Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводський районний суд м. Кременчука із позовом про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що є наймачем однієї кімнати жилою площею 12,4 м.кв. в квартирі спільного заселення, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Також, у вказаній квартирі проживає [PERSON]. З метою реалізації права на приватизацію, 14.11.2016р. вона звернулась до КП "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради щодо видачі їй свідоцтва про право власності, Однак, у передачі житла у власність їй було відмовлено через те, що спірна квартира з 20.07.1994 року зареєстрована на праві приватної власності за іншою особою. Вважає, що відмова у приватизації не заснована на законі, оскільки у спірній квартирі вона проживає з 1982 року і на час приватизації квартири також мала право на її частину. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON], просила суд скасувати розпорядження органу приватизації № 4698/1 від 20.07.94 року про передачу в приватну власність [PERSON] квартири №7 в буд.5 по вул.Театральній ( колишня назва Воровського) в м.Кременчуці Полтавської області; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, квартиру [ADDRESS] (колишня назва Воровського) в м.Кременчуці Полтавської області, видане Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради згідно розпорядження від 20.07.94 року № 4698/1 на ім'я [PERSON]; визнати неправомірним усунення її від участі в приватизації квартири. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачі, Кременчуцька міська рада Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, в судове засідання 19.04.2017р. не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень до суду не надсилали. Відповідач, КП "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради в судове засідання 19.04.2017 року не зявилось, надіслало клопотання про розгляд справи без участі його представника. При ухваленні рішення покладалось на розсуд суду. Відповідач, [PERSON] та його представник, [PERSON], не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції закону, що діяла на момент приватизації квартири) Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки (надалі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. В ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], яка складається з 1 кімнати жилою площею 12,4 кв.м. та проживає у даній квартирі з 01.09.1982р., що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембутсервіс» від 20.03.2016р., копією паспорту громадянина України серії КО 410180 та копією картки форми Б щодо осіб зареєстрованих у [INFO]. 14.04.2016р. [PERSON] звернулась до КП "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради із заявою щодо приватизації займаної нею кімнати у квартирі [ADDRESS]. 11.05.2016р. вона отримала відповідь за №01-12/141 про те, що вищевказана квартира за даними архівного обліку значиться приватизованою іншим громадянином в 1994 році, в зв'язку з чим її документи були повернуті. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1994 року [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації № 4698/1 від 20.07.1994 року є власником квартири №7 в будинку №5 по вул.Театральній (колишня назва Воровського) в м.Кременчуці Полтавської області, загальна площа квартири становить 33,40 кв.м.. Згідно наданої суду технічної документації(експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку) квартира [ADDRESS] є квартирою спільного заселення і її загальна площа становить 63 кв.м.. Вказане також підтверджується довідкою КП МБТІ від 26.08.2016р. за вих.61/3154. Таким чином, внаслідок приватизації [PERSON] набув право власності на 33,40 кв.м. із загальної площі 63 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. Решта вищевказаної квартири фактично перебуває в комунальній власності, хоча відповідно до свідоцтва про право власності від 20.07.1994 року [PERSON] є її єдиним власником, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію даного житла. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію частини квартири [ADDRESS] і у зв'язку з цим її права підлягають судовому захисту шляхом скасування розпорядження органу приватизації № 4698/1 від 20.07.94 року про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло. Вказаний спосіб захисту інтересів позивача на думку суду не призведе до порушення прав відповідача, [PERSON], оскільки останній не буде позбавлений можливості повторно звернутись до органу приватизації з відповідною заявою щодо приватизації займаного ним житлового приміщення в квартирі [ADDRESS]. Позовна вимога [PERSON] про визнання неправомірним усунення її від участі в приватизації квартири, не підлягає задоволенню, оскільки відповідачами не було вчинено умисних дій направлених на усунення [PERSON] від участі в приватизації квартири [ADDRESS]. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: partial