Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської Районної Державної Адміністрації Черкаської області про встановлення способу та часу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що 26 квітня 2012 року з відповідачем [PERSON] зареєстрував шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Черкаси, за актовим записом №265. В період спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. 25 травня 2017 року рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі за №699/265/17, шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу його донька [PERSON] стала проживати разом із своєю матір`ю [PERSON] .. Фактично з самого моменту розірвання шлюбу, в нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дочки, її відвідуванні, створювалися нею штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування із донькою. Всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір, призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає, не бажає його присутності, як батька, та штучно створює такі обставини, через які не може нормально зустрічатися з донькою. Вчинення відповідачем перешкод полягає у наданні неправдивої інформації про місце знаходження дитини та створення перешкод для зустрічей через стан здоров`я дитини, і вимога щодо зустрічей з дитиною виключно у її присутності у встановлений нею час. Питання виховання дитини батьки вирішують спільно, і він зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини та має право на особисте спілкування з дочкою, а відповідач не має права перешкоджати спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні, що стало підставою звернення до Служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області із заявою про встановлення годин зустрічей з дитиною, однак рішення по даний час не прийнято. Після чисельних, марних, спроб вирішити дане питання, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, змушений звернутися до суду із позовною заявою про вирішення спору в судовому порядку. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив зобов`язати відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні, вільному спілкуванні з донькою [PERSON] наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - кожні перші та треті вихідні місяця з 11 години 00 хвилин суботи по 20 годину 00 хвилин неділі з наданням можливості забирати доньку за місцем свого проживання; безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача [PERSON] - щороку двічі у літній період строком на 20 діб та у зимовий період строком 10 діб; безперешкодна участь у спільному святкування дня народження доньки з участю інших осіб; зобов`язати [PERSON] , надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, у виді сплати судового збору та оплати правничої допомоги. Представник позивача [PERSON] , у судовому розгляді 19 травня 2021 року участі не приймала, але у раніше проведених судових засіданнях просила, суд, вирішити спір між сторонами і надати можливість позивачу, як батьку, виконувати свої батьківські обов`язки стосовно неповнолітньої доньки. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що з позивачем дійсно мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , і з урахуванням її малолітнього віку, прив`язаності до неї, як матері, до обстановки у якій вона проживає, негативного стану здоров`я, пов`язаного із захворюванням системи травлення, в інтересах дитини буде доцільним і правильним, якщо встановити порядок спілкування і участь батька у вихованні доньки без виїзду дитини до нього, без забирання влітку, взимку на тривалий час, необхідності врахування Розпорядження Корсунь-Шевченківської РДА Черкаської області від 31 липня 2018 року №269. У серпні 2017 року нею було подано позов про стягнення аліментів на утримання доньки, остільки у добровільному порядку така допомога, як систематична, не надавалася. Рішення було прийняте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області у липні 2018 року. Інколи просила у відповідача кошти на лікування дитини, в зв`язку з тим, що зароблених нею коштів не вистачало. Позивач надавав кошти, але потім вимагав повернути і частину, коли мала можливість, повертала. Вважає, що така поведінка позивача є незрозумілою, батьківська любов, турбота за доньку, фактично, у житті відсутні. На засіданні комісії нею було запропоновано, щоб позивач частіше відвідував дитину ніж раз на місяць, проте рішенням служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269 було вирішено, що буде достатньо для зустрічей одного разу на місяць, але і цього рішення позивач не виконував, про що письмово повідомила службу у справах дітей. Просила встановити дні зустрічей з дотриманням графіку роботи виховного дошкільного закладу, у якому дитина перебуває та навчальних закладах, в яких дитина буде отримувати освіту, на території будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, також у місцях масового відпочинку: парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках, місцях громадського харчування:ідальнях, кафе, ресторанах, що знаходяться на території за місцем проживання дитини з матір`ю, а саме в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області у першу неділю кожного місяця з 10 до 20 години. Кожен день народження дитини, а саме [INFO], до досягнення дитиною повноліття святкувати з 10 до 14 години в присутності батьків, їх родичів. Забирати доньку з дитячого садочка, школи, попередньо повідомивши про це її, як матір дитини та приводити дитину до матері за місцем проживання, яким на даний час є [ADDRESS] , не пізніше 18 години в зимовий час і 20 годину у літній час. Визнати неналежними, недопустимими надані суду позивачем копії скріншотів текстових повідомлень із додатку «Viber» та не брати їх як доказ. Не згідна відшкодовувати судові витрати позивачу у виді сплати судового збору та оплати правничої допомоги, остільки такі є безпідставними, впливатимуть на матеріальне забезпечення неповнолітньої дитини. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА Черкаської області 19 травня 2021 року участі у судовому засіданні не взяла, будучи належно повідомленою, листом від 28 січня 2021 року інформовано суд про слухання без їх участі. В ході судового розгляду представник під час допиту, пояснив, що працівниками служби було проведено бесіди із [PERSON] та [PERSON] на предмет врахування інтересів дитини при вирішенні питання участі у її розвитку та вихованні після розірвання шлюбу. Підстав стверджувати, що дитина позбавлена батьківської уваги та турботи не вбачається. Моніторинг стану виховання та проживання малолітньої [PERSON] свідчить, що дитина проживає з матір`ю, де існують і встановлені доброзичливі стосунки, стосовно дитини присутня постійна увага, догляд, вона відвідує навчальний заклад, розвиває здібності. Під час обстеження умов проживання, встановлено їх належність санітарним, побутовим вимогам. Згідно Розпорядження Корсунь-Шевченківської РДА Черкаської області від 31 липня 2018 року №269, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , а саме: впродовж шести місяців в першу неділю місяця з 10 години до 20 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] , за місцем проживання дитиниіз зазначенням, що спосіб участі у вихованні дитини та умови спілкування батька і дитини, можуть бути змінені за взаємною домовленістю обох батьків; попереджено батька та матір про недопустимість здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини, виховання дитини в умовах навіювання їй негативних уявлень про будь-кого з них. Неявка представника позивача і представника третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зі згоди сторін у справі, не перешкоджає розгляду цивільної справи у їх відсутності. Суд, вислухавши учасників справи, неповнолітнью дитину [PERSON] про те, що проживає разом з мамою, батько інколи приїздить до них, один раз приїздив до неї, як була в дитячому садочку, діда і бабу батька знає, але з ними не спілкується, враховуючи належне повідомлення сторін, які не прибули до суду та лист представника третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про відсутність можливості взяти участь в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, остільки сторона позивача не довела своїх позовних вимог в повному обсязі, що є її обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.12 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та роз`яснено сторонам всі права, обов`язки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. Так, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, які пов`язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 263 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги позивача [PERSON] є вирішення судом спору щодо участі батька у вихованні дитини та зобов`язання не чинити певні дії згідно прав визначених ст.ст.141,151,153,157,159 Сімейного Кодексу України та відшкодування понесених судових витрат згідно ст.141 ЦПК України. В обґрунтування своїх вимог, сторонни додатково посилалися на норми Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцію про права дитини, Декларацію прав дитини. На думку суду, правові відносини, які склалися між сторонами, підпадають під вид цивільно-правових відносин - сімейне право. Із наданих суду сторонами доказів вбачається наступне. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10 т.1). Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, малолітня [PERSON] , з 2015 року перебувала в особовому складі та відвідувала дошкільний навчальний заклад (а.с.108 т.1). Як вбачається із медичної довідки Комунального Некомерційного Підприємства "Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Корсунь-Шевченківської районної ради від 25 липня 2018 року №73, малолітня [PERSON] перебуває на «Д» обліку як часто хворіюча дитина з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція, ларингіт (а.с.113 т.1). Відповідно до направлення Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні від 19 березня 2018 року, малолітня [PERSON] була направлена на госпіталізацію з діагнозом «Гострий гастрит. Ацетонемічний синдром» (а.с.111 т.1). За змістом Розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , а саме: впродовж шести місяців в першу неділю місяця з 10 години до 20 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньогю домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , за місцем проживання дитини; спосіб участі у вихованні дитини та умови спілкування батька і дитини можуть бути змінені за взаємною домовленістю обох батьків; попереджено [PERSON] та [PERSON] про недопустимість здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини, виховання дитини в умовах навіювання їй негативних уявлень про будь-кого з них; контроль за виконанням розпорядження покладено на Службу у справах дітей районної державної адміністрації (а.с.114 т.1). Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 травня 2018 року, з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] для утримання малолітньої [PERSON] (а.с.115-116 т.1). Зазначене рішення сторонами по справі не оскаржувалось та є таким, що набрало законної сили (а.с.115-116 т.1). За змістом відзиву на цивільний позов від 20 вересня 2018 року, відповідач [PERSON] просила позовні вимоги задоволити частково (а.с.101-104 т.1). Згідно відповіді на відзив від 27 вересня 2018 року, яку просив позивач прийняти та взяти до уваги, він, як батько доньки [PERSON] , належним чином виконує свої батьківські обов`язки, дбає про дитину, приймає участь у вихованні, регулярно спілкується з нею, забезпечує її всим необхідним, регулярно та належним чином сплачує аліменти, має відмінний стан здоров`я, стійку психіку, урівноважений, не зловживає алкоголем та не вживає наркотичні засоби, має бездоганну репутацію, займається спортом, веде активний спосіб життя, комунікабельний, соціалізований (а.с.10-123 т.1). У судовому засіданні позивач зміст письмової відповіді на відзив підтримав. Із додатків до вищевказаної відповіді на відзив слід вбачати, що згідно довідок Звенигородської центральної районної лікарні від 16 вересня 2018 року №293 та №183, [PERSON] на «Д» обліку в Звенигородському психоневрологічному і наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.124 т.1). За місцем проживання в [ADDRESS] та за місцем роботи у Звенигородській місцевій прокуратурі, позивач [PERSON] характеризується позитивно (а.с.125-126 т.1). Відповідач [PERSON] подала письмове заперечення на відповідь на відзив від 12 жовтня 2018 року, в якому заперечила викладені позивачем обставини та просила врахувати дане заперечення при ухваленні рішення (а.с.135-136 т.1). Зміст заперечення відповідач у судовому засіданні підтримала, зазначивши, що всі рішення, дії батьків та їх вчинки повинні бути лише для найкращого забезпечення інтересів дитини, в тому числі її захисту і піклування про неї, які необхідні для її благополуччя, а тому потрібне визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, щоб це було в інтересах дитини, але таке рішення повинно ухвалюватися на підставі вивчення умов життя батьків, їх ставлення до дитини та інших обставин, які мають істочне значення (а.с.135-136 т.1). До заперечення додала подані нею заяви до Корсунь-Шевченківської РДА Черкаської області від 10 вересня 2018 року, від 17 вересня 2018 року, 08 жовтня 2018 року щодо не дотримання позивачем Розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269, яким визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні доньки [PERSON] (а.с.137-139 т.1). Згідно довідки Черкаської обласної дитячої громадської організації «Кіокушин-карате» від 14 серпня 2018 року №21, [PERSON] , [INFO] , відвідує заняття тричі на тиждень, де проявляє себе ініціативною та вправною ученицею (а.с.143 т.1). Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області від 26 жовтня 2018 року №63, виданій [PERSON] , [PERSON] , упродовж перебування в дошкільному навчальному не отримує дієтичне харчування, а харчується на загальних підставах, у зв`язку з відсутністю довідки від лікаря (а.с.145 т.1). Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області від 26 жовтня 2018 року №64, [PERSON] протягом 2017-2018 навчального року неодноразово відвідував в дошкільному навчальному закладі свою доньку [PERSON] , спілкувався з вихователями про дитину, декілька разів цікавився її станом здоров`я та успіхами по телефону (а.с.146 т.1). Відповідно до довідки-розрахунку Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Черкаській області від 22 листопада 2018 року №17741, заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів відсутня (а.с.160-161 т.1). Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 26 листопада 2018 року №405/01-25 щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , з метою адаптації, налагодження контакту батька з його донькою визначено спосіб у вихованні і спілкуванні наступним чином, впродовж шести місяців в першу неділю місяця з 10 години до 20 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , за місцем проживання дитини, з врахуванням віку дитини, результати спілкування з нею, інші обставини, що мають істотне значення, доцільним буде саме такий зазначений порядок (а.с.165 т.1). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста Комунального Закладу «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради від 20 листопада 2018 року, [PERSON] встановлено діагноз «Функціональна диспенсія. Функціональні розлади жовчного міхура», в зв`язку з чим призначено відповідне обстеження та лікування (а.с.175 т.1). На підставі вказаного висновку старшою медичною сестрою дошкільного навчального закладу «Зірочка» м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області [PERSON] призначено дієту №5 по Певзнеру та фосфалюгель по 1/2 пакета 3 рази після їжі (а.с.180 т.1). З наявного Акта обстежень умов проживання малолітньої [PERSON] , вбачається, що проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS] в частині орендованого будинку за вказаною адресою, де дитина має окрему кімнату з меблями та речами повсякденного вжитку, з матір`ю перебуває у теплих, дружніх стосунках, яка в свою чергу, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, харчуванням, яке є дієтичним, розвитком, повністю забезпечує основні потреби дитини (а.с.176 т.1). Відповідно до декларації №0000-Е89Е-503Т про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, малолітня [PERSON] має лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.177-178 т.1). Із довідки практичного психолога Корсунь-Шевченківської гімназії [PERSON] слідує, що 22 листопада 2018 року [PERSON] звернулася із малолітньою [PERSON] за консультацією з приводу непорозуміння доньки із батьком, та під час особистої бесіди та діагностики було виявлено, що дитина не готова і не хоче близьких стосунків з батьком, в зв`язку з відсутністю взаємних стосунків, а тому батько не може претендувати на більші права, так як це буде порушенням особистих психологічних меж дитини (а.с.179 т.1). Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року, шлюб між сторонами розірваний, (а.с.200-201 т.1). Рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалось (а.с.200-201 т.1). Як вбачається із змісту вище зазначеного рішення суду, місце проживання малолітньої [PERSON] не визначено, остільки спору про поділ майна та місце проживання дитини на день розгляду справи в суді, між сторонами не було (а.с.200-202 т.1). Згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та у цивільній справі призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань психологічного та психічного характеру щодо стану, розвитку малолітньої [PERSON] та псхихологічного впливу батьків на дитину (а.с.205-209 т.1). Відповідно до листа судово-психіатричної експертної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 28 березня 2019 року №188/08-02, вирішити поставлені перед експертами питання не можливо, у зв`язку з відсутністю необхідного обсягу даних щодо психічного, психологічного стану підекспертної [PERSON] , рекомендовано визначитися щодо доцільності експертного дослідження (а.с.116 т.1). За таких обставин ухвала Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи залишилась без виконання. Під час розгляду цивільної справи у Городищенському районному суді Черкаської області питання призначення комплексної судової психолого-психіатричну експертизи повторно сторонами не ставилося. Згідно характеристик закладу дошкільної освіти «Зірочка» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 05 липня 2019 року №98,№99,№100, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти з 2015 року та за час перебування росла жвавою, життєрадісною, в спілкуванні з дітьми та дорослими завжди тактовна, дружелюбна, мала багато друзів серед однолітків, заклад дошкільної освіти відвідувала з охотою, відрізнялася скромністю, особливою увагою, любов`ю до тваринного світу, розумовий розвиток відповідав віку, на заняттях активна, зацікавлена, в освітній процес включалася швидко, вміла самостійно їсти, одягатися, взуватися, виконувала гігієнічні процедури, мала добрі стосунки із мамою, вихователями, завжди позитивно розповідала про свого тата (а.с.17-19 т.2). Із довідок закладу дошкільної освіти «Зірочка» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 04 липня 2019 року №94 та №95, вбачається, що [PERSON] , протягом перебування своєї доньки [PERSON] спілкувався з вихователями про неї, цікавився її життям і розвитком, декілька разів мав розмову з ними по телефону та психологічна допомога психологом закладу дитині не надавалася, через відсутність потреби (а.с.20-21 т.2). Згідно довідки Черкаської обласної дитячої громадської організації «Кіокушин-карате» від 28 лютого 2019 року, [PERSON] , [INFO] , з січня 2019 року заняття не відвідує (а.с.22 т.2). За період з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2019 року, заборгованість позивача по сплаті аліменітв на утримання малолітньої [PERSON] , відсутня, що підтверджується довідкою Прокуратури Черкаської області від 10 липня 2019 року №18/178 (а.с.23 т.2). Відповідно до Акту, складеного депутатом Звенигородської міської ради Маренич В.Л. від 09 липня 2019 року, [PERSON] , станом на 09 липня 2019 року зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] , у трикімнатній квартирі, яку винаймає та яка відповідає санітарним, гігієнічним та іншим вимогам, а також квартира пристосована для перебування та проживання його малолітньої доньки [PERSON] (а.с.24 т.2). В підтвердження того, що малолітня [PERSON] хворіє, відповідач надала виписки із медичної карти від 25 липня 2019 року, протокол обстеження від 11 грудня 2019 року, консультативні висновки спеціаліста від 11 грудня 2019 року і 12 грудня 2019 року та копію Книги щоденного відвідування дітьми дошкільного закладу №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області (а.с.70-89 т.2). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька забезпечити права дитини на належне батьківське виховання. Із змісту досліджених судом доказів, вбачається, що позивач, як батько, має намір та бажання, шляхом вчинення певних дій, приймати участь у вихованні неповнолітньої дитини, місце проживання якої після розірвання шлюбу, визначено із матір`ю, відповідачем у справі. Для вирішення спору між сторонами суд застосовує наступне чинне законодавство. За положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Дитині необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частиною 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, сприяють підтримуванню на регулярній основі особисих відносини і прямих контактів з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.У Декларації прав дитини зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Принцип 6 Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейний Кодекс України регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Під час судового розгляду позовної заяви на підставі наданих суду доказів встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалось (а.с.200-201 т.1). [INFO] у позивача та відповідача народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.10 т.1). Після розірвання шлюбу, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] не визначено, остільки спору про поділ майна та місце проживання дитини на день розгляду справи в суді, між сторонами не було, місце проживання батьками визначено з матір`ю самостійно (а.с.200-202 т.1). На підставі Акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , вбачається, що проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS] в частині орендованого будинку за вказаною адресою, де дитина має окрему кімнату з меблями та речами повсякденного вжитку, з матір`ю перебуває у теплих, дружніх стосунках, яка в свою чергу, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, харчуванням, яке є дієтичним, розвитком, повністю забезпечує основні потреби дитини (а.с.176 т.1). Сторони не заперечили факт проживання дитини з матір`ю, виникнення обов`язку батька, який проживає окремо, утримувати неповнолітню дитину до часу її повноліття у грошовій формі за рішенням суду(а.с.115-116 т.1). Із часу розірвання шлюбу виникли непорозуміння між сторонами про участь батька у вихованні і розвитку дитини, її утримання (а.с.1-3 том 1). Розпорядженням Корсунь-Шевченківської Районної Державної Адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з донькою [PERSON] (а.с.137-139 т.1). На підставі Висновку органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської Районної Державної Адміністрації Черкаської області від 26 листопада 2018 року №405/01-25 щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , з метою адаптації, налагодження контакту батька з його донькою визначено спосіб у вихованні і спілкуванні наступним чином, впродовж шести місяців в першу неділю місяця з 10 години до 20 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , за місцем проживання дитини, з врахуванням віку дитини, результати спілкування з нею, інші обставини, що мають істотне значення, доцільним буде саме такий зазначений порядок (а.с.165 т.1). Відповідач перешкоджає позивачу у виконанні рішення органу опіки і піклування, створюючи штучні умови, які перешкоджають зустрічам з дитиною.Крім, цього, позивач вказує, що вищевказаним Розпорядженням Корсунь-Шевченківської Районної Державної Адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269 зменшено його роль, як батька, у визначеному способі щодо виховання та спілкування з донькою [PERSON] , не враховано об`єктивно інтереси дитини, обрано спосіб всіх зустрічей з дитиною в присутності матері. На підставі наданих суду доказів, позивач вбачає підстави до усунення перешкод, які чиняться йому, як батьку, з боку матері, у спілкуванні та вихованні доньки, а також потребу в спілкуванні за графіком, із зобов`язанням відповідача не чинити перешкоди у час визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку. Оцінивши надані докази, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог з врахуванням наступного. Так, згідно з ч.1ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи, як то визначено ч.ч.1, 2 ст.159 СК України.Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно зі ст. 13 Конвенції дитина має право вільно висловлювати свої думки. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов`язковою. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кудла проти Польщі». У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Відповідно до положень ст. 12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. Поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олссон проти Швеції» від 27 листопада 1992 року, суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовки дитини до свідомого життя у суспільстві. Сторонами в судовому засіданні визнано факт відсутності належного вирішення питання щодо участі у вихованні дитини батьком. Саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з дочкою та фактичне заперечення відповідача про його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. Самостійно вирішити питання між собою щодо участі у спілкуванні та вихованні спільної дитини сторони не можуть. На час судового розгляду обов`язок по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини виконують обоє батьків. Факти протиправної поведінки батьком у ставленні до дитини, не встановлені. Використовуючи своє право на спілкування з неповнолітньою донькою, позивач пояснив суду, що через дії відповідача, відчуває потребу у належному відновленні спілкування як батько. Посилання позивача про створення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною, суду належними і допустимими доказами є доведеними. Надані докази позивачем у виді СМС-листування та пропозицій про зустрічі, суд, оцінює, як реалізацію права, на власний розсуд, для спілкування з дитиною. Прямих доказів про поведінку, рішення чи дії [PERSON] , які б мали ознаки перешкод для відповідача стосовно доньки, судом не встановлено. При наявності таких ознак вони б досліджувалися як письмові докази з відповідною оцінкою. Позивач під час розгляду справи довів своє щире ставлення до дитини, бажання відновити з нею стосунки, зустрічі і інше. Відповідні дії встановлені і судом в рішеннях матері, яка перебуває в постійній турботі про дитину, її розвиток, стан здоров`я, але вважає, що у вирішенні питання спілкування батька з дитиною, її роль за матеріалами судової справи є вирішальною, що потребує судового врегулювання. Суд, оцінивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що зустрічі батька з донькою не перешкоджатимуть нормальному її вихованню та розвитку. [PERSON] просив при вирішенні позовних вимог щодо визначення способу спілкування з донькою встановити конкретні дні зустрічей, часові проміжки спілкування, відповідні періоди, але суд, в цій частині, такі позовні вимоги не вбачає підстав задовольняти в повному обсязі, виходячи виключно із інтересу дитини про якнайшвидше відновлення спілкування, яке не може бути обмежене графіками і годинами. На думку суду в інтересах дитини та інтересах самих батьків, не доцільно визначати такі умови, остільки батькам слід враховувати і слідкувати за режимом дня доньки, харчуванням, станом сну, здоров`я і сприяти її належному вихованню та розвитку, як то визначено ст.150, ст.152 СК України. При винесенні рішення, суд враховує і ту обставину, що сторони, як батьки спільної від шлюбу дитини, не обмежені у праві спільно вирішувати питання її виховання на засадах рівності, поваги, а не приймати рішення одноосібно, на власний розсуд. Визначений саме судом спосіб та порядок спілкування з дитиною, є обґрунтованим, найбільш доцільним та справедливим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання доньки. При цьому, суд не погоджується із Висновком органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської Районної Державної Адміністрації Черкаської області від 26 листопада 2018 року №405/01-25 щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , яким встановлено з метою адаптації, налагодження контакту батька з його донькою, спосіб у вихованні і спілкуванні наступним чином, впродовж шести місяців в першу неділю місяця з 10 години до 20 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , за місцем проживання дитини, з врахуванням віку дитини, результати спілкування з нею, інші обставини, що мають істотне значення, і рішення, що доцільним буде саме такий зазначений порядок, остільки вбачає у ньому порушення прав батька на особисте спілкування з дитиною, що не відповідатиме якнайвищим інтересам дітей. Крім того, суд враховує що, позивач проживає окремо від доньки і тому об`єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір`ю в питанні щодо можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні із ними. Відповідно суд, вважає за необхідне, виходячи із обставин справи, досліджених судом доказів, зауважити на рахунок матері, відповідача у справі, яка звернула увагу суду на це, що згідно ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дітей, їх людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей. Батьківське право - це можливість або комплекс можливостей, наданих матері, батькові щодо дітей. Інтереси дітей різні: триваючі і скороминучі; нематеріальні, духовні і матеріальні; ті які заслуговують на увагу та , ті, які не сприяють розвиткові або можуть навіть зашкодити їм. Статтями 8, 9, 20 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей приділяється першочергова увага якнайкращому зі сторони батька і матері. Це законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обов`язків жінки і чоловіка. Спілкування з матір`ю та батьком це право, а не обов`язок дитини і якщо донька через певні обставини відмовляється бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус може бути оцінено за певних обставин актом неповаги до дитини. Обов`язок виховувати і утримувати дітей є рівною мірою обв`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим рішенням не може бути виписано у зручний спосіб для сторін, як і просила зокрема відповідач у судових дебатах, яким чином та якими діями чи рішеннями батько може відновити втрачений зв`язок з дитиною, зробити спілкування бажаним та очікуваним, так як такі фактори є індивідуальними та притаманними кожному батьку виокремлено. Суд, вважає, що покладання обов`язку на матір щодо забезпечення форм та організації спілкування з донькою, може спрацювати у зворотньому напрямку не в інтересах відновлення контакту батька і доньки. Тривала відсутність батька і позиція матерії щодо не бажання спілкуватися в питаннях побачень з дитиною, суд визнає, і слід визнати сторонам, позначилася на малолітньому, фізіологічному розвитку дівчинки [PERSON] і відповідно для відновлення втраченої довіри, потрібні сила духу, невичерпна енергія, витримка і неперевершене бажання пробачати дітям в силу їх віку можливі помилки та образи, як і виправляти свої. Щодо відповідача [PERSON] , то суд, з врахуванням вимог ст.157,ст.159 СК України, зобов`язує її не чинити перешкоди позивачу, батькові [PERSON] , у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Оцінюючи зібрані та досліджені у справі докази, суд приходить до висновку, що позовну заяву, слід задоволити частково. В частині відшкодування судових витрат позивачу, суд враховує наступне. Позивачем [PERSON] подано письмове клопотання від 09 березня 2021 року про стягнення з відповідача [PERSON] понесених витрат у виді сплати судового збору в розмірі 704 грн.80 коп., витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Бабенко Р.В. у розмірі 1000 грн. та витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Терещенко В.В. в розмірі 18 400 грн., яке у судовому засіданні підтримав та просив його задоволити. В підтвердження надав Договір/Угода від 01 лютого 2018 року про надання правової допомоги адвокатом Бабенко Р.В., розрахунок від 01 лютого 2018 року щодо затраченного адвокатом Бабенко Р.В. часу по правничій допомозі на суму 1300 грн., квитанцію до прибуткового кассового ордера №24 від 22 березня 2018 року, Договір про надання правничої допомоги від 01 грудня 2019 року, укладений між ним і адвокатом Терещенко В.В., Додаткову угоду від 24 грудня 2018 року до Договору про надання правничої допомоги від 21 грудня 2018 року,Тарифи на надання правової/правничої допомоги (Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2019 року), Акт надання послуг з правничої допомоги від 27 лютого 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №67 від 27 лютого 2021 року про сплату 18400 грн.. Відповідач [PERSON] подала заперечення на клопотання позивача про стягнення на його користь понесених ним судових витрат, зазначивши на часткове стягнення в частині сплаченого судового збору, в іншій частині просила відмовити, остільки позивачем не надано суду всіх належних і допустимих доказів про стягнення на його користь судових витрат, як понесених, не надано достатніх доказів щодо повного обсягу наданих послуг адвокатом і виконаних робіт та їх вартості, відсутня деталізація наданих послуг, вартість кожної із них і відповідність обставинам в справі. Інформація, яка міститься в Акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись таким розрахунком, виконаних адвокатом і здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вважає вказані витрати позивача не співмірними та просила врахувати, що позивач у позовній заяві вказав суму 5000 грн., тобто суму, яку планував понести під час розгляду цивільної справи. Майновий стан позивача належний, він має житло, транспортний засіб, роботу, а отже і постійний дохід. В підтвердження свого матеріального становища надала копію Будинкової Книги будинку [ADDRESS] , де зазначено місце реєстрації її та неповнолітньої [PERSON] , копії квитанцій про сплату комунальних послуг, квартиру винаймає. Крім аліментів, іншої допомоги позивач на утримання доньки не надає. Зазначила, що позивач, згідно Договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2019 року продав квартиру в [ADDRESS] , що вказує на його достатнє матеріальне становище, яке не є скрутним. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що лише позивач заявив про їх стягнення з відповідача на його користь, суд, виходить із вимог ст.141 ЦПК України, та стягує їх шляхом покладення обов`язку на відповідача відшкодувати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд, погоджується, що доведеними та підтвердженими суду, є судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору та оплату правової допомоги наданої адвокатом Бабенко Р.В.. Інші витрати, у виді виконаної роботи адвокатом Терещенко В.В., не викликають у суду сумніву в їх отриманні, остільки така правова допомога, дійсно надавалася позивачу у судових засіданнях з участю представника, але її розмір і оплата, оформлені Актом надання послуг з правничої допомоги від 27 лютого 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №67 від 27 лютого 2021 року про сплату 18400 грн. на підставі вищезазначених договорів, з невідповідністю рокам укладення, без належного дотримання вимог чинного законодавства щодо підтвердження, як таких, що понесені стороною, до суду не надано. Беззаперечною є та обставина, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту, проте вчинені ним дії та прийняті рішення, на думку суду, з врахуванням правових позицій Верховного Суду, мають бути встановлені у самому договорі та бути переконливими для суду в їх доцільності та співмірності з врахуванням вимог ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 13 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. За загальним правилом, розмір витрат визначається договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Цивільний процесуальний Кодекс не містить деталізованих вимог до переліку документів, що підтверджують розмір витрат. У зв`язку із цим Верховний Суд неодноразово висловлював власні позиції щодо цього питання.Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані:договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та Касаційного Адміністративного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19. Щодо цього питання свою позицію висловив КАС і у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19., зазначивши, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Для стягнення витрат на професійну правничу допомогу номер справи у договорі, звіті, акті виконаних робіт, платіжному дорученні вказувати бажано, проте необов`язково (ВС/КАС у справі №520/8309/18 від 17 березня 2020 р.). Таким чином, суд, приходить до висновку, що остільки Акт надання послуг з правової/ правничої допомоги від 27 лютого 2021 року містить невідповідність в частині тривалості участі представника в судових засіданнях згідно до технічного запису судового засідання, який є додатком до протоколу судового засідання, та квитанція до прибуткового касового ордера №67 від 27 лютого 2021 року про сплату 18400 грн видана адвокатом Терещенко В.В. без відображення у ній повної інформації про отримання та зарахування гонорару на рахунок адвоката, не підтверджують в повному обсязі факт отримання коштів від клієнта. Так, отримання гонорару готівкою можна підтверджувати будь-яким документом, але це має бути правовий документ, який за своєю природою, формою, змістом, зафіксованою інформацією не викликатиме сумнів у його дійсності ні в сторони у справі, ні у суду. Позов підтверджуються: копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області; копією медичної довідки Комунального Некомерційного Підприємства "Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Корсунь-Шевченківської районної ради від 25 липня 2018 року №73; копією направлення Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні від 19 березня 2018 року; копією Розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 31 липня 2018 року №269; копією рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 травня 2018 року; копіями довідок Звенигородської центральної районної лікарні від 16 вересня 2018 року №293 та №183; копіями характеристи [PERSON] ; копією довідки Черкаської обласної дитячої громадської організації «Кіокушин-карате» від 14 серпня 2018 року №21; копією довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області від 26 жовтня 2018 року №63; копією довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» №5 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області від 26 жовтня 2018 року №64; копією довідки-розрахунку Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Черкаській області від 22 листопада 2018 року №17741; копією Висновку органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 26 листопада 2018 року №405/01-25; копією консультативного висновку спеціаліста Комунального Закладу «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради від 20 листопада 2018 року; копіями характеристик дошкільного навчального закладу «Зірочка» м.Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 05 липня 2019 року №99, №100; копією довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» м.Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 4 липня 2019 року №94; копією довідки дошкільного навчального закладу «Зірочка» м.Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 4 липня 2019 року №95; довідкою Черкаської обласної дитячої громадської організації «Кіокушин карате» від 28 лютого 2019 року; копією довідки Прокуратури Черкаської області від 10 липня 2019 року №18/178; Актом, складеного депутатом Звенигородської міської ради Маренич В.Л. від 09 липня 2019 року; копією медичної картки [PERSON] ; копією Книги щоденного відвідування дітьми дошкільного закладу. На підставі наведеного,

Outcome: approved