Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

22 липня 2015 року до Софіївського районного суду Дніпроптеровської області звернулася [PERSON] з вищевказаною позовною заявою , мотивуючи її тим, шо 23 січня 2007 року мє її матір"ю [PERSON] та СТОВ "Маяк" в особі [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 7,0113 га, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району по 23 січня 2017 року, зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 23 січня 2007 року.. 26 серпня 2013 року [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАА 605886, посвідченого 21 липня 2014 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровскої області позивач стала спадкоємцем спірної земельної ділянки. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 липня 2014 року реєстраційний номер 411489812252. 13 березня 2014 року позивач звернулася до керівництва СТОВ "Маяк", яке являлося орендарем земельної ділянки, з заявою про її повернення в зв"язку із зміною власника, на що [PERSON] не відреагувала. 21 липня 2014 року, отримавши всі необхідні документи на земельну ділянку, що підтверджували право власності [PERSON], вона уклала договір оренди земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем [PERSON], який був зареєстрований 10 жовтня 2014 року Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області. Просять суд визнати договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та СТОВ "Маяк" розірваним та повернути по акту прийому передачи відповідно до її цільового призначення. 28 вересня 2015 року із зустрічною позовною заявою до Софіївського районного суду звернулося СТОВ "Маяк". В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що23 січня 2007 року між її матір"ю [PERSON] та СТОВ "Маяк" в особі [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 7,0113 га, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району по 23 січня 2017 року, зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 23 січня 2007 року. За актом про прийом та передачу земельної ділянки від 23 січня 2007 року СТОВ "Маяк" прийняли дану земельну ділянку в оренду. Як стало відомо керівництву СТОВ "Маяк", 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди ділянки. Вважають даний договір незаконним та таким, що укладений в порушення норм чинного законодавства . Просять суд визнати за СТОВ "Маяк" право оренди земельної ділянки та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], судові витрати покаласти на відповдача.. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON], яка спілкується за допомогою сурдоперекладача (повноваження якого належним чином перевірені, та сама перекладач попереджена про кримінальну відповідальність) [PERSON], представники позивача [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги підтримали. [PERSON] пояснила, що дійсно уклала договір оренди земельної ділянки з [PERSON], так як її не влаштовувала орендна плата та відношення з боку адміністрації попереднього орендаря, договір з яким був підписаний її покійною матір"ю. Зважаючи на те, що сам договір оренди містив умови про можливість зміни орендаря, вона вирішила укласти договір оренди на більш вигідних для неї умовах, так як сама має певні вади слуху та мовлення потребує додаткових витрат для поліпшення своїх життєвих умов. Представники позивача повністю підтримали вимоги [PERSON], додали, що договір оренди від 23 січня 2007 року року був укладений між [PERSON] та [PERSON], сторони даної угоди наразі померили. На час отримання права власності на земельну ділянку [PERSON] будь-яких пропозицій щодо переукладення договору з СТОВ "Маяк" в особі [PERSON] їй не надходило, незважачи на попередження з боку позивача про бажання повернути ділянку у власне користування. Проти зустрічних позовних вимог заперечують в повному обсязі, посилаючись на обгрунтування своєї позовної заяви. Представники відповідача, за зустрічним позовом позивача СТОВ "Маяк" [PERSON], як керівник товариства та [PERSON], який діє за довіреністю, проти позовних вимог заперечують, вважють договір оренди від 23 січня 2007 року, укладений між [PERSON] та СТОВ "Маяк" дійсним, саме положення п.40 Договору не може бути підставою для задоволення позвоних вимог та розірвання договору, так як у договорі не передбачено перехід права влсності на земельну ділянку, як підставу для одностороннього розірвання договору. Натомість свої зустрічні позовні вимоги підтримують повністю, вважають дії позивача [PERSON] та її представника [PERSON] при укладенні угоди у 2014 році такими що суперечать як цивільному так і земельному законодавству. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що договір від2007 року є чинним та розірванню не підлягає. Представник третьої особи реєстраційної служби [PERSON] пояснила, що будь-яких роз"яснень надати не може, так як після реорганізації інформація щодо реєстрації прав службою не надається. Розглянувши матеріали справи, вислухавши поясненн учасників, дослідивши чинне законодавство, суд приходить до висновку про часткове задоволення як первісних так і зустрічних позовних вимог з наступних підстав: згідно зі ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності. Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», це договір, за яким орндодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповіднго до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди відповідає вимогам ст. ст. 14 - 15 ЗУ «Про оренду землі»: має письмову форму, зазначені всі істотні умови договору. Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. за змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХІУ (в редакції на момент укладання договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» та ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Згідно умов договору оренди, а також згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Відповідно умов договору оренди, а також згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний: за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, як умовами договору оренди, так і Законом України «Про оренду землі» передбачено вичерпний перелік підстав для припинення дії договору оренди землі. В судовому засіданні встановлено наступне: згідно Державного акту на право власності земельна ділянка площею 7,0113 га на території Першотравенської сільської ради Софіївського району належала [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2014 року (а.с.50 спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] є її дочка [PERSON], спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 7,0113 га кадастровий номер 1225587700:01:002:0065, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23 січня 2007 року між [PERSON] та СТОВ "Маяк" укладено договір оренди землі (а.с.8-11) 26 серпня 2013 року [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАА 605886, посвідченого 21 липня 2014 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровскої області позивач стала спадкоємцем спірної земельної ділянки. Згідно п.40 договору оренди від 23 січня 2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку та реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Представник СТОВ "Маяк", отримавши повідомлення від [PERSON] (а.с.18-19) не надали значення цьому та не звернулися до [PERSON] з пропозицією змінити умови, або ж укласти інший договір. В судовому засіданні було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, так як представник СТОВ "Маяк" мав певну недовіру в тому, що саме [PERSON] підписала всі повідомлення про розірвання договору та договір оренди 2014 року. В судовому засіданні дані припущення представника спростовані самою позивач- відповідач [PERSON], яка підтвердила своє повне волевивлення у розірванні договору зі СТОВ "Маяк" та укладення іншого. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції до 1.01.2013 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільною законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що наявність оспорюваного договору оренди від 23 січня 2007 року порушує законні права позивача на оренду спірної земельної ділянки, а тому його порушене право підлягає судовому захисту шляхом задоволення даного позову. Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом вважає позовні вимоги необгрунтованими так як визнання договору оренди земельної ділянки розірваним не передбачено норамами Цивільного законодавства, як спосіб захисту цивільних прав, але норми ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачає розірвання договору оренди землі. Суд не вбачає будь-яких порушень у розгляді та межах даних позовних вимог, так як їх формулювання не суперечить їх підставі та грунтуванні на наданих доказах. В іншій частині первісних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, як необгрунтованих, так як згідно акту про предачу та прийом земельної ділянки від 23 січня 2007 року орендодавець [PERSON] (яка померла 26 серпня 2013 року) передала земельну ділянку в натурі на умовах оренди директору СТОВ "Маяк" [PERSON], який наразі не є представником даного Товариства. Що стосується зустрічних позовних вимог СТОВ "Маяк" до [PERSON].В. та [PERSON] про визнання договору оренди недійсним: Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Першотравенської сільської ради Софіївського району ділянка належить [PERSON] Згідно з договором оренди землі 01 вересня 2014 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] одна сторона надала, а інша прийняла в строкове (5 років з 01.09.2014 року по 01.09.2019 року - п. 8 договору) платне користування земельну ділянку. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Зі змісту договору оренди землі, укладеного вбачається, що він не містить ряду істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а саме:у договорі не визначено умов індексації орендної плати, порядку її внесення і перегляду (розділ 4 договору "Орендна плата"); умови і строки передачі земельної ділянки орендарю чітко не визначені; п. 20 договору оренди землі передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк 5 діб після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Слід зазначити, що посилання на реєстрацію договору відсутні, в передбачений термін акт приймання-передачі земельної ділянки відповідачем не містить всіх необхідних реквізитів (дати) ; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки договором не визначено. Згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом, додатково договором передбачено як його невід`ємну частину: встановлених земельних сервітутів. Як вбачається з договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] договір не містить вищезазначених невід'ємних частин. Також договір оренди (а.с.14-16) був укладений у період дії договору оренди (а.с.8-11), який був зареєстрований у відповідності до чинного законодавства, державна реєстрація не скасована, позивач до суду не зверталася з позовом про розірвання договору з посиланням на п.п.37-40. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст.15 Закону України "Про оренду землі" установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", зокрема умов збереження стану об'єкта оренди, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції до 1.01.2013 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 2 Постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла в часі укладення оспорюваного правочину і до 01.01.2013 р., договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищезазначеного та\~

Outcome: partial