Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач 29.12.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3-я особа: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] проходив військовув службу в Управлінні державної охорони України з 09.12.2004 року по 23.02.2014 року. Відповідно до розпорядження від 18.06.2012 року начальника Управління державної охорони України за № 66 [PERSON] розподілено службову квартиру [ADDRESS] в якій зареєстрований [PERSON] та [PERSON]. Вказане рішення було затверджено розпорядженням Голови Печерської районної державної адміністрації м. Києва 19.10.2012 року за № 567. Спірна квартира була включена до числа службових квартир і закріплена за УДО України розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.12.2003 року за № 2571. Крім того, зазначив, що відповідачі не проживають в [ADDRESS] понад строки встановлені ст. 71 ЖК Української РСР, не сплачують житлово-комунальні послуги, в звязку з чим втратили право на користування житловим приміщенням. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачі в судове засідання не зяивлись, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті "Урядовий курєр" № 37 ( 5657) від 25.02.2016 року. В судове засідання представник Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання яким просить справу слухати у відсутність представника Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, наказом № 182-ос від 09.12.2004 року начальника Управління Державної охорони України [PERSON] було прийнято на військову службу в Управління державної охорони України (а.с. 6). Відповідно до розпорядження Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.12.2003 року за № 2571 (а.с. 11) квартиру [ADDRESS] було включено до числа службових квартир і закріплено за Управлінням державної охорони України. Відповідно до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.102.012 року за № 567 затверджено надання службової однокімнатної квартири [ADDRESS] військовослужбовцю Упарвління [PERSON] на родину з 2-х осіб в тому числі і на дружину [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Витягу з наказу № 25-ос від 23.02.2014 року В.о. начальника Управління державної охорони України [PERSON] звільнено з військової служби з 23.02.2014 року (а.с. 7). Згідно довідки з місця проживання сімї та реєстрації від 24.04.2015 року виданої КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" в спірній квартирі зареєстровані відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до акту про непроживання у службовому приміщенні від 04.03.2015 року, 31.03.2015 року, 29 квітня 2015 року, 12.06.2015 року, 07.07.2015 року, 04.09.2015 року, що затверджені начальником КП "ЖЕД-6" , мешканці квартири [ADDRESS] не проживають у вказаній квартирі (а.с. 18, 19, 20, 22, 23, 24). Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, що є підставою для задоволення позову. Щодо вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. В установленому порядку позивач не звертався до компетентних органів із заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, а тому заявлена вимога є безпідставною. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір в сумі 2436,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial