Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

06.06.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на 1/8 частку квартири в порядку спадкування (а.с.4-7). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с. 61). Представник відповідача об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надав відповідну заяву (а.с.52-53). Третя особа - [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , про що надав відповідну заяву (а.с. 64). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 26.10.2016 Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 25). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка сладалася з 1/4 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,4 кв.м, в тому числі житловою площею 40,8 кв.м, яка належала померлій [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.03.1998 Приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов`янськ 04.03.1998 за реєстровим № 2547 (а.с. 19-21). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли спадкоємці першої черги: дочка померлої - позивач [PERSON] , та чоловік померлої - [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. 15.09.2001 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Сидорову М.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1688 після смерті [PERSON] на грошові внески з належними відсотками у філії відділення Ощадбанку № 2870/05 м. Красний Лиман (а.с. 18). 04.06.201 за реєстровим № 1813 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на 1/8 частку трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 43). [PERSON] після смерті дружини [PERSON] прийняв у спадщину 1/8 частку зазначеної квартири в порядку ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із померлою у вказаній квартирі та користувався нею до дня своєї смерті, що підтверджується довідкою № 2954 від 29.05. 2019, наданою відділом надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 15) та актом від 29.05.2019, складеним головою мікрорайону "Південний"Парфьоновою Л.В. (а.с. 24). Однак, [PERSON] , прийнявши спадщину, за життя не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.10.201 Лиманським міським віділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 858 (а.с. 26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,4 кв.м, в тому числі житловою площею 40,8 кв.м, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.03.1998 Приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов`янськ 04.03.199 за реєстровим № 2547 та 1/8 частки зааначеної квартири, яка належала померлій [PERSON] , яку [PERSON] прийняв у сапдщину але не оформив своїх спадкових прав та помер. Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як єдиний спадкоємець за законом, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 16.06.2019, позивач [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав. Так, 29.12.2017 за реєстровим № 4466 позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлому [PERSON] , а саме на 1/4 частку спірної квартири, але постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семеновою І.М. від 27.04.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на іншу 1/8 частку вказаної квартири, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на вказану частку на ім"я померлого [PERSON] (а.с. 23, 39-45). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved