Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № MRT9GK04000016 від 22 грудня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 доларів США на термін до 21 грудня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору позичальник зобов'язався повернути банку кредит та проценти по ньому. Свої зобов'язання відповідач [PERSON] не виконав, внаслідок чого, станом на 21 січня 2015, утворилася заборгованість в розмірі 12 370,18 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 132,97 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 843,22 доларів США, заборгованості з комісії за користуванням кредитом у розмірі 223,75 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 107,24 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки. Банком була предявлена вимога відповідачам щодо виконання забезпеченого зобовязання, але до теперішнього часу вона залишена без виконання. Просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № MRT9GK04000016 від 22 грудня 2006 року у розмірі 12 370,18 доларів США а також просив стягнути судовий збір в розмірі 1942 грн. 07 коп. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі довіреності, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, та в разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2006 року банк уклав з [PERSON] договір № MRT9GK04000016, на підставі якого останній, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заявку про приєднання до цих правил, отримав кредитні кошти у розмірі 15000 доларів США, зі сплатою відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 22 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] та [PERSON] 22 грудня 2006 року укладені, з кожною окремо, договори поруки № MRT9GK04000016/1 та за № MRT9GK04000016/2, за яким останні взяли на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі солідарно з [PERSON] за його зобовязаннями, які виникають з умов кредитного договору № MRT9GK04000016. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, на вимогу банку відновити погашення кредиту не відреагував, що призвело до утворення заборгованості зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом. У звязку з вимогою банку про дострокове повернення кредиту заборгованість на 21 січня 2015 року за кредитом і процентами становить 12307,18 доларів США, а саме: за кредитом 11 132,97 доларів США, за процентами 843,22 доларів США; за комісією за користуванням кредитом 223,75 доларів США, та пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 107,24 доларів США, що еквівалентно 192573,06 грн., згідно службового розпорядження НБУ від 21.01.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобовязання за кредитним договором станом на 21 січня 2015 року загальна заборгованість відповідачів перед банком становить 12307 доларів США 18 центів, що еквівалентно 19 257 грн. 06 коп. за офіційним курсом Національного банку України на дату проведення розрахунку. Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статей 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним Банком України 05.10.2011 року видано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» банківську ліцензію № 22 на право здійснення операцій, визначених частиною 3 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність". Крім цього, Національним Банком України 05.10.2011 року видано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» Генеральну ліцензію № 22 на здійснення валютних операцій згідно з додатком, в якому в свою чергу, передбачено право банка здійснювати валютні операції, зокрема валютні операції на валютному ринку України, які належать до фінансових послуг згідно зі ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України боржникі його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України. Враховуючи порушення відповідачами умов Кредитного договору та договорів поруки і взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення в солідарному порядку з них заборгованості за кредитом, яка утворилась станом на 21 січня 2015 року у розмірі 12 199,94 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11132,97 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 843,22 доларів США, заборгованості з комісії за користуванням кредитом у розмірі 223,75 доларів США. Між тим, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором за період з 14 квітня 2014 року до 21 січня 2015 року в сумі 107 доларів США 24 центів, виходячи із того, що згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Листом N 18-112/62138 від 27 жовтня 2014 року Національний банк України довів необхідність суворого і безумовного дотримання банками положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. Згідно з розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено місто Маріуполь. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053. Проте постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, визнано не чинним розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05 листопада 2014 року «Про зупинення дії розпорядження КМ України від 30 листопада 2014 року № 1053». Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та вважає необхідним стягнути в солідарному порядку з відповідачів загальну суму заборгованості у розмірі 12 199,94 доларів США, що становить, згідно курсу НБУ на 21.01.2015 року за 1 долар США -15,78 грн., суму заборгованості 192 515 грн. 05 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК в зв'язку із задоволенням позову частково, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1925,15 грн. На підставі ч.1 ст. 61, ст. 99 Конституції України, ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 192, 533, 599, 611, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial