Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третіх осіб приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І., в якому просить визнати виконавчий напис від 22.12.2017, зареєстрований у реєстрі за №14879 про стягнення заборгованості, для задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 90 466,93 грн., що відповідно складає 15 761,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29 589, 10 грн, заборгованость за відсотками, 6 355,83 грн., заборгованості з комісії, 38 760,74 грн заборгованості з пені, таким, що підлягає виконанню. Також просить стягнути судові витрати з відповідача в її користь. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., було вчинено виконавчий напис про стягнення з ФОП [PERSON] , невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 10.10.2012 та розрахуну заборгованості за договором станом на 25.09.2017 року, грошових коштів у сумі 90 466,93 грн. 23.05.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 14879, виданого 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 92 266,93 грн заборгованості. Однак її не було повідомлено про прийняття виконавчого напису до виконання та про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що нотаріус, який вчинив оскаржуваний виконавчий напис, не перевірив безспірності її заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, нотаріус не перевірив доримання стягувачем вимог закону щодо подання заяви про вчинення виконавчого напису в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги. За таких обставин вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012 року, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 07.05.2019 від відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовону заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, вказує, що підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, при цьому факт визнання заборгованості або наявності заперечення боржника щоро розміру або порядку стягнення заборгованості не впливає на визначення безспірності заборгованості за наявності переліку документів, які передбачені законодавством. Що стосується посилань позивача, що нотаріус вчиняє виконавчи напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприєствами, установами та організаціями - не більше одного року, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Якшо договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, укладений на невизначений строк, як у даному випадку, в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь -який час, та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору. Просив у позові відмовити. 30.07.2019 предтавником позивача [PERSON] була подана відповідь на відзив в якому вказує, що зазначений виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що розрахунок суми заборгованості за основним боргом, а також розрахунок озміру пені та відсотків за користування кредитом відповідачем було зроблено самостійно. Вказані суми не були узгодженні між позивачем і відповідачем. Відповідач повинен був проінформувати позивача про розмір заборгованості позичальника на момент вчинення виконавчого напису і лише у разі відсутності заперечень з боку позивача стосовно розміру заборгованості вказана сума набула б статусу безспірної. Крім того, зазначає, що фактично з дня закінчення кредитного договору 29.12.2011 (дата здійснення останнього поповнення карткового рахунку позивачем) і до дня винесення приватним нотаріусом виконавчого напису, тобто до 22.12.2017 минуло майже 6 років. Просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.07.2019 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи. У судове засідання позивач не з`явилась. ЇЇ представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав вказаних у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подаши відзив на позовну заяву, крім того, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус виконавчого округу Тернопільської області у Львівській області Мелех А.І. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладаються на думку суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 20.04.2010, з метою стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 466,93 грн, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. з заявою про вчинення виконавчого напису. 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №14879 про стягнення з ФОП [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д , ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 10 жовтня 2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 25.09.2017, грошових коштів у сумі 90 466 грн 93 коп. (дев`яносто тисяч чотириста шістдесят шісь грн 93 коп.) з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 761 грн 26 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 29 589 грн 10 коп., заборгованості з комісії у розмірі 6 355 грн 83 коп., заборгованості з пені у розмірі 38 760 грн 74 коп., стягнення здійснюються за період з 10 жовтня 2012 року по 25 вересня 2017 року. Витрати за вчиненя виконавчого напису у сумі 1800 грн. Позивач вважає, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012 року, оскільки не перевірено безспірності суми заборгованості, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Також не враховано що з дня виникнення права вимоги у відповідача минуло більше трьох років. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першоїстатті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом «Про нотаріат`та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат`та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відтак, з наведеного вище можна зробити висновок, що вчиняючи виконавчий напис, як нотаріальну дію, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Перевіривши доводи позивача, вивчивши матеріали справи щодо вчинення спірного нотаріального напису суд встановив, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач, як боржник, мав безспірну заборгованість перед стягувачем, зокрема чи була заборгованість саме такого розміру, як вказано у виконавчому написі щодо розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання з самим боржником. Нотаріус не переконався і щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Той факт, що сума заборгованості не була безспірною на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису підтверджується тим, що за вказаним договором кредиту б/н від 20.04.2010 наявне судове рішення Кам`янка-Бузького районного суд Львівської області від 05.12.2018 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 105966,83 грн. станом на 07.02.2017, згідно розрахунку за період з 20.04.2010 по 06.03.2017, яким відмовлено у позові, а виконавчий напис видано на суму заборгованості 90 466,93 грн за період з 10 жовтня 2012 року по 25 вересня 2017 року. Таким чином, в даному випадку не може йти мова про безпірність заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Позивач також в позові зазначає, що кредитний договір був укладений 20.04.2010, заборгованість нарахована за період з 10 жовтня 2012 року до 23 вересня 2017 року. Як вбачається з кредитного договору від 20.04.2010 строк дії картки становить 3 роки, до травня 2013 року. Остання поповнення карткового рахунку позивачем здійснено 29.12.2011, це підтверджується і розрахунком заборгованості за кредитом у гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виходячи з наведеного строк дії кредитного договору закінчився в травні 2013. З травня 2013 року по 25 вересня 2017 року минуло більше 3 років, тому в нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Виіршуючи питання судових витрат, суд, на підставі ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved