Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ "Альфа-Банк" про визнання кредитного договору неукладеним та відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 10 жовтня 2014 року уклала з ФОП [PERSON] договір на виготовлення балконної рами із профілю ПВХ "Lioler" загальною вартістю 12300 грн. Також 10 жовтня 2014 року для оплати зазначених виробів [PERSON] уклала з ПАТ "Альфа-Банк" кредитний договір №401660616. З'ясувавши, що даний кредитний договір не відповідає її інтересам, а також містить умови, які з нею не були погоджені, як то перерахування коштів іншій особі - ФОП [PERSON], з якою у позивача відсутні будь-які правовідносини, розподіл суми кредиту на вартість товару в сумі 10423 грн. та вартість страховки в сумі 1876,14 грн., яку позивач не замовляла, тощо, у встановлений законом строк на підставі п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" вона повідомила уповноваженому представнику банку про відкликання її згоди на укладення кредитного договору. Проте, банк всупереч вимогам закону не зупинив перерахування коштів згідно кредитного договору та в подальшому почав вимагати від позивача виконання умов цього договору. Вважаючи дії відповідача такими, що суперечать вимогам ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" та порушують її права, позивач просила суд визнати кредитний договір від 10 жовтня 2014 року №401660616 між ПАТ "Альфа-Банк"та [PERSON] на суму 12300 грн. таким, що не укладався, у зв'язку з відкликанням її згоди на його укладення. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь 6000 грн. на відшкодування завданої їй незаконними діями відповідача моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач ПАТ "Альфа-Банк", який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, клопотань не подавав. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року [PERSON], що діяла як замовник, та приватний підприємець [PERSON], що діяв як виконавець, уклали договір (індивідуальний номер замовлення СН-619), згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій, а замовник зобов'язується оплатити та прийняти вироби та роботу згідно з умовами даного договору (а.с.6). Вартість виробів згідно даного договору його учасниками визначено у розмірі 12300 грн. Також 10 жовтня 2014 року ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №401660616 (а.с.4-5). За умовами даного кредитного договору банк надає позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 12299 грн. 14 коп. строком до 13 квітня 2016 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитними коштами. Пунктом 2.5. даного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів, що вказані у специфікації №401660616 від 10.10.2014 року або листі-гарантії до цього договору від 10.10.2014 року у загальній сумі 10423,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER] у ПАТ "Укрсиббанк", а також для оплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №007.401660616.111 від 10.10.2014 року в сумі 1876,14 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі страхового платежу на поточний рахунок страхової компанії "УНІКА Життя" №26505011052702 у ПАТ "Альфа-Банк" (якщо сума страхового платежу включається в суму кредиту) (в разі укладення договору страхування). Відповідно до п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Як встановлено судом, бажаючи скористатися наведеним правом, визначеним п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", [PERSON] 13 жовтня 2014 року намагалася вручити працівнику ПАТ "Альфа-Банк" [PERSON] заяву про відкликання згоди на укладення кредитного договору (а.с.8). [PERSON] одержати таку заяву відмовилась, що підтверджується актом від 13 жовтня 2014 року (а.с.7). При цьому позивач не взяла до уваги, що за змістом п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" таке повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору вона мала подати або надіслати саме до ПАТ "Альфа-Банк". Як вбачається з тексту кредитного договору №401660616, при його укладенні від імені банку діяв [PERSON], а не [PERSON] (а.с.4). [PERSON] згідно договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів була уповноважена лише на проставлення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку (а.с.4, зворот). Таким чином в матеріалах справи відсутні будь-які дані, з яких би вбачалось, що [PERSON] уповноважена вчиняти будь-які інші дії від імені банку, в тому числі приймати чи розглядати заяви та повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору. До ПАТ "Альфа-Банк" [PERSON] звернулась лише 05 листопада 2014 року, потім 11 листопада 2014 року, а згодом - 17 листопада 2014 року, тобто з пропуском встановленого п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" строку. Зазначене підтверджується даними звернень [PERSON] (а.с.13-14, 18). Факт подання позивачем до ПАТ "Альфа-Банк" заяви від 16 жовтня 2014 року жодним доказом не підтверджується (а.с.15). Крім того, дана заява позивача не містить повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору. Замість цього позивач просить допомогти у вирішенні питання розірвання договорів кредиту та страхування, що ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" не передбачено. Посилання позивача на ту обставину, що про відкликання своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту вона повідомляла на "гарячу лінію" банку, суд до уваги не бере, оскільки ст.11 Закону "Про захист прав споживачів" передбачає обов'язкове письмове повідомлення споживача. Також суд звертає увагу на те, що як передбачено наведеною нормою Закону, з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. [PERSON] кошти, перераховані банком згідно з умовами кредитного договору, відповідачу не повернула, як не повернула і товар, оплачений за рахунок даних коштів. Як вбачається з інформації ПАТ "Альфа-Банк" від 10.11.2014 року, від прийняття замовлення та встановлення металопластикових конструкцій позивач відмовилась (а.с.9). В судовому засіданні позивач цю обставину визнала. Не повідомляла [PERSON] банку і про намір повернути перераховані за договором кошти чи товар. Замість цього просила сприяти поверненню таких коштів ПП [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] не додержалась порядку, визначеного п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" для відкликання згоди на укладення кредитного договору. Тому в задоволенні її позовних вимог про визнання договору неукладеним необхідно відмовити. Пунктом 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки судом не встановлено порушення відповідачем прав позивача, як не встановлено і факту заподіяння моральної шкоди, в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити. Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" споживачі за позовоами, що пов'язані з порушенням їх прав, від сплати судового збору звільняються. Тому судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed