Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У травні 2018 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив відібрати двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], від їхньої матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати дітей Органу опіки та піклування, а також стягувати з відповідача на особисті рахунки двох дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 930 грн. на кожну дитину, щомісячно. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач [PERSON] є матір'ю двох малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], після смерті [INFO] року батька дітей [PERSON] дана сім'я опинилася в складних життєвих обставинах. Спеціалістами Служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації Київської області на підставі повідомлень Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та Великодимерського навчально-виховного об'єднання Броварського району Київської області здійснено декілька виїздів до сім'ї [PERSON], під час яких матір дітей повідомлено про необхідність створення належних умов для проживання дітей, зокрема, створення необхідних санітарно-гігієнічних умов та умов для навчання і розвитку дітей, відновлення електропостачання у житловому будинку. Під час чергового відвідування 13 грудня 2017 року спеціалістами Служби у справах дітей та сім'ї було встановлено, що попередні зауваження [PERSON] не враховані, помешкання не опалюється, електропостачання не відновлено, у кімнаті брудно, постільна білизна відсутня, діти не забезпеченні одягом і засобами особистої гігієни, відсутні також продукти харчування. Відповідач [PERSON] своїми батьківськими обов'язками відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] і дочки [PERSON] нехтує, ігнорує першочергові потреби дітей, тому з метою захисту дітей на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області від 13 грудня 2017 року № 1356 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відібрано від їхньої матері [PERSON] та направлено до дитячої лікарні для проходження медичного обстеження, після чого цих дітей у подальшому влаштовано до Дитячого будинку "Надія". 16 січня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Органу опіки та піклування розглянуто питання щодо виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно двох дітей, на яке остання не з'явилася. Комісією було прийняте рішення про доцільність відібрання двох малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] від їхньої матері [PERSON] на один рік, на підставі якого до суду було підготовлено висновок про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері за № 149/01-12 від 31 січня 2018 року. Представник Органу опіки та піклування [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю, відібрати двох малолітніх дітей від їхньої матері [PERSON], оскільки це є необхідним і таким, що відповідає інтересам дітей, а також постановити рішення про стягнення з відповідача на особисті рахунки дітей аліментів у розмірі по 930 грн. на кожну дитину. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов не подавала, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила. Представник третьої особи: Комунального закладу Броварської районної ради Київської області "Дитячий будинок "Надія" [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд його задовольнити. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] року. Відповідач [PERSON] разом зі своїми двома малолітніми дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] Із акта про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, від 13 грудня 2017 року, складеного представниками Служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що під час чергової перевірки умов проживання дітей було встановлено, що у кімнаті, де проживають діти, дуже брудно, постільна білизна відсутня, кімната не опалюється, електропостачання і водопостачання відсутнє, готової їжі немає, належних умов для проживання дітей матір'ю [PERSON] не створено, тому існує загроза для життя та здоров'я дітей. 13 грудня 2017 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області, враховуючи клопотання Служби у справах дітей та сім'ї № 1064/01-18/3 від 13 грудня 2017 року, прийнято розпорядження за № 1356, яким вирішено відібрати малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від їхньої матері [PERSON] у зв'язку із виникненням загрози життю та здоров'ю дітей, тимчасово влаштувати дітей до Броварської дитячої лікарні для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. Службі у справах дітей та сім'ї вказано вжити заходів для подальшого влаштування малолітніх дітей. Із висновку Органу опіки та піклування від 31 січня 2018 року за № 149/01-12 видно, що 13 грудня 2017 року під час чергового виїзду за місцем проживання дітей за вказаною вище адресою було встановлено, що відповідачем [PERSON] попередні зауваження не враховано, помешкання не опалюється, електропостачання не відновлено, у кімнаті брудно, на дитячих ліжках постільна білизна відсутня, сезонним одягом діти не забезпечені, засоби особистої гігієни та продукти харчування у дітей відсутні. У зв'язку із загрозою для життя та здоров'я дітей їх відібрано від матері [PERSON], на даний час діти перебувають у Дитячому будинку "Надія". На засідання комісії відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду засідання комісії повідомлялася рекомендованим листом, на неодноразові виклики спеціалістів Служби у справах сім'ї та дітей вона не відповідає. Враховуючи зазначені вище обставини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від їхньої матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відносно цих дітей. За змістом ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, вчиняються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 4 ст. 155 СК України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання. Невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на батьків відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2). Позов про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав Органом опіки та піклування пред'явлений до суду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки мати дітей [PERSON] від виконання своїх обов'язків ухиляється, залишення дітей у неї є небезпечним для життя та здоров'я дітей. Пленум Верховного Суду України у п. п. 16, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно із п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Факт ухилення відповідача [PERSON] від належного виконання нею своїх батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знайшов своє підтвердження в суді наданими позивачем доказами. Враховуючи викладені обставини, суд повністю погоджується з висновком Органу опіки та піклування від 31 січня 2018 року № 149/01-12 щодо доцільності відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. За змістом ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з наведених норм права, суд вважає необхідним ухвалити в межах заявлених вимог рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на двох малолітніх дітей у розмірі по 930 грн. на кожну дитину, щомісячно. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх сина [PERSON] та дочки [PERSON], залишення дітей з матір'ю є небезпечним для їхнього життя та здоров'я, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на двох дітей ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві заявлені вимоги немайнового характеру із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704,80 грн. х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved