Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема належності її до польської національності. Вимоги заяви мотивує тим, що її мати [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), є нащадком родини [PERSON]. Її мати [PERSON] (1909 р.н.) походила з польської родини, які були поляками, розмовляли польською мовою та належали до парафіян Білоцерківського римо-католицького костьолу. [PERSON] рано залишилася сиротою та виховувалася в родині рідної тітки [PERSON], уродженої [PERSON]. В актовому записі метричних книг Білоцерківського римо-католицького костьолу виявлено запис про вінчання [PERSON] з [PERSON], який походив з гміни Пацанов Стопницького повіту Келецької губернії (на той час у Царстві Польському, нині - [PERSON]). Євдокія вийшла заміж за поляка Яна ([PERSON]) Яворовця, в якого від першого шлюбу була донька Чеслава (у заміжжі Стандо, мешкала в м. Домброва Гурніча, Республіка Польща). У другому шлюбі [PERSON] з поляком з [PERSON] ([PERSON]) Шпень-Жабровцем народилася [PERSON] мати заявника. В сімї заявника завжди мало місце виховування відповідно до польських традицій, заявник сповідає католицьке віросповідання, знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята, відвідує костьол. З відповіді на запит до Державного архіву Житомирської області вбачається, що метричні книги реєстрації народжень по православній та римо-католицькій парафіях по м. Житомир Волинської губернії (нині Житомирській області) та книга реєстрації актових записів про народження за 1909 рік (рік народження діда заявника [PERSON]) на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили, тому підтвердити дати народжень неможливо. В свідоцтві про смерть діда заявника [PERSON] 15.08.1909 р.н серії ІІ-БК №267749 від 02.02.1980 року та баби [PERSON] [INFO], серії І-БК №370393 від 09.11 1995 року було зазначено лише дата та місце смерті, національність не вказувалась. В свідоцтві про смерть матері заявника (доньки [PERSON] та [PERSON]) [PERSON] (до одруження [PERSON]) серії І-БК №275532 від 23.08 2000 року, також національність не вказано. В свідоцтві про народження заявника серії ІІ-БК №472517 виданого 11.01.1977 року Білоцерківським міським відділом РАЦС Київської області, також не було зазначено національності. На даний час в жодному документі, в тому числі і паспорті громадянина України, які видавались заявнику, не вказано національності, лише в актовому записі про її шлюб №1860 від 19.11.1993 року, як слідує із висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, її національність вказана "українка". На даний час заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України "Про національні меншини". Тому, вона звернулася у відділ РАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції із заявою щодо внесення змін в актовий запис, однак отримала відмову, мотивовану відсутністю документів, які б підтверджували її національність "полька". На думку заявника, вказана відмова не дає їй можливість реалізувати своє право на вибір національності, передбачене Рамковою конвенцією Ради Європи про захист національних меншин та Законом України "Про національні меншини в Україні". Виходячи з вищевказаного, заявник просить суд встановити факт неправильності запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 1860 від 19.11.1993 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, щодо національності дружини, а також встановити факт, що заявник за національністю "полька" та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису № 1860 від від 19.11.1993 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, вказавши в графі її національність «полька». Заявник у судове. засідання не зявилась про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, заяву підтримала, просила встановити факт, що має юридичне значення. Представник Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, будь-яких заяв чи заперечень до суду не подавав. Судом встановлено наступні обставини. Із свідоцтва про народження серії ІІ-БК № 472517 року вбачається, що заявник [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] народилася 05 січня 1977 року в м. Біла Церква Київської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно архівної довідки б/н. виданої 21.10.2014 року кандидатом історичних наук, завідувачем відділу інформаційно - краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старшим науковим співробітником Білоцерківського краєзнавчого музею та Меморіального музею - садиби [PERSON] в Мар'янівці, [PERSON], виявлені в Центральному державному історичному архіві України (м. Київ) актові записи 1906 року, внесені до метричної книги Білоцерківського римо-католицького костьолу, підтверджують, що родина [PERSON], до якої належали предки [PERSON], уродженої [PERSON], були римо-католицького обряду та належала до парафіян Білоцерківського римо-католицького костьолу. Ці метричні записи також свідчать, що [PERSON] були носіями польської мови і культури. З 2011 року і по теперішній час, заявник є членом '"Громади поляків Білоцерківщини", що підтверджується довідкою № 1211, виданною 17.11.2014 року головою "Громади поляків Білоцерківщини". Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 234, 256 ЦПК України передбачено встановлення судом, в порядку окремого провадження, фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян. Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Стаття 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать вільним засадам суспільства. Ст.1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст.11 Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, про що зазначено у ст. 11 вказаного закону. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що заявник відноситься до польської національності, має право на відновлення своєї національності та на внесення змін до правовстановлюючого документу із зазначенням національності "полька", як це передбачено Законом України "Про національні меншини". Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду. В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, остання виросла у родині, яка сповідувала польські традиції та звички польського народу, вона на даний час є членом "Громади поляків Білоцерківщини", що свідчить про збереження нею своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а тому суд вирішує задовольни заяву в частині встановлення факту приналежності до національності. Вимоги заявника щодо встановлення факту неправильності в актовому записі про її шлюб №1860 від 19.11.1993 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київській області щодо національності дружини, задоволенню не підлягають, оскільки заявником не було надано доказів того, що відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київській області було невірно зазначено належність її до національності "українка", оскільки з свідоцтва про одруження вбачається відсутність графи про національність, а тому вимоги заявника є необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: partial