Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 38854 грн. 07 коп. в порядку регресу, яке було виплачене позивачем, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.06.2016 року об 11 год. 00 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номер « [NUMBER] КД» в м. Тальне по вул. Вокзальна не вибрав безпечну швидкість та допустив зіткнення з автомобілем «Сitroen», державний номерний знак « [NUMBER] », внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.07.2016 року по справі №704/873/16-п відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 03.12.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту виконаного оцінювачем [PERSON] від 30.11.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 43497,55 грн., вартість послуг аварійного комісара становить 1418,28 грн. 28.12.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 37435,79 грн на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Сitroen» реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №10304РВ від 27.12.2016 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 38854,07 грн. Цивільно правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідачу було направлено позивачем претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивач не отримав, а шкода до цього часу в добровільному порядку так і не відшкодована, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 38854 грн. 07 коп. та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив суд, справу розглядати за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився неодноразово хоча про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений, а тому суд вважає, що оскільки відповідач не з`явився до суду без поважних причин, про час і місце слухання справи він був повідомлений завчасно, що підтверджується відповідними документами по справі, тому справу необхідно слухати за наявними у справі матеріалами, з винесенням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.07.2016 року №704/873/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На дату скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Довідки №94121396 про дорожньо-транспортну пригоду від 19.07.2016 року, 21.06.2016 року об 11.00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення за участю автомобілів ВАЗ 21063 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Citroen» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до Звіту №137 про оцінку автомобіля «Citroen Jumpy» реєстраційний номер [NUMBER] складеного 30.11.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen Jumpy» [PERSON] унаслідок ДТП станом на 30.11.2016 року складає 43497,55 грн. Згідно з наказом №10304 від 27.12.2016 року, до сплати [PERSON] підлягає сума в розмірі 37435,79 грн. Відповідно до платіжного доручення №10304рв від 27.12.2016 року, платником «МТСБУ» було перераховано банку отримувача ПАТ КБ «ПриватБанк» страхове відшкодування згідно наказу №10304 від 27.12.2016 року [PERSON] . Відповідно до рахунку-фактури №59 від 20.07.2016 року та Акта виконаних робіт від 15.08.2016 року, ФОП [PERSON] виконав роботи з огляду транспортного засобу, визначив вартість відновлювальних робіт з виїздом на місце огляду пошкодженого автомобіля та виставив рахунок МТСБУ на суму 1118,28 грн. Відповідно до рахунку-фактури №118 від 30.11.2016 року та Акта виконаних робіт від 09.12.2016 року, ФОП [PERSON] виконав роботи з визначення ринкової вартості пошкодженого автомобіля та виставив рахунок МТСБУ на суму 300 грн. Відповідно до платіжного доручення №59рв від 17.08.2016 року, платником «МТСБУ» перераховано отримувачу ФОП [PERSON] платіж за послуги аварійного комісара згідно рахунку №59 від 20.07.2016 року в сумі 1118,28 грн. Відповідно до платіжного доручення №118рв від 12.12.2016 року, платником «МТСБУ» перераховано отримувачу ФОП [PERSON] платіж за послуги аварійного комісара згідно рахунку №118 від 30.11.2016 року в сумі 300,00 грн. З претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу від 19.06.2018 року вбачається, що Моторно (транспортне) страхове бюро України пред`явило претензію [PERSON] про те, що він, як особа, що завдала збитків та не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу 38854,07 грн. Відповідно до ст. 38.1.1. ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону. Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно дост.\~993\~ЦК України і ст.\~27\~Закону України\~"Про\~страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст.\~27\~Закону України\~"Про\~страхування" та ст.993\~ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно зі ст. 38 Закону України "Про страхування", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає за необхідним, стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved