Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості гаражу № [NUMBER] у гаражному кооперативі "Восход" м.Житомир у розмірі 32 400 грн. 00 коп. та 1/2 частину ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року виписку, р.н. [NUMBER] у розмірі 130 000, 00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час спільного проживання, як подружжя набули з [PERSON] у власність гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі "Восход" м.Житомир , який спільно добудовано у капітальний двоповерховий цегляний гараж загальною площею 43,2 м.кв. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2013 року встановлено факт спільного вкладення коштів у спорудження даного гаражу під час шлюбу. Посилаючись на вказану обставину, зазначає, що вона, як дружина має право на 1/2 його частку. Крім того, ними придбано автомобіль ВАЗ 21112, 2008 року випуску. З грудня 2014 року спірний автомобіль перебував у володінні [PERSON] .. Позивач зверталася до відповідача [PERSON] з проханням виплатити їй грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини спільного майна подружжя автомобіля та гаража, однак останній відмовився, внаслідок чого позивач зазнала сильних душевних переживань, що призвело до зміни її звичайного способу життя, тому просила стягнути на її користь моральну шкоду 30 000,00 грн. Ухвалою судді від 13.08.2018 відкрито провадження у справі (а.с.45). Ухвалою суду від 30.10.2018 року витребувано у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області копію актового запису про смерть відповідача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.75-76). 09.11.2018 на адресу суду направлено копію актового запису про смерть відповідача [PERSON] (а.с.80). 14.12.2019 ухвалою суду від 14.12.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] зупинено (а.с.87). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.05.2019 року витребувано у Житомирській державній нотаріальній конторі Житомирської області витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про заведену спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.94-95). 30.07.2019 ухвалою суду за клопотанням позивача [PERSON] залучено до участі у справі як відповідача та виключено останнього зі складу третіх осіб (а.с.104). У судове засідання сторони не з`явились, позивач подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, уточнені позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.18). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 13.08.2019, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У судові засідання [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.83-84, 92-93,102,103, 108-109). Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 21.05.2013 року (а.с.74). В період спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] придбали за кредитні кошти легковий автомобіль ВАЗ -21112, державний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого 06.03.2008 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області (а.с.7,8) та для ведення спільного господарства набули у власність гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі "Восход" м.Житомира, який добували (а.с.9,21). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2017 року спірний гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі "Восход" м.Житомира на праві власності належить [PERSON] (а.с.19). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП "Сектор-Інформ" ринкова вартість двоповерхового гаража № [NUMBER] , загальною площею 43,,2 м.кв, який знаходиться за адресою: м.Житомир , гаражний кооператив " Восход " складає 64 800 грн. (а.с.14). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.12.2012 року здійснено поділ спільного майна подружжя, зокрема, постановлено зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль ВАЗ -21112, державний номер [NUMBER] . В задоволенні решти позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2019 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2012 року в частині вирішення спору про автомобіль скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1\\2 частину автомобіля ВАЗ -21112, державний номер [NUMBER] , за кожним, в решті рішення залишено без змін (а.с.18). Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що спірний автомобіль є власністю подружжя, а не особистою власністю [PERSON] (а.с.18). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 82 ЦПК України). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Співвласник майна, який бажає виділу своєї частки шляхом стягнення грошової компенсації, може заявити такі вимоги виходячи з положень ст. 364 ЦК України. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Outcome: partial