overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що станом на 15.04.1991 р. двір в с.Ропча по вул.П.Мовіле, 42, Сторожинецького району, Чернівецької області відносився до категорії колгоспних дворів, співвласниками якого були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 21 вересня 2010 року [PERSON] помер. [PERSON] його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 будинковолодіння по вказаній вище адресі. [PERSON] будучи дружиною спадкодавця, після смерті чоловіка вчасно прийняла спадщину, так як постійно проживала у спадковому будинковолодінні та вважається такою що прийняла спадщину, тобто набула право на 2/3 домоволодіння. Позивач просила визнати за нею право власності на будинковолодіння за вказаною вище адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, однак направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову та від своєї частки у майні колишнього колгоспного двору відмовилася на користь своєї матері, позивача по справі. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. двір в с.Ропча по вул.П.Мовіле, 42, Сторожинецького району, Чернівецької області відносився до категорії колгоспних співвласниками якого були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Право власності на будинковолодіння зареєстроване не було. Згідно копії технічного паспорту, будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. "А-I", сараїв літ. "Б, В, Г" убиральні літ. "Д", криниці №1 в с.Ропча по вул.П.Мовіле, 42, Сторожинецького району, Чернівецької області на земельній ділянці розміром 0,60 га, в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та погосподарських будівель та споруд (а.с.14). Свідоцтвом серії 1-МИ №081481 про смерть виданого 21.09.2010 р., підтверджується, що 21 вересня 2010 року помер [PERSON] [PERSON] його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 будинковолодіння по вказаній вище адресі. [PERSON], після смерті чоловіка вчасно прийняла спадщину, так як постійно проживала у спадковому будинковолодінні та вважається такою що прийняла спадщину, тобто набула право на 2/3 домоволодіння. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. За таких обставин та зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на майно, що розташоване в с.Ропча по вул.П.Мовіле, 42, Сторожинецького району, Чернівецької області. При ухваленні цього рішення суд керується як нормами ЦК України в редакції 1963 р. так і нормами ЦК України в редакції 2004 р. Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в 1975 році [PERSON] побудував житловий будинок в якому він проживав до смерті, на земельній ділянці виділеній для будівництва, і на даний час за житловим будинком згідно витягу з облікової картки Острицької сільської ради за житловим будинком рахується земельна ділянка 0,25 га, претензій до земельної ділянки та житлового будинку ними не пред'являлось.20 грудня 2000 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі на все те, на що за законом він буде мати право. [INFO] [PERSON] помер, і дана обставина підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 18.10.2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка розташована у [ADDRESS], яка складається з: житлового будинку літер „А" загальною площею 80,20 кв.м., у т.ч. житловою 52,10 кв.м., та господарських будівель та споруд: сарай літер „Б,Е,Ж", літня кухня літер „В,И", навіс літер „Г", убиральня літер „Д", гараж літер , К", криниці № 1, огорожі № 2,3, вигрібна яма № 4, вартістю 225591 грн., що вбачається з довідки ФОП [PERSON] та матеріалів технічного паспорта. Інших спадкоємців першої черги за законом або заповітом, в спадковому майні не мається, що вбачається з довідки Острицької сільської ради №3527 від 16.11.2016 року. Як спадкоємець померлого за заповітом, позивач звернулася до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, однак у видачі такого свідоцтва було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. За таких обставин, просить суд визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, але подав заяву якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задовольнити їх, не заперечував проти заочного рішення. Острицька сільська рада в судове засіданні свого представника не направила, але надала суду лист з проханням провести судове засідання у їх відсутності так як позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення . Суд дослідивши матеріали справи, зокрема матеріали копії спадкової справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню . Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободі інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Територіальної громади в особі Вовчицької сільської ради, лубенської райдержадміністрації, третя особа Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай). Позовні вимоги мотивувала тим, що вона [PERSON] є власницею земельного паю на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області. 01.01.2014 року закінчується договір оренди землі і вона повинна провести його переукладення, однак зробити цього не може постільки нею втрачено Державний акт на право приватної власності на землю. Прохає суд постановити рішення, яким визнати за нею [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 3,710 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області, зареєстрованих за [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 610772 реєстраційний номер 460 від 06.06.2003 року. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з"явилася, згідно заяви прохає справу слухати у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягає. Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання також не з»явилися, згідно наданих листів не заперечують проти задоволення позову. Суд, перевірив та дослідив матеріали справи , вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ст..392ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не може оформити з 01.01.2014 року договір оренди земельного (паю) розташованого на території Вовчицької сільської ради, розміром 3, 710 га. в зв"язку з втратою Державного акту на право власності на земельну частку (пай). Судом також встановлено, що згідно листа Управління Держземагенства у Лубенському районі № 2709 від 04.12.2013 року [PERSON] отримувала Державний акт на право власності на земельну частку (пай) серії Р2 № 610772 реєстраційний номер 460 від 06.06.2002 року на території Вовчицької сільської ради. Згідно довідки селянського фермерського господарства "Криниця" позивачка [PERSON] дійсно заключила договір оренди землі від 01.01.2009 року № 040955000010 з СФГ "Криниця" строком на 5 років. Суд вважає, що позивачка [PERSON] дійсно має право на земельну частку (пай) розміром 3, 710 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 610772 реєстраційний номер 460 від 06.06.2003 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], та у свідоцтві про народження дитини її прізвище вказано як "[PERSON]", проте згідно з паспортом її прізвище є "[PERSON]". Оскільки вона не може отримати документального підтвердження своїх родинних стосунків з неповнолітнім сином та це заважає їй здійснювати повноваження законного представника дитини, заявниця просить суд встановити факт того, що вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], а неповнолітній [PERSON], [INFO], є її сином. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, а заінтересована особа вимоги заяви визнав та підтвердив, що раніше він перебував у шлюбі з заявницею та вона дійсно є матір'ю його неповнолітнього сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з паспортом прізвище заявниці є "[PERSON]" Крім вищезазначених доказів та пояснень зацікавленої особи факт родинних стосунків між заявницею та неповнолітнім [PERSON] також підтверджується у сукупності свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу заявниці та заінтересованої особи, паспортом заінтересованої особи, дублікатом свідоцтва про народження заявниці, довідкою про склад сім'ї заявниці. З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що дана заява заснована на законі та є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В заяві до суду [PERSON] вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1993 року їй належить ? частина житлової квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Однак у вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначено її ім'я як "[PERSON]", а не «[PERSON]», що ставить під сумнів належність ? частини вказаної квартири саме заявниці. Тому, [PERSON] просила суд встановити належність її правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1993 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Барської міської ради проти вимог заявниці не заперечував, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти вимог заявниці не заперечували, підтвердили належність її частини вказаної квартири. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] переконливо ствердила, що вірне ім'я заявниці «[PERSON]» і ? частина квартири [ADDRESS] Вінницької області належить [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідка та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що вимоги заявниці доведені та обґрунтовані, а тому підлягають повному задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, метою звернення заявниці до суду, відповідно до ст.258 ЦПК України, є встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1993 року для підтвердження права власності на ? частину квартири. У вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначено її ім'я "[PERSON]", що ставить під сумнів належність ? частини квартири саме заявниці. Факт належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1993 року підтверджується копією її паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Барським РВ УМВС України у Вінницькій області 01.03.2002 року та свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] в яких зазначено її ім'я "[PERSON]". Крім доведеного, належність Свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1993 року саме заявниці підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який укладено 08 березня 1956 р. в Камянській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №7. За період подружнього життя подружжя набуло у власність будинковолодіння по вул.І.Франка, 15 в с.Кам'яна Сторожинецького району Чернівецької області, яке складається із житлового будинку літ. "А", сараїв літ. "Б, В, Г", криниці літ. "І". Крім того відповідач [PERSON] 21.10.2008 р. отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою с.Кам'яна Сторожинецького району Чернівецької області по вул.І.Франка, 15. Позивач просить розділити між нею та відповідачем сумісно набуте майно, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку літ. "А", сараїв літ. "Б, В, Г", криниці літ. "І", та право власності на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки за кадастровим номером 7324584000:01:004:0303, що знаходиться по вул.І.Франка, 15 в с.Кам'яна Сторожинецького району Чернівецької області. В судовове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, однак направили на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмову заяву, позовні вимоги визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладено 8 березня 1956 року в Камянській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №7. Перебуваючи в шлюбі [PERSON] та [PERSON] надбали нерухоме майно у вигляді будинковолодіння, що розташоване по вул.І.Франка, 15 в с.Кам'яна Сторожинецького району Чернівецької області на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,1463 га, яка належить відповідачу. Згідно положень статті 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Спільна сумісна власність [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно, сторонами не оспорюється. Вартість вказаного майна визначена та погоджена між подружжям, тому позовні вимоги в частині визнання права спільної власності є обгрунтованими. Відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Приймаючи вказане до уваги і враховуючи, що сторони вирішили долю нерухомого майна, суд вважає, що вказане нерухоме майно необхідно поділити між сторонами у відповідності до визнаних позовних вимог, з визнанням за позивачем права власності на 1/2 частину майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та просила розірвати шлюб, укладений між сторонами 27 жовтня 2007 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 227, і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В обґрунтування вимог зазначила, що 27 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 227. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2013 року із-за несхожості характерів, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї стало недоцільним. Спору про поділ майна немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримала, просила задовольнити і розглянути за її відсутністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про укладення шлюбу сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2007 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 227. (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу і просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу і залишення позивачу прізвища "[PERSON]". Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного ст..110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] та диплому про освіту серії [NUMBER], зазначивши, що у вищевказаних документах невірно вказано її прізвище та замість правильного: "[PERSON]" у трудовій книжці та дипломі вказано "[PERSON]". На даний час допущені помилки є для неї перешкодою в отриманні пенсії за віком. В судове засідання заявниця не з`явилася, в своїй заяві просила справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, але надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, суд ухвалив судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданої заявницею суду ксерокопії паспорту серії [NUMBER], виданого 25.04.2007 року Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області, прізвище заявниці вказано "[PERSON]". Крім того, з копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданого 10.08.2000 року, також вбачається, що правильне прізвище заявниці "[PERSON]". Проте, в дипломі серії [NUMBER], виданого заявниці 28.06.1986 року після закінчення Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту імені Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю "Технологія основного органічного та нафтохімічного синтезу" та у трудовій книжці серії [NUMBER], виданої 09.09.1977 року, невірно вказано її прізвище. Так замість правильного "[PERSON]" в них вказано "[PERSON]", що в теперішній час є перешкодою для заявниці в отриманні пенсії за віком, тобто, цей факт має для неї юридичне значення. Оскільки встановлення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення пенсії, іншим чином встановити даний факт не має можливості, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 256, 259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

28.03.2003 року [PERSON] склала заповіт як все своє майно заповіла [PERSON]. [INFO] року спадкодавиця померла. Заявник у продовж 6 місяців подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини [PERSON] про те її прийняти не може, через те, що у заповіті вказано рік народження спадкодавиці як "1926 ". Хоча, згідно всіх правовстановлюючих документів [PERSON] народилася [INFO] Крім того, у свідоцтві про право власності на житловий будинок померлої вказано прізвище "[PERSON]" Тому, [PERSON] просить суд встановити факти, що у заповіті помилково вказано рік народження спадкодавиці як "1926". Крім того, у свідоцтві про право власності на житловий будинок [ADDRESS] помилково зазначено прізвище власника як "[PERSON]", хоча насправді має бути "[PERSON]". Представник заявника [PERSON] в суд не з'явилася, подавши заяву у якій просила заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Єлиховицька сільська рада Золочівського району в суд свого представника не направила, подавши лист у якому просить справу розглядати без них. Проти вирішення заяви [PERSON] вони не заперечують. Крім того повідомляють, що заповіт вчинений у виконкомі 28.03.2003 року [PERSON] [INFO] в користь [PERSON]. Оцінивши подані докази суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити враховуючи наступні підстави. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, то [PERSON] померла [INFO] року. І вона народилася [INFO] року, що свідчить копія паспорта, та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Як вбачається з заповіту від 28.03.2003 року, де рік народження спадкодавиці вказано помилково як "1926", то [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], . Свідоцтвом про право особистої власності стверджується, що власником житлового будинку [ADDRESS] Золочівського району була записана [PERSON]. Отже, в судовому засіданні встановлено, що у заповіті від 28.03.2003 р., було помилково записано рік народження як "1926", хоча насправді мало б бути "1925" рік. Крім того, у свідоцтві про право власності у написанні прізвища власника була допущена описка, а саме : було зазначено "[PERSON]", хоча мала бути "[PERSON]". Тому необхідно такі юридичні факти необхідно встановити.

Outcome: approved