Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Миколаївської обласної дирекції та ФОП [PERSON] 09.01.2007р. було укладено кредитний договір. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між [PERSON], як майновим поручителем та ВАТ «[PERSON] [PERSON]» було укладено договір іпотеки (з майновим поручителем) від 10.01.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 10.01.2007р. зареєстрованим в реєстрі за №3. Згідно вищезазначеного договору в іпотеку банку було передано аптека - магазин «Авіцена», Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця Синякова, будинок 13, нежиле приміщення, Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця 60-років Жовтня, будинок 18. На зазначені об'єкти нерухомого майна у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно. В подальшому ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON]Є 01.04.2011р. уклали мирову угоду, якою змінили права та обов'язки сторін, які раніше визначались кредитним договором, а саме відмовились від них та визначили нові права та обов'язки, які в подальшому затверджено судом. Тобто уклавши мирову угоду сторони здійснили заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами. Також сторони домовились, що подальші відносини регулюються вже не кредитним договором, а регулюються лише мировою угодою. В мировій угоді сторони визначили, що з моменту укладання мирової угоди Кредитор не може пред'являти до Боржника жодних майнових претензій з приводу заборгованості за кредитним договором, в тому числі щодо штрафних санкцій за невиконання умов цього договору. Оскільки банк не може пред'явити до боржника жодних майнових претензій за кредитним договором, то відповідно він не може пред'явити жодних претензій і до [PERSON], як майнового поручителя, оскільки він не поручався своїм майном за виконання ФОП [PERSON] мирової угоди. Оскільки на сьогоднішній день відсутній письмовий нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі договір іпотеки згідно, якого [PERSON] поручився своїм майном за виконання ФОП [PERSON] зобов'язань за мировою угодою від 01.04.2011р. укладеною між ФОП [PERSON] та ПАТ «[PERSON] [PERSON]», а кредитний договір вже не чинний, то у [PERSON] відсутні будь-які зобов'язання перед банком по погашенню за рахунок свого майна зобов'язань ФОП [PERSON] за мировою угодою. Також відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Стаття 604 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Факт того, що відбулась новація і основне зобов'язання припинено підтверджено рішеннями декількох судів, що набрали законної сили та додані до позовної заяви. З зазначеного випливає, що основне зобов'язання припинено, відповідно припиненим є і договір іпотеки. З метою вирішення позасудово питання скасування запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запису у Державному реєстрі іпотек [PERSON] звертався до приватного нотаріуса [PERSON]М, яка посвідчувала договір іпотеки та вносила записи про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державний реєстр іпотек, однак листом №190/01-16 від 14.08.2017р. нотаріус відмовив у скасуванні записів у державних реєстрах та пояснив, що вирішення питання скасування запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек повинно здійснюватись у судовому порядку. Посилаючись на вищевикладене позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ [PERSON] [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала письмові пояснення, просила розгляд справи здійснювати без її участі, вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Миколаївської обласної дирекції та ФОП [PERSON] 09.01.2007р. було укладено кредитний договір №010/01-04/07-01 LIC, згідно якого ПАТ «[PERSON] [PERSON]» зобов'язався надати ФОП [PERSON]Є грошові кошти. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором №010/01-04/07-01 LIC від 09.01.2007р. між [PERSON], як майновим поручителем та ВАТ «[PERSON] [PERSON]» було укладено договір іпотеки (з майновим поручителем) від 10.01.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 10.01.2007р. зареєстрованим в реєстрі за №3. Згідно вищезазначеного договору в іпотеку банку було передано аптека - магазин «Авіцена», Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця Синякова, будинок 13, нежиле приміщення, Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця 60-років Жовтня, будинок 18. На зазначені об'єкти нерухомого майна, що вказані в договорі іпотеки у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно зареєстрований в реєстрі: - 10.01.2007 року за реєстраційним № 4338417, контрольна сума 8АБ99248ЕД, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, об'єкт обтяження: аптека - магазин «Авіцена», Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця Синякова, будинок 13, номер РПВН 1790700, власник - [PERSON] [NUMBER], 56500 Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вул. Леніна, 59/1. Підстава: договір іпотеки від 10.01.2007, приватний нотаріус [PERSON] - 10.01.2007 року за реєстраційним № 4338448, контрольна сума 4ВОДГ959ГО, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, об'єкт обтяження нежиле приміщення, Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вулиця 60-років Жовтня, будинок 18, номер РПВН 17426239, власник. [PERSON] [NUMBER], 56500 Миколаївська обл. м.Вознесенськ, вул.Леніна, 59/1. Підстава-, договір іпотеки 10.01.2007, приватний нотаріус [PERSON] В подальшому ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON]Є 01.04.2011р. уклали мирову угоду, відповідно до умов якої змінили права та обов'язки сторін, які раніше визначались кредитним договором №010/01-04/07-01, а саме відмовились від них та визначили нові права та обов'язки, які в подальшому затверджено судом, який затвердив мирову угоду. Відповідно до п. 6 мирової угоди передбачено, що з моменту укладання мирової угоди банк вже не може пред'явити до ФОП [PERSON] жодних претензій з приводу заборгованості за кредитним договором №010/01-04/07-01 від 09.01.2007р. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2015р. по справі №490/14557/14-ц, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.02.2016р. за позовом ПАТ «[PERSON] [PERSON]» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості на кредитним договором було встановлено, що сторони фактично здійснили заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими же сторонами, оскільки подальші правовідносини регулюються вже не кредитним договором, а мировою угодою. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини пятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку" . Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У частині першій статті 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 604 ЦК України: новація - спосіб припинення зобов'язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами. Новація породжує нові зобов'язальні правовідносини, отже виступає правостворюючим юридичним фактом та одночасно правоприпиняючим - припиняючи первісне зобов'язання. Відповідно до п.4 ст.604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов'язання пов'язані з первісним зобов'язанням. Тобто у такому випадку колишнє зобов'язання знищується з усіма наслідками, приналежностями, воно допускається хіба тільки за особливою згодою переносити забезпечення з колишнього зобов'язання на нове. Юридичним наслідком новації відповідно до статті 604 ЦК України є припинення зобов'язання. Факт того, що відбулась новація і основне зобов'язання припинено підтверджено рішеннями судів, що набрали законної сили та містяться в матеріалах справи. З зазначеного випливає, що основне зобов'язання припинено, відповідно припиненим є і договір іпотеки, що повністю узгоджується з ч.1 ст.17 закону України Про іпотеку. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення. Вказане свідчить про наявність права пред'явити позов про припинення правовідношення договором іпотеки від 10.01.2007р., укладеним між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] [PERSON]» посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 10.01.2007р. зареєстрованим в реєстрі за №3. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Існування договору іпотеки від 10.01.2007р. зареєстрованого в реєстрі за №3 та запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна, що є власністю [PERSON] у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек на цей час є протиправним, оскільки порушує права [PERSON] як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд, а тому його права як іпотекодавця підлягають судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а записи, що обмежують права власника майна підлягають виключенню з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. При вирішенні позовних вимог стосовно зняття заборони відчуження нерухомого майна, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженим наказом Мінюсту України від 09.06.1999 року за №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року за № 364/3657 /зі змінами/, та Інструкцією про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженою наказом Мінюсту України від 18.08.2004 року за №85/5, зареєстрованим в Мінюсті України 18.08.2004 року за № 1021/9620 /зі змінами/. Відповідно до п. 1.5. вказаного вище Положення, Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії. Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Пунктом 2.1 Положення було визначено вичерпний перелік підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна, а саме: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. Згідно до ст. 73 Закону України Про нотаріат, нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Статтею 74 Закону України "Про нотаріат" передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1 п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: … про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що наразі відсутні підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна, позивач не може в повній мірі реалізувати свої права, як власник майна, а тому суд вважає за можливе скасувати обтяження нерухомого майна та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved