Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] звернення стягнення на нерухоме майно - автомобіль марки ""SUZUKI GRAND VITARA", 2003 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ТІ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1107/03-Ф від 23 грудня 2003 року. У процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги , а саме просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором , покликаючись на те, що відповідно до договору від 23.12.2003 року відповідач отримав кредит у розмірі 32400 доларів США зі сплатою 14% річних із кінцевим терміном повернення 23 грудня 2008 року. Станом на 13 квітня 2016 року заборгованість відповідача за кредитом складає 64476,54 доларів США та 229771,85 гривень, в тому числі: 26345,40 доларів США - заборгованість за кредитом (з урахуванням простроченої), 39131,14 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (у тому числі прострочена), 229771,85 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту. У судове засідання від представника позивача ПАТ КБ "Надра" поступила письмова заява згідно із якою представник позивача відповідно до уточнених позовних вимогах позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судовое засідання подала заяву згідно із якою просить у задоволенні позову відмовити , згідно наданих письмових заперечень заявивши про застосування позовної давності до позовних вимог вимог позивача. Суд, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступного: 23 грудня 2003 року між ВАТ Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк "Надра" укладено кредитний договір №1107/03-Ф згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 32400 доларів США з метою придбання автотранспорту, зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 23 грудня 2008 року. 26 лютого 2004 року між ВАТ КБ "Надра" (Заставодержателем), правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] (Заставодавцем) було укладено договір застави, згідно якого Заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань передає в заставу рухоме майно - автомобіль марки "SUZUKI GRAND VITARA", 2003 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ТІ. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 13 квітня 2016 року заборгованість відповідача за кредитом складає 64476,54 доларів США та 229771,85 гривень, всього 1902903,50грн., в тому числі: 26345,40дол. США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 39131,14 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом (у тому числі прострочена), 229771,85 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту. Відповідно до цього ж розрахунку, останній платіж на погашення кредиту та відсотків за його користування, позивачем було здійснено ще у листопаді 2005 року. П.п.2.6. 2.7 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити пеню за прострочення сплати кредиту - в розмірі 14% річних від суми залишку непогашеної заборгованості та 14% річних від суми непогашеної заборгованості по відсоткам за кожен день прострочення. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст.6, 627 ЦК України, 1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. 2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. 3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 4. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.257, п.1 ч.2 ст.258, ч1 ст.259 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 2. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ст.266, ч.4 ст.267 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також, у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13 вказано, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (у справі, що переглядається - 25 липня 2015 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів Так, враховуючи, що позивач ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду із вказаним позовом у липні 2013 року, кінцевий строк повернення кредиту, визначений договором (23 грудня 2008 року), ним пропущено строк позовної давності, а тому у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed