overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON], де зазначає, що відповідачі є власниками земельних ділянок, розташованих на території Балтазарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. 07 грудня 2001 року між [PERSON] та відповідачами укладено договір оренди земельних ділянок строком на 50 років. Відповідно до п. 4 договору оренди землі, однією з підстав розірвання договору оренди землі є добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря. На теперішній час [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в м. Миколаїв, не використовує земельну ділянку та не здійснює діяльність орендаря, тобто фактично добровільно відмовився від оренди землі. Просить розірвати договор оренди земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подавши письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність. Представник відділу Держземагентства у Чаплинському районі Херсонської області за дорученням Кастьян Д,В. позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Представник реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Поняття договорів оренди, його форма, умови та порядок укладення, чинність, термін дії державна реєстрація визначені Законом України " Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року зі змінами і доповненнями. Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Судом установлено, що 07 грудня 2001 року [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки з [PERSON], [PERSON], [PERSON] Пунктом 4 договору оренди землі, укладеним між сторонами, передбачено, що однією з підстав розірвання договору оренди є добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря. У судовому засіданні установлено, що, орендар відмовився від оренди земельної ділянки у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання у іншу область. Враховуючи, що відповідач не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, що є порушенням вимог ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі", а також добровільно відмовився від оренди земельної ділянки, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" (далі - ДП "Чечельницький спиртовий завод") про стягнення заборгованості за поступкою права вимоги мотивуючи тим, що в 2005-2006 роках він, на прохання зацікавлених посадових осіб, установ та юридичних осіб за узгодженістю, уклав правочини та надав за правовідносинами грошові кошти в валюті США, які за умов договорів були проконвертовані в національну валюту гривню та використані в інтересах юридичної особи - "Чечельницький спиртовий завод" на відновлення виробничої діяльності, поповнення обігових фінансових коштів, закупівлю ТМЦ, сировини та відновлення платоспроможності відповідача в цілому за необхідних поточних витрат. За узгодженням, було надано через СПД [PERSON] 16533,86 доларів США, що склало за курсом НБУ 5,05 грн. в національній валюті 83 496 грн. шляхом конвертації в гривню та закупівлю мазуту М-100 в кількості 25 617,3 кг та зерна кукурудзи в кількості 90 693,78 кг на загальну суму 83 496 грн. За умов договору №04/06 від 07.09.2006 року з "Чечельницький спиртовий завод" (за яким було змінено договір від 01.03.2006 року) між відповідачем та СПД [PERSON] (п.п. 2.3; 3.1; 4.1) розрахунки за поставлену сировину юридичній особі за накладною №37 від 05.11.2006 року передбачено у строк за узгодженням між сторонами, маючи на меті стабілізацію платоспроможності відповідача та відновлення виробничого процесу та нарахування пені з дати вимоги платежу. За трьохстороннім договором у встановленому законом порядку 27.11.2006 року, з урахуванням умов договору від 07.09.2006 року №04/06 було поступлено право вимоги виконання грошових зобов`язань юридичною особою перед новим (дійсним) кредитором [PERSON] в повній сумі цих витрат та умов договору. Право вимоги настає та рахується за п. 5 договору з моменту пред`явлення вимоги [PERSON] по сплаті боргу в будь-який час. Згідно з реєстром (звітом) кредиторської заборгованості станом на 01.01.2007 року і подалі за ДП "Чечельницький спиртовий завод" обліковується ця заборгованість в сумі 83 496 гривень. Позивач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

ПАТ «Миколаївобленерго» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення завданих ним збитків в сумі 4157 грн. 85 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що19.06.2014року працівниками філії ПАТ "Миколаївобленерго" Первомайського району під час контрольної перевірки у відповідача було виявлено порушення "Правил користування електричною енергією для населення", а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушення схеми обліку поза приладом обліку. Таким чином спожита електроенергія не враховувалася і не сплачувалася. Позивач зазначає, що внаслідок без облікового користування відповідачем електричною енергією в період з 17.11.2013 по 19.06.2014 року [PERSON] завдав шкоди позивачу на суму 4157грн.85 коп. По даному факту представниками енергопостачальної організації був складений акт D 9093. В добровільному порядку відповідач сплатити суму збитків не бажає. Представник позивача Галюк Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Миколаївобленерго" на відшкодування завданих збитків 4157грн. 85 коп., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, суму завданих збитків не оспорював. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.06.2014 року працівниками філії ПАТ "Миколаївобленерго" Первомайського району під час контрольної перевірки у відповідача було виявлено порушення "Правил користування електричною енергією для населення", а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушення схеми обліку поза приладом обліку. Таким чином спожита електроенергія не враховувалася і не сплачувалася. Таке підтверджується Актом серії D9093 від 19.06.2014 року про порушення «Правил користування електричною енергією для населення». Відповідно до Протоколу засідання комісії по розгляду Акту D9093від 19.06.2014 року розрахунку по безоліковому користування електроенергією, відповідачем [PERSON] внаслідок безоблікового користування електричною енергією в період з 17.11.2013 по 19.06.2014 року завдано шкоди позивачу на суму 4157 грн. 85 коп. Відповідач в добровільному порядку завдані збитки відшкодувати не бажає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. ст. 638, 639 ЦК України, "Правил користування електричною енергією для населення" та ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ» зареєстрованої в Мінюсті України 04.07.2006 року № 782/12656. З [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївобленерго» слід стягнути завдані збитки на суму 4157 грн. 85 коп. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ „Миколаївобленерго" слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2014 року звернувся до суду з позовом до Єнакіївської міської Ради про визнання за ним права власності на самочинно переобладнаний житловий будинок літ. А-1, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 133,7 кв.м., житловою площею 92,2 кв. м., з ґанками "а", "а1", "а2", навісом "Б", огорожею "N", "I". У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, а представник Єнакіївської міської Ради у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 376 ГК України самочинним будівництвом житлові будинки, споруди, будівлі, інше нерухоме майно якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці не відведеній для цієї мети або ж без належного дозволу або затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Ч. 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена йому для цієї цілі, при умові надання земельної ділянки у встановленому законом порядку під вже побудоване нерухоме майно. Відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 5 березня 2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] та право власності на фундамент під будівництво житлового будинку, позначеному в технічному паспорті літерою «А-1», розташованому в [ADDRESS], визнано за [PERSON] Як видно з технічного паспорту позивачем протягом 2012 року було здійснено перепланування та збільшення у розмірах житлового будинку літ. А-1. [PERSON] є власником 1/1 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується даними технічного паспорту, а при таких обставинах у суду є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що домоволодіння в [ADDRESS], станом на 15.04.1991 р. відносилося до категорії колгоспних дворів та станом на вказану дату там були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON]. 14.10.1997 року [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Заповіт складено в Старобросківецькій сільській раді та зареєстровано в реєстрі за № 40. Заповіт не змінювався та не відмінявся.. [INFO] р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на майно, яке розташоване за вказаною вище адресою та складається з будинковолодіння та належних господарських будівель. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, однак отримати свідоцтво не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання позивач направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач Старобросківецька сільська рада в судове засідання свого представника не направила, однак, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Судом встановлено, що будинковолодіння в [ADDRESS], відносилося до категорії колгоспних дворів. В колгоспному дворі були зареєстровані та проживали, згідно довідки Старобросківецької сільської ради від 07.09.2015 р. за №1067, [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). 14.10.1997 року [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Заповіт складено в Старобросківецькій сільській раді та зареєстровано в реєстрі за № 40. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а.с.18). [INFO] р. [PERSON] померла (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на майно, яке розташоване за вказаною вище адресою та складається з житлового будинку та погосподарських будівель. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно копії технічного паспорту будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. "А-1", ганку літ. "а", сараїв літ. "Б, Д/д, Е", навісу літ. "В", убиральні літ. "Г", криниці №1. За таких обставин та зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на майно, що розташоване в [ADDRESS], оскільки таке визнання не порушує прав та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

26.01.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" і відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту. На виконання умов договору банк надав позичальнику платіжну карту за умовами тарифного плану кредитна "Картка комфорту" . На пластиковій картці на дату видачі було доступно 8473,46 грн. з сплатою 55,00 % річних з можливістю збільшувати кредитну лінію до 50000 грн.. Кредит відповідачка повинна була погашати місячними платежами. Але [PERSON] порушила умови повернення кредиту, тому банк звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути заборгованість, що випливає з договору кредиту від 26.01.2013 року та судові витрати. Позовні вимоги банк обґрунтовує тим, що відповідач не виконував умов договору в результаті чого станом на 02.06.2014 року у позичальника виникла заборгованість на загальну с суму - 10 409,25 грн., яка складається з наступного: - 6058,77 грн. - тіло кредиту; - 2414,69 грн. - прострочене тіло кредиту; - 1935,79грн. - заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. - заборгованість по комісіям за договором. Відповідачка позов визнала, пояснила, що в 2013 році вона отримала кредит у банку і сплачувала місячні платежі коли у неї були кошти що давалися на дітей як соціальтніа допомога . Проте такі кошти їй припинили випалачувати і вона перестала сплачувати за кредит. На даний час їй мають відновити виплату коштів на дитину і вона буде сплачувати кредит. Оцінивши подані докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З договору від 26.01.2013 року вбачається, що між банком та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позичальник отримав картку у тарифному пакеті кредитна "Картка комфорту" на все з початковою позичальною сумою - 8473,46 грн. з сплатою 55,00 % річних з можливістю збільшувати кредитну лінію до 50000 грн.. З розрахунку заборгованості убачається, що борг відповідача перед банком станом на 02.06.2014 року становить 10 409,25 грн., яка складається з наступного: - 6058,77 грн. - тіло кредиту; - 2414,69 грн. - прострочене тіло кредиту; - 1935,79грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до змісту ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та умовах встановлених договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому вказали, що [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є одна дитина - син [PERSON], [INFO], який досяг повноліття. Зараз [PERSON] є студентом денної форми навчання 1 курсу фізико-технічного інституту НТУУ "КПІ", навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2017 року. Відповідач є батьком [PERSON] та зобов`язаний надавати йому матеріальну допомогу, позивач самостійно не в змозі забезпечити сина на час його навчання, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання сина на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця на час навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилась, надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач також у судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, просить позов розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 31 березня 2005 року, виданого управлінням юстиції Дніпропетропетровської області, шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 23 квітня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 236. Наразі [PERSON] навчається на денній формі навчання 1 курсу фізико-технічного інституту НТУУ "КПІ", навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2017 року, що підтверджується відповідною довідкою НТУУ "КПІ" року за вих. № 3346. Отже, [PERSON] є таким, який продовжує навчання і в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення дитиною 23-х років за умовами, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, однак до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], посилаючись на те, що 03.06.2010 року було розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області позивач має сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2010 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час донька [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні. З відповідачкою [PERSON] спідкується виключно по телефону та її теперішні місце перебування йому не відоме. У зв"язку з цим він вимушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 20.02.2015 року в газеті "Вінниччина" було опубліковано оголошення про виклик відповідачки в судовве засідання, тобто вона вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з"явилась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідно до виконавчого листа виданого Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області 15.06.2010 року з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідно до довідки № 07-23/117 виданої виконкомом Хмільницької міської ради [PERSON] проживає разом з позивачем по [ADDRESS]. Відповідачка за даною адресою не прожживає та місце її перебування не відоме. Довідкою № 7 виданою 19.01.2015 року КЗ "Навчально-виховний комплекс ЗОШ І-ІІ ступенів-гімназія № 1 м. Хмільника Вінницької області" доведено, що [PERSON] проживає разом з батьком, а відповідачка участі у вихованні доньки не бере. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 273 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, в котрій зазначено, що відповідач являється її батьком. З 1 вересня 2016 року вона навчається в державному університеті телекомунікацій IV рівня акредитації, напрям "Управління інформаційною безпекою", спеціалізація "Кібер безпека", освітньо-кваліфікаційний рівень "Бакалавр". Навчання потребує значних матеріальних витрат для придбання підручників, проживання та інших витрат. Разом з тим, за навчання було сплачено 13 690 грн. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є особою працездатною, не перебуває на обліку в лікарні з будь-якими захворюваннями, в зв"язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, до досягнення нею двадцяти трьох років та 13690 грн. сплачених додаткових витрат на оплату навчання. В судове засідання позивачка не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила залишити позовну заяву без розгляду в частині стягнення на її користь 13 690 грн. додаткових витрат на оплату навчання, зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн., а також просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved