Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] 11 березня 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 9,78 га, в тому числі площею 9,45 га та 0,33 га, розташовані на території Чапаєвської сільської ради Березанського району Миколаївської області, які з 27 лютого 2004 року перебували в оренді ПСП «Чапаєвське», директором якого була [PERSON] 28 лютого 2009 року позивачем та ПСП "Чапаєвське" укладено новий договір оренди землі на ту ж саму площу, зареєстрований 04 серпня 2010 року у відділі Держкомзему Березанського району Миколаївської області, строком на 5 років. Після припинення дії договору ПСП «Чапаєвське» земельні ділянки не повернуло, що виключало можливість їх передачі в оренду іншій особі. У січні 2016 року позивач отримав заповнений текст договору оренди земельної ділянки площею 9.45 га., який нібито був укладено 04 серпня 2015 року між ним та ФГ «Ольга-2008», від імені якого договір підписано головою [PERSON], речові права на земельну ділянку зареєстровані 11 грудня 2015 року, проте позивач вказаного документа не підписував, доручень на його укладення не надавав, договір був підписаний його дружиною без його згоди. Крім того, зазначений у договорі оренди розмір орендної плати у сумі 5428 грн. на рік є меншим за передбачений Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" мінімальний розмір орендної плати. Тому позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 04 серпня 2015 року площею 9,45 га, кадастровий номер [NUMBER], нібито укладений між ним та Фермерським господарством «Ольга 2008» та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив суду, що позивач дій своєї дружини щодо підписання спірного договору не погоджував, звернувшись із позовом до суду; орендну плату за землю позивач отримав 19.08.2015 року, тобто до моменту державної реєстрації спірного договору та до того моменту, коли довідався про його існування. Позивач у ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав, пояснивши, що після закінчення строку дії попереднього договору оренди, укладеного з ПСП "Чапаєвське", мав намір передати землю у обробіток онуку, проте на початку 2016 року довідався про те, що його дружина підписала замість нього договір оренди землі з відповідачем, на що позивач своєї згоди не надавав, про укладення договору не знав, заяв на його укладення не писав та, отримуючи у 2015 році орендну плату, вважав, що її виплачує ПСП "Чапаєвське", так як підприємство неодноразово змінювало назву. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позовну заяву, а саме у зв"язку з тим, що позивач своїми діями, прийнявши орендну плату, схвалив підписання договору оренди своєю дружиною. Крім того, у письмових запереченнях відповідач посилався на рекомендаційний характер Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" та наявність заяви позивача від 04.08.2015 року про бажання укласти з відповідачем договір оренди земельної ділянки. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, і сторонами не оспорюється, що позивач [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01 жовтня 2002 року (а.с.11) є власником земельних ділянок площею 9.45 га та 0.33 га загальною площею 9.78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чапаєвської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12), належній [PERSON] земельній ділянці площею 9.45 га на території Чапаєвської сільської ради присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка площею 9.78 га на підставі договору оренди землі від 28 лютого 2009 року (а.с.5-6), зареєстрованого 04.08.2010 року, та відповідного акта передачі (а.с.9) перебувала в оренді у ПСП "Чапаєвське", від імені якого договір підписано директором [PERSON], строком на 5 років, тобто до 28 лютого 2014 року. Чинність зазначеного договору сторонами не оспорюється. 04 серпня 2015 року між [PERSON] та ФГ «Ольга 2008» в особі голови [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавцем передано відповідачеві у строкове платне користування на умовах оренди строком на 7 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0.45 га, яка знаходиться в межах території Чапаєвської сільської ради Березанського району Миколаївської області, з виплатою орендної плати у розмірі 5428 грн. на рік (а.с.7-8), та складено акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.9-10). Право оренди земельної ділянки за вказаним договором зареєстровано державним реєстратором Березанського районного управління юстиції 11.12.2015 року (а.с.14). У рахунок орендної плати за спірним договором позивачем 19 серпня 2015 року отримано 2171 кг зерна на суму 5427.50 грн., що підтверджено бухгалтерською довідкою ФГ "Ольга 2008" та копією відомості (а.с.38-39), та сторонами не оспорюється. Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Як встановлено у судовому засіданні, позивач спірний договір не підписував, доручень на його укладення не видавав. Згідно з висновком Харківського НДІ судових експертиз від 25 серпня 2016 року, підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 04.08.2016 року, укладеному між [PERSON] та ФГ «Ольга-2008», та у акті передачі земельної ділянки від 04.08.2015 року виконано не [PERSON] а іншою особою. Посилання представника відповідача на подальше схвалення договору позивачем у зв"язку з прийняттям ним орендної плати суд не бере до уваги з таких підстав. Стаття 1158 ЦК України, на необхідність застосування якої посилався представник відповідача, надає особі право на вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення у разі існування небезпеки настання невигідних для цих майнових інтересів майнових наслідків, та лише з метою попередження, усунення або зменшення цих наслідків (ч.1 ст.1158 ЦК України). Будь-які дані, що свідчать про наявність небезпеки настання невигідних для майнових інтересів позивача майнових наслідків при неукладенні ним договору оренди земельної ділянки, суду не надано. Більше того, державна реєстрація спірного договору оренди проведена лише 11 грудня 2015 року, тобто через чотири місяці після його укладення, що, на думку суду, підтверджує висновок про відсутність передбачених ч.1 ст.1158 ЦК України обставин станом на день укладення договору. Відповідно до ч.2 ст.1158 ЦК України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Враховуючи відсутність підстав для підписання спірного договору іншою особою, передбачених ч.1 ст.1158 ЦК України, суд вважає, що отримання позивачем зерна в рахунок орендної плати за спірним договором оренди землі не може свідчити про схвалення ним цього договору. При цьому посилання позивача на те, що він довідався про підписання спірного договору його дружиною на початку 2016 року, відповідачем не спростовано та узгоджується з даними висновку судової почеркознавчої експертизи про підписання спірного договору і акта передачі земельної ділянки іншою особою та даними про час звернення позивача до суду. Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати, які складаються із судового збору (а.с.1) та сплачених позивачем витрат, пов"язаних із проведенням судової експертизи (а.с.49, 53).

Outcome: approved