Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.06.1998 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі "ВА-БАНК" і зареєстровано у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №4 за реєстровим № 712. На теперішній час зміни в національному законодавстві призвели до юридичної недійсності укладеного договору в зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення. Дана обставина фактично порушує права [PERSON] на володіння та розпорядження своїм нерухомим майном. Таким чином, позивач просить суд визнати дійсним договір № 2-0332 від 05.06.1998 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та у встановленому законом порядку. За наявності письмових доказів та зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.06.1998 року на товарній біржі "ВА-БАНК" був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-0332. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купила домобудівлю [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 домобудівля продана за 1845 грн. сплачених покупцем продавцю повністю до посвідчення даного договору. У зв'язку з укладанням шлюбу прізвище позивача було змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER]. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов'язки відповідно до правочину виникли в 1998 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи, що всі зобов'язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved