Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до Роменської ВК № 56 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції з суду. Позов обґрунтовує тим, що він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Роменській ВК (№56). 02 серпня 2016 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року № 585/2487/16-ц/15689/16, в якому йому повідомлялося, що на його адресу суд направляє копію ухвали по справі № 585/2487/16-ц/15689/16 від 12.07.2016 року за його позовом до Роменської ВК № 56 про зобов»язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі 01 серпня 2016 року за № 4056, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі. Крім того, 09 березня 2017 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2017 року № 585/438/17/4087/2017, в якому йому повідомлялося, що суд направляє йому копію заперечень відповідача по справі № 585/438/17 Роменської ВК № 56 та додані до них документи. Одночасно повідомлялося, що розгляд вказаної справи призначено на 22 березня 2017 року в режимі відеоконференції. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, 09 березня 2017 року за № 757, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі. Вищевказані листи були адресовані конкретно на його ім»я. На його звернення про те, чому ця кореспонденція суду не зареєстрована в Журналі в закритому вигляді з приміткою «Закритий конверт» та вручене йому у відкритому вигляді, тобто без конверта, в якому вона надійшла, відповідач пояснити відмовився. З огляду на зазначене відповідач не виконав приписів ч. 4 ст. 113 КВК України та п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1304/5, чим порушив його права на таємницю кореспонденції з суду, передбачені ч. 2 ст. 7 КВК України, ст. 31 Конституції України, ч. 1 ст. 306 ЦК України та ч. 1 ст. 8 Конвенції. Протиправність поведінки відповідача полягає у невиконанні юридичного обов»язку, встановленого нормами права. Незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, так як здійснивши умисний неодноразовий перегляд кореспонденції суду, адресованої на його ім.»я, відповідач порушив його цивільне право на таємницю кореспонденції. Протиправні дії відповідачіа створили конфлікт між сторонами, який викликав у нього нервове потрясіння та тривалу нервову напругу. Він зневірився в авторитеті державної влади, представником якої є відповідач. Протиправна поведінка відповідача лягла на нього психологічним тягарем, оскільки відповідач не забезпечив його тримання під вартою в умовах, які відповідають принципові поваги до людської гідності, щоб спосіб і метод заходу не завдавали йому душевного страждання чи мук, які перевищували б неминучий рівень страждання, властивого тримання під вартою, і щоб з огляду на практичні вимоги ув»язнення його здоров»я і добробут були належним чином забезпечені. Внаслідок протиправних дій відповідача він втратив спокій, сон та працездатність, що обмежило його діяльність для створення матеріальних і духовних благ, необхідних для задоволення його потреб, що безумовно не сприяло покращенню його стану здоров»я. Завдану йому моральну шкоду із врахуванням характеру та обсягу душевних страждань він оцінює у 8000 грн., яку просить стягнути із відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в ній, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Роменської ВК № 56 [PERSON] позов не визнала і пояснила, що 02 серпня 2016 року представником відповідача у канцелярії суду було отримано на руки пошту у відкритому вигляді і засвідчено факт отримання у розписці, яку було повернуто суду. Серед пошти знаходилися повідомлення, адресовані ДУ «Роменська ВК № 56» для засудженого [PERSON], у якому повідомлялося про направлення копії ухвали. Крім того, 09 березня 2017 року представником відповідача було отримано на руки пошту у відкритому вигляді і засвідчено факт отримання у розписці, яку було повернуто суду. Серед пошти знаходилися повідомлення для засудженого [PERSON], у якому повідомлялося про призначення його справи до розгляду. Ці повідомлення надійшли у відкритому вигляді, без конверта, тому згідно вимог Наказу МЮУ № 101/5 від 17.01.2017 року були зареєстровані в канцелярії установи. Кореспонденція направлялася із суду, була у відкритому вигляді, але це були процесуальні документи, які стосувалися безпосередньо Роменської ВК № 56, та позивача у справах про оскарження дій відповідача, а тому це були документи, які відповідачу відомі. Вважає, що всі дії відповідача в даному випадку щодо реєстрації кореспонденції є законними, чітко регламентовані чинним законодавством, виконані у відповідності до вимог Наказу, тому в жодному разі не могли заподіяти моральної чи іншої шкоди позивачу, вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та незаконними. Посилання засудженого на втрату працездатності є безпідставним, оскільки згідно долученої характеристики, він не працює, знаходиться на повному державному утриманні, тому ніяких додаткових зусиль для виживання не потребує. Крім того, з наданої начальником відділення характеристики вбачається, що засуджений підтримує соціально корисні зв»язки шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, що свідчить про відсутність порушення нормального ритму життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з січня 2015 року працює начальником сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі. [PERSON] звертався із заявами про працевлаштування, оскільки не має посад, то не був працевлаштований. [PERSON] кореспонденція, яка була відкрита, без конверту, складались акти про відмову отримувати дану кореспонденцію [PERSON] і вона була повернута назад до суду. Чи відвідував психолог Вдовенко засудженого [PERSON] після цих подій не пам»ятає. Чи може бути влаштований [PERSON] на роботу, не знає. Доходів позивач зараз не має. Ніяких змін у поведінці засудженого не помічав. [PERSON] проявляв невдоволення діями Роменської ВК № 56 про вручення кореспонденції у відкритому конверті. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб під час відправки кореспонденції, адресованої з суду. Встановлено, що позивач відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Роменській виправній колонії (№56). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія № 56». 02 серпня 2016 року відповідач вручив [PERSON] лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року № 585/2487/16-ц/15689/16, в якому йому повідомлялося, що на його адресу суд направляє копію ухвали по справі № 585/2487/16-ц/15689/16 від 12.07.2016 року за його позовом до Роменської ВК № 56 про зобов»язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі 01 серпня 2016 року за № 4056, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі (а. с. 6). Крім того, 09 березня 2017 року відповідач вручив засудженому [PERSON] лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2017 року № 585/438/17/4087/2017, в якому йому повідомлялося, що суд направляє йому копію заперечень відповідача по справі № 585/438/17 Роменської ВК № 56 та додані до них документи. Одночасно повідомлялося, що розгляд вказаної справи призначено на 22 березня 2017 року в режимі відеоконференції. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, 09 березня 2017 року за № 757, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі (а. с. 7). Дані обставини визнала в судовому засіданні представник відповідача та підтвердила, що дійсно 02 серпня 2016 року та 09 березня 2017 року представниками колонії було отримано на руки у відкритому вигляді вхідну кореспонденцію, адресовану державній установі «Роменська виправна колонія № 56» для засудженого [PERSON], засвідчено факт отримання у розписці, яку було повернуто до суду. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому відповідно до ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнані сторонами по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування. Винятками можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинності чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо. Частинами 1, 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (з змінами та доповненнями внесеними законом від 08.04.2014 року) визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів», прийнятого 8.04.2014 року, яким було унесені зміни до ч.4 ст.113 КВК України було передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом та забезпечити перегляд і скасування центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Вищезазначений Закону України набрав чинності з 07.05.2014 року. В той же час, наказ Міністерства юстиції України № 1969/5 «Про затвердження змін до деяких наказів Міністерства кримінальних покарань» був прийнятий лише 24.11.2014 року і ним були внесені зміни, зокрема і до п. 4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» та в абзаці другому слова «організацій та прокурору» замінено словами «організацій, до суду та прокуророві». Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який приділяє особливу увагу питанню ефективного використання ув'язненими права на подання заяви. Він зазначав, що ув'язнені перебувають в особливо вразливому становищі, оскільки їх листування із Судом і з рештою зовнішнього світу залежить від адміністрації установ виконання покарань (див., наприклад, рішення від у справі «Котлец проти Румунії» (<…>), заява № 38565/97, п. 71, від 3 червня 2003 року). Суд завжди наголошував на важливості дотримання конфіденційності кореспонденції Суду із заявниками, оскільки вона може містити скарги на дії адміністрації пенітенціарних установ або їхніх працівників. Розкриття листів, які надійшли із Суду чи адресовані йому, може призвести до того, що вони будуть прочитані, що, як легко можна уявити, породжує ризик того, що при нагоді працівники пенітенціарної установи можуть помститися засудженому, про якого йдеться (див. рішення у справах «Кляхін проти Росії» (Klyakhin v. Russia), заява № 46082/99, п. 118, від 30 листопада 2004 року; «Мєченков проти Росії» (Mechenkov v. Russia), заява № 35421/05, п. 123, від 7 лютого 2008 року, та «Понушков проти Росії» (Ponushkov v. Russia), заява № 30209/04, п. 80, від 6 листопада 2008 року). Отже, кореспонденція для засудженого [PERSON], адресована Роменським міськрайонним судом Сумської області 29 липня 2016 року, хоча і не була переглянута шляхом відкривання конверту, так як була отримана для вручення засудженому у відкритому вигляді, адресувалася позивачу вже після набрання чинності Закону України, яким були внесені зміни до Кримінально-виконавчого кодексу України, і тому працівники відповідача не мали законних підстав для отримання кореспонденції для засудженого у вигляді, який надавав можливість її перегляду. А тому працівники колонії не мали законних підстав для отримання кореспонденції та її реєстрації в журналі вхідної кореспонденції. Тому суд прийшов до висновку, що відповідачем було порушено право [PERSON] на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року. Щодо кореспонденції, направленої 24 лютого 2017 року Роменським міськрайонним судом у цивільній справі № 585/438/17, то згідно супровідного листа встановлено, що на адресу [PERSON] направлялися копії заперечень відповідача по справі № 585/438/17 Роменської виправної колонії УДПтС України в Сумській області № 56 та додані до них документи (а. с. 7). Відповідно до ст. 27 ЦПК України (в редакції станом на 09.02.2017 р.) особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом. Згідно ст. 128 ЦПК України (в редакції станом на 09.02.2017 р.) після одержання копій ухвали про відкриття провадження у справі і позовної заяви відповідач має право подати суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення. Згідно ст. 191 ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 р.) у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, кореспонденція суду від 24 лютого 2017 року, а саме: заперечення відповідача - Роменської виправної колонії УДПтС України в Сумській області № 56, та додані до них документи, згідно законодавства, могли бути вручені позивачу - засудженому [PERSON] безпосередньо відповідачем по цивільній справі № 585/438/17 ДУ «Роменська ВК № 56». Тому в цій частині суд вважає, що порушень прав позивача на таємницю кореспонденції не відбулося. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Згідно ст. 23 ч.2 п.2 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. На підставі\~\~положеннями\~\~п. 5 постанови Пленуму ВС України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. В суду немає сумніву в тому, що своїми неправомірними діями Роменська ВК 56 заподіяла моральні страждання [PERSON], було порушено його право на таємницю кореспонденції, передбачене р.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 31 Конституції України та ст. 113 ч.4 КВК України. Внаслідок цих дій позивачу\~\~було завдано моральну шкоду. Відповідно до заяви про надання психологічної допомоги засудженому [PERSON] надано психологічну допомогу 23.03.2017 року. Згідно психологічної характеристики і характеристики [PERSON] дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за вольовими якостями рішучий, наполегливий, підтримує соціально корисні зв»язки шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, на даний час не працевлаштований у зв»язку з бажанням працювати за своєю спеціальністю. Відповідно до Витягу з медичної картки амбулаторного хворого засудженого [PERSON] оглядом психіатра 03.02.2011 року психотичних розладів не виявлено; наступні огляди психіатром [PERSON] відбулися 17 лютого 2014 року і 05 серпня 2014 року, психотичної симптоматики не виявлено (а. с. 23). Крім того, згідно заяви [PERSON] 15 березня 2017 року він звертався до начальника Роменської ВК № 56 про надання йому психіатричної допомоги. А саме: просив направити йому психолога відділу соціально виховної та психологічної роботи [PERSON] для надання йому психологічної допомоги, 23 березня 2017 року психологічну допомогу надано, про що мається підпис засудженого [PERSON] та психолога [PERSON] (а. с. 9). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях [PERSON], які він зазнав у зв'язку з незаконними діями відповідача по перегляду його кореспонденції, адресованої з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року. Між незаконними діями ДУ «Роменської ВК № 56» та завданням [PERSON] моральної шкоди існує причинний зв'язок. Як на підставу для задоволення позову про стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. позивач посилався на те, що дії відповідача, а саме: порушення його права на таємницю кореспонденції з суду, завдали йому моральної шкоди, між ним та адміністрацією виник конфлікт, він втратив спокій, сон та працездатність, що посилило його душевні страждання. Суд вважає, що позивач довів виникнення конфлікту між ним та відповідачем після вручення йому кореспонденції із суду у відкритому конверті, оскільки в аналогічних випадках складалися акти (а. с. 74), а тому суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода. Водночас те, що позивач втратив спокій, сон та працездатність після вручення йому кореспонденції, то в цій частині позивачем не надано належних і допустимих доказів. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер порушення, ступінь вини відповідача, глибини душевних страждань та шкоди, яку відчуває "середньостатистична", "звичайна" людина, що "нормально" реагує на вчинюване щодо неї правопорушення. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи, що від порушення не настало жодних негативних наслідків, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з ДУ «Роменська ВК № 56» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 100 грн. Позивача [PERSON] на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» слід звільнити від сплати судового збору. Враховуючи надану довідку Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» про те, що згідно до затвердженого плану асигнувань загального фонду бюджету на 2017 рік витрати на оплату будь яких судових зборів не передбачені, суд в порядку ст. 141 ЦПК України вважає, що відповідача слід звільнити від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог… Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial