Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

24 грудня 2020 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" до [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22". Як власник квартири і співвласник багатоквартирного будинку відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Однак з 1 липня 2018 року по 30 листопада 2020 року відповідач взагалі не сплачував вищевказані внески, в результаті чого, утворилась заборгованість, яка станом на 21 грудня 2020 року становить 8870,75 грн. Крім того, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційну складову за весь час прострочення, що становить 291, 85 грн., 3% річних в сумі 22,78 грн. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 1 лютого 2021 року. 1 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено, оскільки відповідач отримав копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у справі лише 29 січня 2021 року, а отже станом на 1 лютого 2021 року строк подання відзиву на позов не закінчився. Розгляд справи призначено на 19 лютого 2021 року. 19 лютого 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву на 16 березня 2021 року. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позов, та відзив залишено без розгляду 19 лютого та 16 березня 2021 року у судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, вказала, що ОСББ "Анни Ахматової 22" надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, відповідач не звертався із скаргами щодо не надання таких послуг, а отже він має сплачувати відповідні внески. Зауважила, що розмір внесків передбачені протоколами загальних зборів ОСББ, відповідач знає, що сплачувати їх потрібно до 20 числа кожного наступного місяця за попередній, проте умисно не здійснює таких проплат. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив повністю щодо заявлених позовних вимог, вказав, що протокол установчих зборів від 4 березня 2018 року, доданий позивачем до позовної заяви, відрізняється від того, що є у відділі з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницької РДА, копію якого він надав суду у судовому засіданні, а саме вказаний протокол не містить розміру внесків за утримання будинку та прибудинкової території, не містить строку (дати), до якого мають сплачуватись внески, а також у протоколі не конкретизованого за кв.м якої саме площі (загальної чи житлової) вираховуються внески для сплати за вказані послуги. Зауважив, що протокол загальних зборів від 14 (29) квітня 2019 року також не містить строку (дати), до якого мають сплачуватись внески, а також у протоколі не конкретизованого за кв.м якої саме площі (загальної чи житлової) вираховуються внески для сплати за вказані послуги. Крім того, представник відповідача вказав, що протокол від 4 березня 2018 року, який був ним долучений до матеріалів справи містить підписи інших осіб, які складали протокол, ніж ті, що містяться на протоколі, долучений позивачем до позовної заяви. Представник відповідача вказав, що відповідач не відмовлявся від оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у позивача відсутні докази відмови, та суду вони також не надані. Крім того, позивач не повідомив відповідача про наявність у нього боргу та відповідач взагалі не знав про необхідність сплати внесків. Також представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про нарахування 3% річних. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,8 кв/м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с.26). Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до статті 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 28 березня 2018 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Анни Ахматової 22», яке здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із витягу із протоколу установчих зборів співвласників ОСББ від 4 березня 2018 року, примірник якого був долучений до позовної заяви, затверджено кошторис на 2018 рік, в сумі 290850 грн та резервний фонд - 14442,50 грн за місяць (5,25 грн./кв.м) (а.с.21). В той же час, представником відповідача до матеріалів справи надано також примірник установчих зборів ОСББ від 4 березня 2018 року, в якому відсутня інформація, щодо вартості послуг за 1 кв/м. Представник позивача у судовому засіданні не заперечувала щодо того, що дійсно ці два примірники протоколу відрізняються та вказала, що під час виготовлення протоколу зборів від 4 березня 2018 року виникла помилка щодо зазначення розміру внеску. ОСББ не встигло внести відповідні виправлення/зміни до протоколу, що був поданий до реєстратора. Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Згідно із статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до компетенції загальних зборів відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Зважаючи на відмінність протоколів установчих зборів від 4 березня 2018 року, копії яких було долучено представником позивача та представником відповідача до матеріалів справи, враховуючи те, що представник позивача не оспорював та підтвердив факт помилкового незазначення у протоколі вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території на 2018 рік, суд критично відноситься до інформації щодо розміру внеску за 1 кв/м, зазначеному у протоколі установчих зборів від 4 березня 2018 року, вказаний у примірнику позивача. Враховуючи те, що фактично загальними зборами ОСББ «Анни Ахматова 22» не було затверджено у встановленому законом порядку розміру внеску співвласників багатоквартирного будинку за утримання будинку та прибудинкової території на 2018 рік, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за несплату внесків за вказані послуги за період з липня 2018 року по квітень 2019 року не підлягають задоволенню. Відповідно не підлягають задоволенню і стягнення за вказаний період з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нараховану на суми заборгованості відповідача. Стосовно вимог позивача про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат за період з 1 травня 2019 року по 24 грудня 2020 року необхідно зазначити таке. З витягу із протоколу загальних зборів членів ОСББ 14 (29) квітня 2019 року вбачається, що було затверджено розмір та порядок сплати платежів співвласників на утримання будинку з 1 травня 2019 року у розмірі 6,25 грн./кв.м. Судом встановлено, що відповідач у період з 1 травня 2019 року по 24 грудня 2020 року не сплачував обов`язкові внески на утримання будинку та прибудинкової території, що обумовило виникнення заборгованості. Представником відповідача не заперечувалась інформація, зокрема щодо розміру внесків на утримання будинку, викладена у протоколі загальних зборів ОСББ від 14 (29) квітня 2019 року. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що вказаний розмір внеску діє станом на 2021 рік і відповідним рішенням загальних зборів не переглядався та не змінювався. Перевіривши розрахунок позивача щодо суми основного боргу за період з 1 травня 2019 року по листопад 2020 року (період вказаний у розрахунку позивачем), суд вважає, що він є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Так, представником відповідача зазначалось, що протокол загальних зборів не містить точної інформації, за кв.м якої саме площі має вираховуватись загальний внесок на утримання будинку та прибудинкової території. Стосовно вказаного суд зазначає, що відповідно до статті 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Отже, вказаним законом чітко зазначено, що розмір внеску вираховується саме із загальної площі житлового приміщення, а тому доводи представника відповідача в цій частині не знайшли свого належного обґрунтування. Стосовно строку сплати за надані послуги, суд вважає за необхідне вказати, що згідно із статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Оскільки загальними зборами ОСББ від 14(29) квітня 2019 року не було встановлено строк сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, такі платежі мають сплачуватись щомісяця. Щодо конкретної дати, до якої мають сплачуватись такі внески, то варто зазначити, що відповідно до статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Отже, враховуючи зазначене, з огляду на норми закону, що визначають сплату внесків на житлово-комунальні послуги, зокрема утримання будинку та прибудинкової території щомісяця, не визначення дати сплати внесків у відповідному рішенні загальних зборів ОСББ, такі внески мали сплачуватись відповідачем до останнього числа відповідного місяця (30, 31, 29). Законом визначено, що плата за житлово-комунальні послуги сплачується за спожиті послуги, тобто не авансовим платежем, а у наступному місяці за попередній. Таким чином, суд зазначає, що вимоги позивача про сплату відповідачем основної суми боргу за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території підлягають задоволенню у розмірі 5856,16 грн за період з 1 травня 2019 року по 1 листопада 2020 року. Вимоги позивача про стягнення суми внеску за листопад 2020 року не підлягають задоволенню, оскільки станом на день звернення із позовом до суду - 24 грудня 2020 року, у відповідача не закінчився строк сплати вказаного платежу, а отже і не виникло заборгованості. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Представник відповідача не заперечував у судовому засіданні та не спростував доводи позивача про те, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались у період часу, заявлений позивачем. Також представником відповідача не надавалось будь-яких доказів того, що відповідачем вчинялись якісь із перерахованих вище дій, та були встановлені відповідні факти не надання послуг, порушення порядку їх надання, тощо. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не знав про наявність у нього боргу за отримані послуги, суд оцінює критично, з огляду на те, що відповідач мав розуміти щодо наявності у нього обов`язку щодо сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території, і якщо такі внески ним не сплачувались щомісячно, щонайменше з травня 2019 року, то такі дії мали наслідком нарахування боргу. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із позовної заяви, позивачем у зв`язку із несплатою відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території протягом тривалого часу, нараховане інфляційне збільшення та 3% річних, відповідно до статті 625 ЦК України. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з наданим позивачем розрахунком, що міститься в позовній заяві його втрати від інфляції склали 291,85 грн., а три проценти річних від простроченої суми склали 22,78 грн. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом зазначає, що він підлягає частковому задоволенню у розмірі: -14,26 грн інфляційних втрат (без врахування інфляційних втрат за період з липня 2018 року по квітень 2019 року, за травень і червень 2019 року, з огляду на час виникнення заборгованості у відповідача зі сплати основної суми боргу, та з урахуванням наявності арифметичних помилок у розрахунку за: липень, серпень, грудень 2019 року та за лютий, липень, серпень 2020 року); -14,40 грн. 3% річних, з огляду на те, що за період з липня 2018 року по квітень 2019 року відсутні підстави для нарахування таких сум, за травень і червень 2019 року, з огляду на час виникнення заборгованості у відповідача зі сплати основної суми боргу. Стосовно заяви представника відповідача про застосування позовної давності до вимог про сплату 3% річних, суд зазначає, що відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 24 грудня 2020 року із вимогами до відповідача за період з липня 2018 року по 30 листопада 2020 року, а отже в межах визначеної позовної давності. Доводи представника відповідача про те, що до вимог про стягнення 3% річних застосовується річна позовна давність, спростовуються положеннями статті 258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 3 % річних не є неустойкою, а є окремим видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 308/10167/15-ц. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСББ «Анни Ахматової 22» до [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування будинку і прибудинкової території з урахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: сума основного боргу - 5856,16 грн, інфляційні втрати - 14,26 грн, 3% річних - 14, 40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, суд зазначає, що вони підлягають повному задоволенню, з урахуванням такого. Згідно із частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 1 серпня 2019 року № 29, додаткову угоду № 01 від 1 серпня 2020 року до договору № 29 від 1 серпня 2019 року, від укладений між ОСББ «Анни Ахматової 22» та адвокатським об`єднанням «Ваш надійний адвокат» в особі підписанта Дегтярьової О.П. ; рахунок на оплату № 116 від 23 листопада 2020 року, де зазначені послуги та вартість, акт наданих послуг № 135 від 23 листопада 2020 року, з описом наданих адвокатом послуг, а також їх вартість в розмірі 1000,00 грн; платіжне доручення від 21 грудня 2020 року № 939, що засвідчує оплату позивачем правничої допомоги у розмірі 1000 грн (а. с. 29-39). Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами. На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1340,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial