Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року кредитна спілка "Ольвія" звернулася в суд з позовом до[PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитного боргу. Позивач зазначав, що 27 червня 2014 року кредитна спілка "Ольвія" (кредитор) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № 190/14, за яким КС "Ольвія" надала позичальнику кредит в розмірі 24500 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 50 відсотків річних. За умовами цього договору позичальник мав щомісячними платежами відповідно до графіку, погашати заборгованість перед банком, у тому числі, частину кредиту, проценти за його користування. З метою забезпечення виконання умов кредиту по зазначеному договору з [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 190/14 від 27 червня 2015 року. Внаслідок невиконання позичальником зобов'язань по договору утворилась заборгованість розмір якої станом на червень 2015 року становить 29882,20 грн., з них: 23420,54 грн. - тіло кредиту, та 64611,66 грн. відсотки за користування кредитом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № 190/14 в сумі 29882,20 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з"явилися двічі. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується розписками про вручення сужових повісток. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти заочного рішення суду не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Зі змісту ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, в разі, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики. Такі ж вимоги передбачені і п.п. 5.4.3 кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2015 року між КС "Ольвія" і [PERSON] укладено кредитний договір № 190/14 за яким банк зобов'язався надати останньому кредит в розмірі 24500 грн. строком на 30 місяців, а останній, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. Згідно п. 3.2.2 кредитного договору відповідач повинен здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Проте, позичальник не виконує належним чином взяті зобов'язання за кредитними договором. В зв'язку з цим станом на червень 2015 року заборгованість за кредитом становить 29882,20 грн., з них: 23420,54 грн. - тіло кредиту, та 64611,66 грн. відсотки за користування кредитом. Отже, відповідачем порушено зобов'язання, щодо погашення позичкової заборгованості, а тому відповідно до ст.. 1050 ЦК України є підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Про наявність такої заборгованості повідомлені відповідачі. Правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання передбачені ст.. 611 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд вважає, що несплата своєчасно позичальником кредиту є істотним порушенням умов договору. Оцінюючи надані докази позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved