Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

10.06.2015 року до Коростенського міськрайонного суду надійшла позовна заява Коростенського міжрайонного прокурора про визнання недійсним договору дарування. 18.01.2016 року прокурор подав заяву про відмову від позову та зняття арешту з майна. Ухвалою суду від 18.01.2016 року прийнято відмову прокурора від позову та закрито провадження у справі за позовом Коростенського міжрайонного (місцевого) прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", Бехівського кар"єроуправління Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. 28.04.2016 року прокурор подав заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. 23.11.2016 року заява керівника Коростенської місцевої прокуратури про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишена без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24.01.2017 року вищевказану ухвалу від 23.11.2016 року скасовано, справу повернуто на новий розгляд. В судовому засіданні прокурор Клименко В.М. заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами підтримав, просив її задовольнити. Представник ПАТ "Українська залізниця" надав клопотання в якому зазначив про можливість розгляду заяви у його відсутності та висловив свою позицію з приводу поданої прокурором заяви. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з"явились, про причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. В справі наявне заперечення [PERSON] на заяву про перегляд рішення у зв" язку з нововиявленими обставинами, подане суду 02.06.2016 року. Дослідивши матеріали, додані до заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.365 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Частиною 1 ст.362 ЦПК України передбачено, що заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом трьох місяців з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" у постанові № 4 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ. У зв'язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення. Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі. Заяву про перегляд рішення у зв"язку з нововиявленими обставинами прокурор мотивував тим, що підставою для відмови від позову стала постанова про закриття виконавчого провадження у зв"язку з добровільним виконанням рішенням суду щодо сплати [PERSON] коштів в рахунок відшкодування шкоди в сумі 98017, 61 гривня, яка була винесена на підставі довідки №760 від 21.09.2015 року. В подальшому стало відомо, що дані викладені в цій довідці є неправдивими. Отже, фактичне виконання є істотною обставиною для розгляду вказаної справи, вказана обставина існувала на час постановлення оскаржуваної ухвали, про наявність заборгованості не було відомо та не могло бути відомо прокурору, оскільки існувала постанова про закінчення виконавчого провадження, яка була скасована лише 07.04.2016 року, а тому наявні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що Коростенська міжрайонна прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", Бехівського кар"єроуправління Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування автомобіля, посилаючись на те, що вказаний договір є фіктивним та укладений з метою уникнення від обов"язку по відшкодуванню шкоди, стягнутої рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21.11.2014 року, оскільки обдарована є дружиною [PERSON], автомобіль фактично із володіння останнього не вибув, що свідчить про відсутність наміру створити правові наслідки. Просив визнати недійсним договір дарування від 11.06.2013 року, зобов"язати [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль марки GREAT WALL Hover, державний номер [NUMBER]. Одночасно просив покласти судові витрати на відповідачів. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав. Вказав, що інформації про місцезнаходження автомобіля та взагалі щодо його наявності у сторони відповідача на даний час не має. Так, рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21.11.2014 року задоволено позов Коростенського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Житомирської області, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України, Відокремленого структурного підрозділу Бехівського кар"єроуправління до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочинними діями та стягнуто з [PERSON] на користь Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства транспорту та зв'язку України в особі Бехівського кар'єроуправління спричинену матеріальну шкоду в розмірі 98017, 61 гривню. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.01.2015 року вказане рішення залишено без змін. 11.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування автомобіля марки GREAT WALL Hover, 2007 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER]. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., зареєстровано в реєстрі за №2758. На час укладання даного договору будь-яких заборон по відчуженню зазначеного автомобіля не існувало. Договір був укладений задовго до ухвалення рішення суду від 21.11.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі даного договору Коростенським ВРЕР 12.06.2013 року за [PERSON] було зареєстровано вищевказаний автомобіль, отже настали правові наслідки передбачені оспорюваним договором. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, згідно вказаної норми Закону зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Частиною 1 ст. 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. При цьому жодними нормами чинного законодавства не встановлено заборони укладання правочинів між дружиною та чоловіком. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи наведене у суду є підстави для скасування ухвали суду від 18.01.2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та прийняття нового рішення про відмову в позові, оскільки сторона позивача не надала будь-яких достовірних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, які ґрунтуються лише на припущеннях. Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до п. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Outcome: approved