Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення на його користь з відповідачів солідарно безпідставно набутих відповідачами 82500 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в липні 2008 року він сплатив відповідачам 5000 дол. США за напівпричіп "Метако SD 3/34", 1997 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який фактично належав на праві власності [PERSON], але який мав йому продати [PERSON], хоча, як виявилося згодом, той не мав для цього відповідних повноважень, маючи лише дозвіл на керування даним транспортним засобом, в зв"язку з чим правочин в установленій для цього формі не був укладений, але отримані від позивача гроші йому не повернуті до даного часу. У судовому засіданні позивач підтримав вказані у позовній заяві вимоги та підтвердив викладені у позові обставини справи, вказавши, щопісля отримання 5000 дол США [PERSON] останній йому напівпричіп "Метако SD 3/34" не передав, що змусило його звернутися в органи міліції із заявою про порушення кримінальної справи за шахрайство. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що дійсно він отримав від позивача за проданий тому напівпричіп "Метако SD 3/34" 5000 дол. США (за декілька платежів) протягом 2007-2008 років, зазначаючи, що його брат [PERSON] був лише номінальним власником даного майна (на його ім"я лише були оформлені документи на напівпричіп). При цьому договір купівлі-продажу не оформлявся, а на позивача була оформлена генеральна довіреність, копію якої він суду не надає, так як вважає, що цей документ повинен надати позивач. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України вбачається, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 цього Кодексу. З постанови Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13 вбачається, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав лише тоді, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 статті 11 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.ст. 203 ч.1,316, 319,328,655 ЦК України право відчудження майна належить його власнику, а зміст укладеного правочину не може суперечити вимогам чинного законодавства. У матеріалах справи представлені документи, які свідчать про те, що [PERSON] не являвся власником напівпричіпа "Метако SD 3/34", а його власник [PERSON], в свою чергу, не уповноважував [PERSON] продавати напівпричіп третій особі. При цьому сам [PERSON] визнає той факт, що договір купівлі-продажу напівпричіпа не відбувся, так як сторони в письмовому порядку його не оформляли, а даний напівпричіп не був навіть знятий з реєстрації, так як його власником згідно облікових даних Чуднівського МРЕВ продовжував бути [PERSON] Враховуючи безпідставне отримання [PERSON], який не мав ніяких законних повноважень стосовно розпорядження чужим майном, 5000 дол. США від позивача, саме [PERSON] зобов"язаний повернути вказані у позові кошти, які він набув без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням зазначеного, а також враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, зокрема, не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] мав повноваження щодо відчуження належного [PERSON] майна, а також те, що відповідач в порядку ст. 267 ч. 1 п. 4 ЦК України не ставив питання про сплив позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача безпідставно отриманих 82500 грн. (позивач ставить вимогу згідно ст. 524 ЦК України про стягнення саме вказаної суми у гривнях, а суд згідно норм ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог). Враховуючи задоволення позовних вимог, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 825 грн. у порядку відшкодування понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору. Враховуючи вказані обставини,

Outcome: partial