Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

12 серпня 2020 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, [PERSON] , [PERSON] , Комунальний заклад медико-соціального захисту "Прилуцький обласний будинок дитини "Надія", про повернення дітей після відібрання та просили: повернути [PERSON] : доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] ; повернути [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] . 15 квітня 2021 року та 21 квітня 2021 року зменшивши позовні вимоги позивачі просять: повернути [PERSON] : доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] повернути сина, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивують тим, що оскільки вони на протязі 2018 року зловживали спиртними напоями, належним чином не виконували свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей, характеризувались негативно, ніде не працювали, Рішенням Корюківського районного суду від 25 вересня 2019 року у них було відібрано без позбавлення батьківських прав їхніх дітей, а саме - доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . На даний час ситуація змінилась, вони виправились та хочуть повернути дітей, тому і звернулись до суду з даного приводу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення остаточних уточнених позовних вимог. В судовому засіданні представники третіх осіб та третя особа не заперечили проти задоволення уточнених позовних вимог позивачів. Від третьої особи Комунальний заклад медико-соціального захисту "Прилуцький обласний будинок дитини "Надія" надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, згодні про повернення батькам вилученої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивачі: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованого 02 травня 2018 року в Корюківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 02 травня 2018 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Від спільного подружнього життя вони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 24 липня 2018 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Крім того, [PERSON] має неповнолітніх дітей від попередніх відносин та шлюбів: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 01 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 01 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 10 січня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 09 квітня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. На протязі 2018 року вони зловживали спиртними напоями, неналежним чином не виконували свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей, характеризувались негативно, ніде не працювали, веденням домашнього господарства не займались, не приймали участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавились їх життям та станом здоров`я. У 2019 році Корюківська міська рада, як орган опіки та піклування, звернулась в Корюківський районний суд Чернігівської області з позовом про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьків батьківських прав. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року позов Корюківської міської ради було задоволено частково, у [PERSON] відібрали без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] відібрали без позбавлення батьківських прав малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . З часу винесення судового рішення про відібрання у них дітей пройшов майже рік. На даний час умови їх життя та поведінка суттєво змінились, вони припинили зловживати спиртні напої, змінили своє ставлення до дітей, зараз отримують доходи яких достатньо для утримання дітей. Вони бажають спілкуватись зі своїми малолітніми дітьми, хочуть утримувати та виховувати їх, слідкувати за їх станом здоров`я. Обставини їхнього життя та їх поведінка суттєво змінились в позитивний бік, відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, що підтверджується наданими письмовими доказами. Частиною третьою ст. 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Встановлено, що батьки малолітніх дітей, після відібрання дітей змінили своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Як зазначено позивачами, ними створені належні умови для проживання та виховання дітей з батьками, оскільки на даний час у них змінився образ життя. На даний час позивачі працевлаштовані, мають постійний заробіток. В будинку, у якому проживають позивачі, створені всі належні умови для проживання дітей разом з ними. Положеннями ст. 150 СК України встановлені обов`язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України). Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Отже, є законодавчо обумовленими як права дитини на проживання разом з батьками, так і права батьків виховувати дитину особисто, тому будь-яке обмеження цих прав є недопустимим. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не може, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. При розгляді справи судом не встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання малолітніх дітей з позивачами створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або суперечитиме їх інтересам, навпаки, обставини, що були підставою відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, які перешкоджали належному вихованню ними дітей, батьками усунуті. Враховуючи наведені обставини та аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що остаточні зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судовий збір, який був сплачений позивачами при зверненні до суду, слід залишити за ними. Відповідно ч.1 п.5 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала.

Outcome: approved