Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ПЛАСТ" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому вказав, що перебував з відповідачем в трудових відносинах, був звільнений 15.03.2017 року, проте не отримав розрахунку при звільненні. Просить стягнути заборгованість з заробітної плати станом на день звільнення в розмірі 13859 грн. 33 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.03.2017 року по 14.11.2017 року в розмірі 55046 грн. 40 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує позовні вимоги, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ "ПЛАСТ", будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, представник відповідача ПрАТ "ПЛАСТ" надала суду відзив на позов, в якому вказує про визнання позову в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 13859 грн. 33 коп., проте заперечує проти позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки розрахунок вказаних виплат проведений позивачем з порушенням п. 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995 року, у звязку з чим ним безпідставно розрахунок проведено виходячи з 224 календарних днів та невірно визначено суму заробітку в розмірі 55046 грн. 40 коп., оскільки фактично середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.03.2017 року по 13.11.2017 року становить 165 робочих днів та складає 37224 грн. 00 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПрАТ "ПЛАСТ" та згідно записів трудової книжки звільнений з посади інспектора охорони служби охорони 15.03.2017 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу ПрАТ "ПЛАСТ" № 14-к п.2 від 15.03.2017 року. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено в судовому засіданні, ПрАТ "ПЛАСТ" не здійснило повний розрахунок з [PERSON] при його звільненні. Відповідно до довідки ПрАТ "ПЛАСТ" № 431 від 01.11.2017 року [PERSON] дійсно працював за основним місцем роботи в ПрАТ "ПЛАСТ" інспектором охорони та розмір його середньомісячної заробітної плати - 4512,00 грн., середньоденної заробітної плати - 225,60 грн.. Заборгованість по заробітній платі на день його звільнення складає - 13859,33 грн. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 13859 грн. 33 коп. За змістом положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Виходячи з положень вказаної норми, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 16.03.2017 року. За змістом положень п.п. 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем має братись за основу кількість робочих днів, яка згідно даних, наданих суду відповідачем, за період з 16.03.2017 року по 13.11.2017 року включно становить 165 днів. З огляду на вищенаведені норми, з урахуванням того, що розмір середньоденного заробітку позивача становить 225 грн. 60 коп., середня заробітна плата за затримку розрахунку за період з 16.03.2017 року до 14.11.2017 року, тобто в межах позовних вимог, на отримання якої має право позивач на підставі ст. 117 КЗпП України, складає 37224 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, з ПрАТ "ПЛАСТ" підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 13859 грн. 33 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.03.2017 року по 13.11.2017 року включно в загальній сумі 51083 грн. 33 коп. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. За змістом статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплату судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial