Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач Фейсбук, Інк. (Facebook, Ink.) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та просив суд: достроково повністю припинити дію свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг щодо усіх послуг 35 класу МКТП, для яких знак зареєстровано. Та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг про дострокове повне припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». Позовні вимоги мотивовані тим, що знак для товарів та послуг (торговельна марка) «я люблю пиво» за свідоцтвом України № [NUMBER] не використовувалась в Україні протягом останніх п`яти років щодо усіх послуг 35 класу МКТП, для яких вона зареєстрована. Ухвалою суду від "24" липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на "24" вересня 2020 року. Також, ухвалою суду від "24" липня 2020 року про забезпечення позову заборонено Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] іншим особам та щодо припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку (знак для товарів і послуг) у зв`язку із відмовою від неї власника повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили; заборонено [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , повністю або частково передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] та припиняти дію свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг шляхом відмови від нього повністю або частково набрання рішенням суду по даній справі законної сили. Крім того судом на підставі клопотання позивача, відповідача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, замінено на Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), ідентифікаційний номер 31032378; місцезнаходження: вул. Глазунова, 1, Kиїв-42, 01601 у зв`язку із тим, що "13" жовтня 2020 року Кабінетом міністрів України прийняте Розпорядження № 1267-р «Про Національний орган інтелектуальної власності». Згідно зазначеного Розпорядження, на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від"16" червня 2020 року № 703-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" визначено, що державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. Відповідно, органом, що уповноважений здійснювати дії із внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку із достроковим припиненням дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, а також опублікування відповідної інформації в офіційному бюлетені «Промислова власність», буде Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності». Відповідач Укрпатент в судове засідання "18" лютого 2021 року не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив. Відповідач - [PERSON] в судове засідання "18" лютого 2021 року не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач [PERSON] не використовує зареєстровану торговельну марку «я люблю пиво» за свідоцтвом України № [NUMBER] більше ніж п`ять останніх років до дати звернення до суду із позовною заявою, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтва. Згідно частини першої статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. До об`єктів права інтелектуальної власності згідно частини першої статті 420 ЦК України належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Згідно статті 492 ЦК України, частини другої статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно частини 4 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку, яка зареєстрована для послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Згідно абзаців 1-4 частини четвертої статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У такому разі дія свідоцтва або дія міжнародної реєстрації в Україні може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва чи міжнародної реєстрації не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами є обставини, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва чи міжнародної реєстрації, зокрема обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством. Для цілей цього пункту використанням торговельної марки власником свідоцтва вважається також використання її з дозволу власника свідоцтва іншою особою. Аналіз означених норм Закону дозволяє дійти висновку, що при достроковому припиненні дії свідоцтва на знак для товарів і послуг, обов`язок доведення факту використання знака покладений на власника відповідного знаку. Згідно частини першої статті 426 ЦК України способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Згідно частини четвертої статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки. Згідно абзацу 4 частини першої статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Аналіз означених норм Закону дає підстави стверджувати, що, виходячи з правової сутності торговельної марки, умовою належного його використання є безпосереднє та фактичне використання саме стосовно товарів і послуг, для яких цю марку зареєстровано. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона досилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже для вирішення спору щодо дострокового припинення повністю дії свідоцтва України [NUMBER] позивач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач [PERSON] - безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання торговельної марки «я люблю пиво» за свідоцтвом України № [NUMBER] . Законом України від 16.09.2014 року № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої» була ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21.03.2014 р. в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27.06.2014 року в м. Брюсселі (далі - «Угода про асоціацію»). Згідно пункту b статті 157 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію цілями цієї Глави є, зокрема, досягнення належного та ефективного рівня охорони і захисту прав інтелектуальної власності. Згідно статті 158 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки. Статтею 198 Підрозділу 2 частини другої Глави 9 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохтисячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, то власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання. Аналогічну норму містить і частина друга статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року, відповідно до якої для подання вимоги про скасування знака надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знака. Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно статті 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України, встановлює Закон України «Про міжнародні договори України», і статтею 19 цього Закону встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Отже, враховуючи, що 01.09.2017 року Угоду про асоціацію ратифіковано Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 року, набрала чинності 01.09.2017 року, у повному обсязі до відносин щодо дострокового припинення дії свідоцтв України та міжнародних реєстрації на знаки для товарів і послуг з підстави їх невикористання мають застосовуватися положення статті 198 Угоди про асоціацію. Враховуючи статтю 198 Угоди про асоціацію, дія свідоцтва України та міжнародної реєстрації може бути достроково припинена у разі, якщо торговельна марка без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати. Позивач Фейсбук, Інк. (Facebook, Ink.) стверджує, що відповідач [PERSON] не використовує зареєстровану торговельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] більше п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтв, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтв, а на підтвердження своїх доводів позивач посилається на письмові докази. Так, надані суду документи свідчать про те, що представник позивача провів дослідження та перевірку щодо використання торговельних марок за свідоцтвом України № [NUMBER] , звернувшись до компетентних органів із відповідними запитами. За відомостями Асоціації Торгової нумерації України «ДжіЕс1 Україна» не присвоювались глобальні номери товарних позицій (штрих-кодів) щодо послуг, у складі назв чи описів яких заявлено словесне позначення «я люблю пиво». Зазначене підтверджується Довідкою Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕс1 Україна» вих. № 029/01 від 10.02.2020 року. Згідно абзацу 8 частини третьої Положення про штрихове кодування товарів, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції № 255 від 20.08.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2002 р. за № 733/7021, право суб`єкта господарювання на використання присвоєного Асоціацією «ДжіЕс1 Україна» Префікса GS1 підприємства та ідентифікаційного номера GS1 посвідчується відповідним свідоцтвом Асоціації «ДжіЕс1Україна», яке видається в заявницькому порядку на безоплатній основі. Згідно листа Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 22.01.2020 року за вих. №97/24 станом на 22.01.2020 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] . Згідно листа вих. 10/3-2020 від 26.03.2020 року Всеукраїнської громадської організації «Українська Асоціація Маркетингу», станом на 26.03.2020 року, ВГО «Українська Асоціація Маркетингу» не володіє інформацією про використання в Україні, протягом останніх п`яти років, [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) торговельної марки «я люблю пиво» відносно послуг для яких вона зареєстрована. Відповідно до Статуту Всеукраїнської Громадської організації «Українська Асоціація Маркетингу» метою створення та діяльності даної організації є сприяння розвитку різних аспектів ринкових відносин в Україні шляхом пропаганди ідей маркетингу та захист законних соціальних, економічних, творчих, вікових та інших спільних інтересів своїх членів. Для досягнення мети Організація реалізує, зокрема, такі завдання: Надання експертних, інформаційних консультацій членам Організації та іншим зацікавленим особам; Організація та проведення незалежних маркетингових досліджень актуальних питань економічних, політичних, наукових та соціальних проблем для членів Організації та інших зацікавлених осіб; Інформаційне забезпечення, розробка та наповнення комп`ютерного банку даних щодо маркетингової інформації для членів Організації тощо. Позивач з посиланням на вищевказані письмові докази вважає, що торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] не використовувалась відповідачем [PERSON] в Україні протягом п`яти років до дати звернення до суду із позовною заявою. При цьому відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу використання торговельної марки за свідоцтвом України № [NUMBER] . В ході розгляду справи не встановлено наявність перешкод у відповідача [PERSON] щодо використання торговельної марки за свідоцтвом України № [NUMBER] та суду відповідачем [PERSON] не було надано будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що перешкоджають використанню торгівельних марок незалежно від волі власника свідоцтва, як і не надано доказів і можливості введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання марки особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Частина четверта статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» містить положення, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Так, відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 578 від 14.06.2011 року), у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо припинення дії свідоцтва повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» від 23.08.2016 за № 585, Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати Державну службу інтелектуальної власності, поклавши на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності; установити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності. Як вже було встановлено судом раніше, 14.10.2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 року № 703-IX, яким визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року №1267-Р «Про національний орган інтелектуальної власності» від 13.10.2020 № 1267-р на виконання пп.1 1 п. 7 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» визначено, що Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. Тому суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» внести до Державного реєстру Свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про дострокове припинення свідоцтвом України № [NUMBER] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» або іншому чинному офіційному виданні державної системи охорони інтелектуальної власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами свої вимоги, а відповідачем не спростовано їх обґрунтованість, що є підставою для задоволення позову повністю. З огляду на те, що на час видачі спірного патенту закладом Установи не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Таким чином, оскільки судом задоволено позов у повному обсязі з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову - 5255 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved