Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач Любешівська філія ПрАТ "Волиньобленерго" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 вересня 2020 року на диспетчерський пункт Любешівської філії ПрАТ "Волиньобленерго" надійшло повідомлення про пошкодження дерев`яної опори невстановленим транспортним засобом по [ADDRESS] . На місце вчинення ДТП була направлена оперативно-виїзна бригада, яка виявила збиту дерев`яну електроопору повітряної лінії ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП-94, що обліковується на балансі ПрАТ "Волиньобленерго". Механічні пошкодження унеможливлювали подальше використання даної електроопори, після чого проведені будівельно-монтажні роботи та замінена дерев`яна опора. Разом з цим, працівниками поліції встановлена особа, з вини якої сталася ДПТ - [PERSON] , якого постановою Ковельського районного суду Волинської області у справі №159/5785/20 за даним фактом визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122.4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Волиньобленерго" в особі Любешівської філії суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 189 (вісім тисяч сто вісімдесят дев`ять) гривень та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Викликані в судове засідання свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які перебували у складі оперативно-виїзної бригади, підтвердили обставини, вказані у позовній заяві та зазначили, що дійсно саме ця електроопора була пошкоджена і підлягала заміні у зв`язку з пошкодженнями, які неможливо було відновити. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази, матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, розглядаючи дану справу, що стосується правових наслідків дій відповідача [PERSON] , з врахуванням постанови Ковелького районного суду Волинської області у справі №159/5785/20, доказуванню та встановленню підлягає лише розмір, завданих відповідачем матеріальних збитків, що заподіяні внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.22 ЦК України, кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення ушкодженої речі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії винної особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведені обставини, суд вважає встановленим, що з вини відповідача позивачу було завдано майнової шкоди у вигляді пошкодження електроопори повітряної лінії ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП-94, що обліковується на балансі ПрАТ "Волиньобленерго" по [ADDRESS] . Наполягаючи на відшкодуванні майнової шкоди, позивачем надано довідку щодо перебування на балансі об`єкту електричних мереж №15/44-128 від 06.01.2021 року, зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва на суму 8, 18929 тис.грн (на замовлення [PERSON] ), локальний кошторис на будівельні роботи №4-1-1 на відшкодування збитків с.Бучин Любешівського району (на замовлення [PERSON] ), акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року та підсумкову відомість ресурсів (на замовлення [PERSON] ), копії оперативного журналу №6/2020 та журналу обліку робіт по нарядах і розпорядженнях. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні адмінматеріалу, а саме схеми ДТП вбачається, що [PERSON] здійснив зіткнення з електроопорою по вул. вул. Одриниська в с. Бучин Любешівського району Волинської області. Загальна сума збитку, заподіяного ПрАТ "Волиньобленерго" складає 8, 18929 тис. грн. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено розмір майнової шкоди, відповідачем не надано доказів помилковості чи неправильності даного розрахунку, тому суд приймає зазначені докази як належні та такі, що не спростовані відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення реалізації права позивача на відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, на підставах, передбачених законом, та стягнення з [PERSON] 8189 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved