Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] 17.05.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що із відповідачем у справі [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 14.05.2018 року. Наразі дочка проживає із нею, дитина здорова. Самостійно позивачка не здатна забезпечити неповнолітню доньку усім необхідним для достатнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Натомість батько дитини, відповідач у справі, здоровий та працездатний, інших утриманців не має, володіє нерухомим майном та транспортним засобом, працює у ТОВ "Жмеринський молокозавод" на посаді головного інженера, маючи регулярний та стабільний заробіток. Посилаючись на викладене, просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 22.05.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано п`ятиденний термін для усунення недоліків. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 29.05.2019 року за наслідком усунення недоліків позову відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.22). Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи. Відповідачу [PERSON] судом було надіслано ухвалу про відкриття за зареєстрованим у встановленому законом адресою його проживання у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України. Відповідач у поданому ним відзиві позовні вимоги визнав частково. Посилаючись на обставини свого проживання із непрацездатним батьком, якого він має на утриманні, та недостатню аргументацію позову і недоведеність доказами його обгрунтування, вважає доцільним та справедливим стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини доходів, що за його підрахунками становитиме 1450 грн. щомісячно. Позивачем [PERSON] не представлено відповіді на відзив. З огляду на вказане вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , власне батьківство щодо якої також не заперечено відповідачем за змістом відзиву. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7), який розірвано рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.05.2018 року (а.с.8-9). Згідно довідки КП "Жмеринкакомунсервіс" від 11.05.2019 року №1400, до складу сім`ї позивача [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять матір [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно копії паспорту [NUMBER] (а.с.30), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.31), довідки Квартального комітету "Добробут" м.Жмеринка від 04.06.20019 року (а.с.32), до складу сім`ї відповідача [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , входить батько [PERSON] , [INFO] . З довідки ТОВ "Жмеринський молокозавод" від 12.06.2019 року №44 вбачається, що заробітна плата (дохід) відповідача [PERSON] на вказаному підприємстві за період з 01.12.2019 року до 31.05.2019 року становила 34576,84 грн., середній розмір отримуваних виплат після утримання податків та інших обов`язкових платежів перевищує 4600 грн. на місяць. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині [PERSON] до досягнення нею повноліття відповідачем [PERSON] , який є її батьком. З огляду на досліджені докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку добровільно утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Суд визнає недоведеним позивачем всупереч власного обов`язку обгрунтованості заявленого розміру оспорюваних аліментів, оскільки нею не доведено належними та допустими доказами наявність у відповідача особистого рухомого або нерухомого майна, а також відсутність у нього інших утриманців. При цьому представленими у встановленому порядку належними та допустими доказами відповідачем доведено наявність у нього непрацездатного батька, що становить його обов`язок надання останньому утримання також. Разом з тим, суд визначає неаргументованими доводи відповідача про достатність надання ним утримання фактично у рівних розмірах сукупно в межах половини власного неповнолітній дочці та непрацездатному батькові, надто з огляду на підстави отримання останнім власного доходу у виді пенсії за віком. Відтак з урахуванням повідомлених позивачем обставин стосовно задовільного стану здоров`я неповнолітньої доньки, водночас враховуючи встановлений законом пріоритет першочергового забезпечення батьками інтересів неповнолітньої дитини суд визначає необхідним достатнім надання відповідачем аліментного утримання розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років, а також узгоджується із визнаним відповідачем грошовим еквівалентом з огляду на положення п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146, згідно яких утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить платнику аліментів, після утримання з нього податків. Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання дитини у сукупності із наданням аналогічного утримання позивачем за рівності відповідного обов`язку батьків та з урахуванням наявності на її утриманні також непрацездатної за віком матері, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із визначенням розміру оспорюваних аліментів у вказаному меншому від заявленого обсязі. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. щодо вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved