Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №б/н від 11.07.2016 року в розмірі 11997 гривень 86 копійок та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою №б/н від 11.07.2016 року, на підставі якої отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 18.02.2019 року становить 11997 гривень 86 копійок та складається з наступного: - 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2160,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; - 6839,67 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1950,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); - 547,52 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки, заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 18.02.2019 року; витяг з "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію заяви позичальника та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. В судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість в поданому до позовної заяви клопотанні вказав, що в разі неявки відповідача, АТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 31) Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і дату судового розгляду судовою повісткою, в судове засідання не з`явилася. ( а.с. 39) Будь - яких заяв, відзивів на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 11.07.2016 року №б/н, банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці. [PERSON] отримала кредитні кошти на загальну суму 500 грн., зі сплатою відсотків за його користування та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується документально. ( а.с. 6-7) В подальшому [PERSON] користувалася кредитними коштами впродовж дії кредитного договору. Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов`язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку. ( а.с. 4-5) Поряд з цим, в подальшому свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 18.02.2019 року їй нараховано заборгованість в сумі 11997 гривень 86 копійок, яка складається з наступного: - 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2160,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; - 6839,67 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1950,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); - 547,52 грн. - штраф (процентна складова). Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 4-5). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому, в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один з із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. та процентна складова в сумі 547,52 грн.. В задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 8789,67 грн., слід відмовити, оскільки вона не підтверджена, так як в графі "сальдо за нарахованою пенею" така сума не відображена. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково. У зв`язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 3208 гривень 19 копійок, яка складається з наступного: - 2160,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); - 547,52 грн. - штраф (процентна складова). В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial