Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 11.02.2021 надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 80327,62 грн за кредитним договором №б/н від 28.07.2010. Свій позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 28.07.2010 банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до укладеної додатково угоди до договору № SAMD50OTC003551455 від 04.09.2019 банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5.1 додатковій угоді. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків і станом на 20.01.2021 є заборгованість перед позивачем в сумі 80327,62 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином. Надала до суду заяву, згідно з якою просить справу розглядати без її участі та ухвали рішенням про відмову повністю у задоволенні позовних вимог. Крім того, на адресу суду 09.03.2021 надала відзив, згідно з яким просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Зі змісту відзиву, 01.03.2016 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області було винесено заочне рішення у справі № 387/73/16-ц за позовом цього ж позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.07.2010, і цим рішенням було стягнуто в рахунок оплати боргу у даному кредитному договорі 11352,48 гривень. Дане заочне рішення суду виконане повністю у примусовому порядку на підставі виконавчого листа № 387/73/16-ц, про що Добровеличківським районним відділом державної виконавчої служби 22.112019 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59355730, у зв`язку зі стягненням/перерахуванням боргу за виконавчим документом у повному обсязі. Після ухвалення рішення суду за позовом банку про стягнення заборгованості по кредиту, банк продовжував нараховувати [PERSON] заборгованість по кредитному договору ( тіло, відсотки та пеню). За період з 02.03.2016 по 31.08.2019, банк стягнув з [PERSON] в порядку примусового виконання вищевказаного заочного рішення суду, а також автоматично списував ( утримував) з її заробітної картки а АТ КБ " ПРИВАТБАНК", кошти на загальну суму 40923,57 грн на погашення нібито заборгованості за кредитним договором від 28.07.2010. Крім того, 04.09.2019 позивач запропонував [PERSON] додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN5OTC003551455, з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором від 28.07.2010. За вказаною угодою, банк запевнив [PERSON] , що її заборгованість по кредиту, яка за розрахунком банку станом на 04.09.2019 становить 95584,04 грн, зменшиться на 79302,49 грн ( суму пені), якщо вона сплатить 3400 грн - 04.09.2019, і 12881,60 грн за шість місяців рівними платежами. На такий варіант вирішення пред`явлених [PERSON] банком боргів, в силу помилки і не розуміння повноти ситуаціях, вона погодилась. Згідно з випискою по картці [NUMBER] від 15.07.2020, яку вона отримала від позивача через систему самообслуговування Приват24, підтверджено, що 04.09.2019 було відкрито договір реструктуризації з сумою заборгованості - балансом рахунку "- 12881,60 грн" , і до 11.02.2020 заборгованість було погашено, і станом на 11.02.2020 згідно з випискою було внесено 12881,60 грн, і залишок після операції ( баланс рахунку склав 0,00 грн) Але позивач продовжив нараховувати заборгованість і станом на 18.02.2020 баланс рахунку знову позивач вважав за мінусом 4273,60 грн, і після сплати цієї суми, станом на 01.04.2020 баланс залишку після операції становить плюс 2 грн, а 03.04.2020 баланс рахунку склав 0,00 грн 16.07.2020 позивач видав [PERSON] довідку N7JNGAD382FVF5D7, через сервіс системи самообслуговування Приват 24, в якій позивач підтвердив, що [PERSON] станом на 16.07.2020 не має заборгованості перед АТ КБ " ПРИВАТБАНК". Кредитною карткою востаннє вона користувалася 30.09.2014, розраховувалася нею у магазині " Файномаркет ", після чого знаття коштів з кредитки не було, картка не використовувалася, що підтверджується інформацією з виписки від 15.07.2020 № T9P0TJKGFGJ9TSCV, за 30.09.2014 і до дати виписки відсутні дані про операції зняття кредитних коштів. Отже, згідно з банківськими виписками та довідки від 16.07.2020 про відсутність перед банком станом на 15.07.2020, [PERSON] вважає, що будь-які вимоги банку щодо стягнення з неї заборгованості по кредиту від 28.07.2010, є безпідставними та необґрунтованими. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також заявку на отримання процесуальних документів в електронній формі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2021 відповідь на відзив позивача АТ КБ "ПриватБанк" у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без розгляду та повернуто відповідачу Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.22). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 19.03.1992, основний вид економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва (а.с.23). Із анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку від 28.07.2010 встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір із [PERSON] .. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам . У заяві зазначено, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і погоджується з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також тарифами банку, які були надані у письмовому вигляді. Зазначена заява скріплена підписом позичальника. В подальшому, 04.09.2019 сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору №SAMD50OTC003551455, за умовами якої Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості за умови сплати грошових коштів в строк та на умовах визначених в угоді, а саме клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 3400 грн, у строк не пізніше 04.09.2019. Подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2146,93 грн до 25 числа протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 2146,95 грн ( а.с. 10-11). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором №SAMD50OTC003551455 від 04.09.2019 станом на 15.12.2020 становить 80327 гривень 62 копійки, та складається із: заборгованості за відсотками у сумі 3234 гривні 74 копійки, заборгованість за відсотками у сумі 302 гривні 77 копійок, загальна сума нарахованої пені 76790 гривень 11 копійок ( а.с.6). З постанови про закінчення виконавчого провадження №59355730 від 22.11.2019 встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №387/73/16-ц, виданого Добровеличківським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" кошти в сумі 6274,03 грн закінчено, кошти стягнені та перераховані в повному обсязі ( а.с. 41). З виписки по картці і додатковим рахункам договору № SAMD50OTC003551455 від 28.07.2010 за період 01.01.2010-15.07.2020 встановлено, що кредитний ліміт: 0,00 грн, баланс на початок періоду:0,00, баланс на кінець періоду: 0,00, усього витрат: 154175,18, усього надходжень: 154175,18 грн ( а.с. 42-60) Згідно з довідкою, виданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 16.07.2020 № N7JNGAD382FVF5D7, через сервіс системи самообслуговування Приват 24, встановлено, що [PERSON] станом на 16.07.2020 не має заборгованості перед АТ КБ " ПРИВАТБАНК" ( а.с. 61). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Як передбачено ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 633, 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати, зокрема, надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування);умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання полягає у приєднанні другої сторони до запропонованого договору в цілому, а його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписавши анкету - заяву та додаткову угоду до договору, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Заперечень щодо підпису указаної анкети заяви та довідки відповідачем не надано. Указана анкета -заява визначає, зокрема, суму бажаного кредиту. Разом з тим, відповідно до виписки по картці і додатковим рахункам договору №SAMD50OTC003551455 від 28.07.2010 та довідці від 16.07.2020 № N7JNGAD382FVF5D7, виданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" через сервіс системи самообслуговування Приват 24, встановлено, що [PERSON] станом на 16.07.2020 не має заборгованості перед АТ КБ " ПРИВАТБАНК" . Отже, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" повернуті. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Суд зазначає, що довідка від 16.07.2020 є коректною та підтверджує відсутність заборгованості у відповідача по усіх рахунках, а не по якомусь конкретно, що також підтверджується і випискою по картці і додатковим рахункам договору №SAMD50OTC003551455 від 28.07.2010 за період 01.01.2010-15.07.2020, де зазначено, що кредитний ліміт: 0,00 грн, баланс на початок періоду: 0,00, баланс на кінець періоду: 0,00 (а.с.42-60). Крім того, суд зазначає, що заочне рішення у справі № 387/73/16-ц за позовом цього ж позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.07.2010, і цим рішенням було стягнуто в рахунок оплати боргу у даному кредитному договорі 11352,48 гривень. Дане заочне рішення суду виконане повністю у примусовому порядку на підставі виконавчого листа № 387/73/16-ц, про що Добровеличківським районним відділом державної виконавчої служби 22.112019 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59355730, у зв`язку зі стягненням/перерахуванням боргу за виконавчим документом у повному обсязі. Після ухвалення рішення суду за позовом банку про стягнення заборгованості по кредиту, банк продовжував нараховувати [PERSON] заборгованість по кредитному договору ( тіло, відсотки та пеню). Водночас суду не доведено позивачем факту, що після винесення заочного рішення судом про стягнення кредитної заборгованості, позивачка продовжувала отримувати кредитні кошти для власних потреб, так як виникнення заборгованості за тілом кредиту розрахунок банку не містить, а лише вказує на існування такої заборгованості починаючи з 04.09.2019, розмір якого зменшився до 3234,74 гривень. Водночас довідка позивача 16.07.2020 вказує, що у відповідачки заборгованості немає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернуті. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2270 гривень судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі викладеного, ст.ст.11, 207, 526, 629, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed