначена для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (цільове призначення), знаходиться у комунальній власності. Підставами виникнення права власності є витяг з ДЗК, серія та номер: НВ-2602240652017, виданий 20.01.2017 відділом Держгеокадастру у Долинському районі, та рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 609-21/2017, видане 26.01.2017 Долинською міською радою Івано-Франківської області (т.1 а.с.62) На виконання рішення Долинської міської ради від 26.01.2017 № 609-21/2017 було проведено аукціон щодо продажу права оренди на вищевказану земельну ділянку, переможцем якого стало ТзОВ «Долина-Агро», що підтверджується Протоколом земельного аукціону за №19/1 від 05.04.2017 (т.1 а.с.63). 5 квітня 2017 року ТзОВ «Долина-Агро», як переможцем аукціону, було укладено Договір оренди земельної ділянки із Долинською міською радою та проведено його державну реєстрацію, про що свідчить витяг №84723669 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформований 11.04.2017. ТзОВ «Долина-Агро» також оплачено орендну плату та проведено відшкодування втрат спричинених вилученням сільськогосподарських угідь в сумі 39742 грн, що було передбачено умовами аукціону (т.1 а.с.64-65, 67). 11 квітня 2019 року між цими ж сторонами було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду (т.1 а.с.66). Про те, що вищевказана земельна ділянка по [ADDRESS] , право на оренду якої продано на земельних торгах, знаходиться на території м. Долина, належить до земель територіальної громади м. Долина, розмір та межі якої не змінювалися з 1964 року, підтверджується: - актом на право користування землею, виданим 21 лютого 1964 року, до якого долучено план земель, наданих в постійне користування місту Долині (т.1 а.с.68-69); - викопіюванням із коректури планового матеріалу м. Долина Долинського району Івано-Франківської області (виготовлено 1992 року М 1:10000) (т.1 а.с.70); - проектом формування території та встановлення меж Долинської міської ради і населених пунктів м. Долина та села Новичка Долинського району Івано-Франківської області 1997 року (т.1 а.с.71-84), - проектом формування території та встановлення меж Малотур`янської сільської ради і населеного пункту с. Мала Тур`я Долинського району Івано-Франківської області 1997 року (т.1 а.с.85-96); - каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:012:0094 (т.2 а.с.46); - рішенням від 27.08.199 №188-9/99 дев`ятої сесії третього демократичного скликання Івано-Франківської обласної ради "Про проекти формування територій та встановлення меж сільських, селищних та міських рад з додатками №1,2,3 до нього (т.2 а.с.47-48,49,50,51-52); - викопіюванням з генерального плану м. Долина 1981 року із копією умовних позначень до нього (т.1 а.с.137, 138-138б); - викопіюванням з проекту формування за 1992 рік, викопіювання з генплану с. Мала Тур`я 2012 року, викопіювання з генплану с. Мала Тур`я за 2008 рік (т.1 а.с.156,157,158,187, 188,189). Також слід відмітити, що з вказаних документів, зокрема, акту польового обстеження і погодження меж території Долинської міської Ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області від 04.11.1997 з проекту формування території та встановлення меж Долинської міської ради і населених пунктів м. Долина та села Новичка Долинського району Івано-Франківської області 1997 року (т.1 а.с.77-78), судом встановлено, що межа між м. Долина і с. Мала Тур`я проходить від т.23 до т.24 по лівій стороні річки Тур`янка, від т.24 до т.25 по лівій стороні вулиці, а відповідно до акту польового обстеження і погодження меж території Малотур`янської сільської Ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області від 12.12.1997 з проекту формування території та встановлення меж Малотур`янської сільської ради і населеного пункту с. Мала Тур`я Долинського району Івано-Франківської області 1997 року (т.1 а.с.91-92), межа між м. Долина і с. Мала Тур`я проходить з т.3 по т.4 по правій стороні вулиці та з т.4 по т.4а по правому березі річки Тур`янка, тобто м. Долина знаходиться по лівій стороні, а с. Мала Тур`я по технічній документації по правій стороні річки. Тобто, межі вказаних населених пупнктів співпадають, не накладаються однин на одний та не змінювалися. Між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в [ADDRESS] , яка передана в оренду ТзОВ "Долина -Агро", в площу якої ввійшла ділянка, власником якої себе вважає [PERSON] . Оцінка суду: вислухавши пояснення позивачки та її представників, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, взявши до уваги заперечення представників відповідачів та надані ними докази на підтвердження своїх заперечень, пояснення третьої особи, свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Положеннями ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 144 Конституції України встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Аналогічні норми містяться у Земельному кодексі України. Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що рішенням Малотур`янської сільської Ради народних депутатів від 30.12.1993 № Д-477 [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,5949 га, в т.ч. по ділянках №1 - 0,0804 га (ріллі - 0,0544 га), №2 - 0,1130 га (ріллі - 0,1130 га), №3------, № 4 - 0,2190 га (ріллі - 0,2190 га), № 5 - 0.0525 га (ріллі - 0,0525 га) та №6 - 0,1300 га (ріллі - 0,1300 га) в користування - 0,0984 га. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Однак, з наданих суду позивачкою документів про отримання її батьком [PERSON] спірної земельної ділянки встановити кадастровий номер земельної ділянки, як і місцезнаходження не можливо. Більше того, державний акт на земельну ділянку [PERSON] не отримав, що в своїх поясненнях підтвердила і представник третьої особи Малотур`янської сільської ради [PERSON] Л .Л. , яка пояснила, що державного акту не було і не було внесено у державний реєстр власників земельних ділянок. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , успадкувала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до заповіту складеного [PERSON] 09.09.1997, остання розпорядилася, що всю її землю, її майно, яке буде їй належати на праві особистої власності, вона заповідає [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , видане [PERSON] , на спадкове майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового цегляного будинку, стайні, стодоли, шопи, вбиральні, огорожі, воріт, криниці, що знаходиться за адресою [ADDRESS] а. Тобто, відповідно до даного свідоцтва позивачка [PERSON] отримала у спадок після смерті матері тільки житловий будинок. Як уже зазначалося вище, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. [PERSON] не надала суду жодного доказу, що вона є спадкоємцем майна [PERSON] , в тому числі, що вона набула права власності на передані йому згідно з рішенням 1993 року земельні ділянки. Навпаки, вона успадкувала після смерті своєї матері будинковолодіння, після чого звернулася до сільської ради про передачу їй земельної ділянки для його обслуговування. На інші земельні ділянки [PERSON] вона не претендувала, так як із заявою про виготовлення проекту відводу на них звернувся [PERSON] , який не є стороною у справі. Відповідно вона не має права на судовий захист, як вона стверджує, свого порушеного права на землю, так як не має права власності на неї. Крім того, з метою визначення місця знаходження земельних ділянок, які передані [PERSON] , у даній справі було призначено судову експертизу із землеустрою, однак експертиза не проведена з вини сторони позивачки, зокрема 12.04.2019 до суду надійшло повідомлення Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №326/18-28 від 09.03.2019 про неможливість надання висновку, оскільки вартість експертизи неоплачена, а клопотання експерта від 05.11.2018 частково задоволено і інші додаткові матеріали зазначені в клопотанні не надійшли. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Виходячи з викладено, позивачка [PERSON] також жодним чином не довела, що вона правомірно користується земельною ділянкою на території м. Долина. Адже, [PERSON] надавались ділянки Малотур`янською сільською радою, а відповідно повинні були знаходитись на території села, а, як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка площею 2,9000 га знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.02.2017. Згідно з корекційним звітом проектом формування території м. Долина та с. Мала Тур`я, межі визначені та не змінювалися багато років, зокрема, межа йде по річці Тур`янка ще з 1964 року. Також відповідачем -Долинською міською радою надано суду належні та допустимі докази того, що спірна земельна ділянка, на яку вказує [PERSON] , була та є на території м. Долина і не була ні чиєю власністю. Вона оформлялась як комунальна власність і міська рада ні у кого її не вилучала. Оскаржувані рішення міською радою приймалося в межах її повноважень та відповідно до вимог земельного законодавства та законодавства про місцеве самоврядування. Згідно з п."а" ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належить, зокрема, земельні ділянки (ч. 1 ст. 181 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майно; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують прав або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органі виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадови осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що рішення № 312-10/2016 від 23.06.2016 (із змінами від 29.09.2016 № 463-16/2016 та рішення від 26.01.2017 № 609-21/2017 Долинської міської ради, які [PERSON] просить визнати незаконними та скасувати, не порушують її права, оскільки вона не надала суду документів, які б підтверджували її право власності на спірну земельну ділянку, відповідно не довела суду, що дані рішення порушують її права на землю, а особа може звернутися до суду за захистом лише своїх порушених прав. Позивачка також не довела, що Долинська міська рада вилучала у неї будь-які земельні ділянки та що вона на законних підставах користувалася ділянкою в м.Долина. Приймаючи рішення, які просить скасувати [PERSON] , Долинська міська рада діяла відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України, а тому вказані позовні вимоги є необґрунтованими. З приводу позовної вимоги позивачки про визнання земельного аукціону таким, що не відбувся, остання не наводиться жодних порушень законодавства під час проведення земельних торгів чи підстав для визнання земельних торгів такими, що не відбулися, передбачених ст. 138 Земельного кодексу Україну. Крім того, дана вимога є похідною від позовних вимог про визнання та скасування відповідних рішень Долинської міської ради, в задоволенні яких суд вважає за необхідним відмовити, що зазначено вище. Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України, похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Отже, позовна вимога [PERSON] про визнання земельного аукціону таким, що не відбувся, також не підлягає до задоволення. Таким чином, [PERSON] не довела, що в [ADDRESS] їй на законних підставах належить земельна ділянка, відповідно, що оскаржуваними рішеннями порушені її права, як власника. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 13, 19, 144 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81,89, 109, 188 ЦПК України, ст.ст. 21, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 159 ЗК України, ст. 22 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, ст. ст. 26, 59, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та

Outcome: dismissed