Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

17.10.2017 до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 18.10.2017 відкрито провадження в справі. 31.10.2017 року позивач подала до суду заяву про забезпечення її позову. Ухвалою судді від 02.11.2017 заяву [PERSON] про забезпечення її позову до [PERSON] про поділ майна подружжя - залишено без руху. Ухвалою судді від 07.11.2017 вказану вище заяву [PERSON] повернуто заявникові. 21.11.2017 до Кобеляцького районного суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Ухвалою суду від 27.11.2017 накладено арешт на майно, яке знаходиться у [PERSON] . Судовий розгляд вказаної справи призначений на 28.02.2018. 28.02.2018 в судове засідання не з`явився відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Далеко А. І., будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, однак від останнього надійшла телефонограма про перенесення розгляду справи, в зв`язку з його хворобою. 28.02.2018 ухвалою суду наступний розгляд справи призначено в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 30.03.2018. 28.02.2018 від [PERSON] надійшла заява про забезпечення доказів. 30.03.2018 ухвалою суду задоволено клопотання про забезпечення доказів для чого зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди та надати доступ представникам комунального підприємства «Кобеляцьке бюро технічної інвентаризації» до усіх приміщень будинку з господарчими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Підготовче засідання відкладено до 14.05.2018. 05.04.2018 на ухвалу суду про забезпечення доказів надійшла апеляційна скарга. 14.05.2018 ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 19.06.2018. 19.06.2018 ухвалою суду до участі в справі як співвідповідач залучений [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 05.09.2018. 05.09.2018 ухвалою суду оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.10.2018. 18.10.2018 справа не розглядалася, в зв`язку з відпусткою головуючого судді Тесленко Т. В. Справа перенесена на 04.12.2018. 04.12.2018 в підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Пелих О. В. заявив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 04.12.2018 ухвалою суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено, провадження у справі зупинено. 17.12.2018 на ухвалу суду про призначення судової будівельно-технічної експертизи надійшла апеляційна скарга. 05.02.2019 постановою Полтавського апеляційного суду ухвала Кобеляцького районного суду про призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи скасована та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. 25.02.2019 ухвалою судді поновлено провадження в справі, підготовче засідання призначено на 26.03.2019. 26.03.2019 адвокатом Пелих О. В. надано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, [PERSON] заявив про уточнення, роз`яснення та доповнення питань, поставлених представником позивача [PERSON] на вирішення експертизи. 26.03.2019 ухвалою суду призначена судова будівельно-технічна експертиза з урахуванням питань сторін, поставлених на вирішення експертом, провадження у справі зупинено. 28.05.2019 до Кобеляцького районного суду надійшов висновок експертизи. 29.05.2019 ухвалою судді Кобеляцького районного суду провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 09.07.2019. 09.07.2019 позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, сторони заявили про виклик свідків в судове засідання, пояснили що інших доказів не надаватимуть. Ухвалою суду від 09.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.09.2019. 12 вересня 2019 року представник позивача - адвокат Пелих О. В. надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки задіяний при розгляді іншої справи в Другому апеляційному адміністративному суді. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися. Ухвалою суду від 12.09.2019 відкладено розгляд справи на 29.10.2019. В позові [PERSON] вказувала, що бажає визнати житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , що успадкований відповідачем після смерті його матері, в якому вони спільно проживали та вели господарство - об`єктом права, її та відповідача, спільної сумісної власності подружжя; розподілити в натурі вказаний будинок та приватизовану земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарчих будівель та споруд на дві рівні частини або з незначним відступом від таких, на одну з яких визнати за нею право власності, а на іншу за відповідачем. Розподілити між ними в натурі, порівно: теплицю, 36 курей, 2 свині, 5 вуликів бджіл, 4 відра меду, 5 куб. м дров, електромлин, бензопилу, 100 банок консервів, бензокосу, 2 столи, 20 дощок, 500 цеглин, 10 карнизів, 4 корита, 3 люстри,сервант кухонний, антену супутникову, телевізійну антену, 2 кущі агрусу, 10 кущів смородини, 9 кущів винограду, 5 саджанців фруктових дерев, які знаходяться в [ADDRESS] . Визнати за позивачем право особистої приватної власності на: бак металевий з кукурудзою, дерев`яний ящик, 1 велику бочку дерев`яну, 2 бочки дерев`яні малі, диван гірчичного кольору з дерев`яними бильцями, плиту газову, 3 шафи кухоні, 1 балон газовий, 5 мішків пшениці, живі квіти, телевізор германського виробництва, ліжко металеве, які знаходяться в [ADDRESS] . В доповненні до позову [PERSON] прохала суд визнати за нею право власності на 1/2 частку веранди літ. "а", веранди літ "б1", сараю літ. "В", літнього душу літ. "Д", що розташовані в [ADDRESS] . В зустрічній позовній заяві, поданій 21.11.2017 [PERSON] , зазначено, що він з позовом [PERSON] він не згодний, оскільки після припинення ними спільного проживання в квітні 2017 року, позивач забрала з собою значну частину придбаного за їх спільні кошти майна, а тому прохав суду розподілити їх майно порівну, а саме: холодильну камеру СНАЙГА, холодильник АТЛАНТ, бензокосу Т350, бензопилу Урал, ручну пилку Урал, електронасос БЦ11-201,1, пральну машину Малютка САТУРН, велику пральну машину САТУРН, велосипед жіночий "Україна", мопед Верховина, всього на суму 30 000 грн. Це майно знаходиться за адресою : [ADDRESS] . У змінах, уточненнях та доповненні до зустрічної позовної заяви [PERSON] прохав суд розподілити в натурі майно між ним та відповідачем порівну, виділивши йому холодильник АТЛАНТ вартістю 5000,00 грн, бензокосу Т350 вартістю 3000,00 грн, бензокосу УРАЛ вартістю 2000,00 грн, велику пральну машину САТУРН вартістю 5000,0 грн, а всього майна на 15 000,00 грн. Інше майно залишити [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] та її предстаник адвокат Пелих О. В. підтримали позовні вимоги. [PERSON] пояснила суду, що житловий будинок з господарчими побудовами та спорудами по [ADDRESS] її колишній чоловік [PERSON] отримав як спадкове майно після смерті своєї матері. Вони спільно під час проживання в зареєстрованому шлюбі прибудували веранду до житлового будинку, до сараю прибудували приміщення, побудували два нових сараї, літній душ, здійснили газифікацію. Однак добудови були проведені без будь-яких дозвільних документів. Наразі в неї відсутні будь-які документи на придбання будівельних матеріалів. [PERSON] бажає провести й розподіл іншого рухомого майна, а саме теплицю вартістю 2160 грн, 36 курей вартістю по 60 грн за одну курку, 2 свині вартістю по 15 000 за одну свиню, 5 вуликів бджіл вартістю 10000 грн, 4 відра меду вартістю 4000 грн, електромлин вартістю 1500 грн, бензопилу вартістю 3000 грн, бензокосу вартістю 2500 грн, стіл вартістю 50 грн, стіл вартістю 50 грн, 20 дощок вартістю 300 грн, 500 червоних цеглин вартістю 1500 грн, 10 карнизів вартістю 500 грн, 4 корита вартістю 200 грн, 3 люстри по 200 грн за кожну, сервант кухонний 200 грн, антену супутникову 1500 грн, телевізійну антену 170 грн, 2 кущі агрусу по 40 грн за кожен, 10 кущів смородини по 40 грн за кожен на 400 грн, 9 кущів винограду по 70 грн за кожен на 630 грн, 5 саджанців фруктових дерев по 100 грн за кожне дерево, зазначила що агрус, смородина, виноград та дерева ростуть на садибній ділянці [PERSON] та вона претендує на відшкодування їх вартості в грошовому виразі. Також вона бажає щоб суд визнав право власності на її особисте майно, а саме бак металевий з кукурудзою вартістю 500 грн, дерев`яний ящик вартістю 500 грн, одну велику бочку вартістю 200 грн, диван гірчичного кольору вартістю 2000 грн, плиту газову "Грета" 2005 року випуску вартістю 3000 грн, три шафи кухонні вартиістю по 500 грн за кожну, 1 балон газовий вартістю 100 грн, 5 мішків пшениці вартістю по 60 грн за один на суму 300 грн, телевізор германського виробництва вартістю 2000 грн, ліжко металеве вартістю 500 грн, а також живі квіти, що ростуть в землі на земельній ділянці [PERSON] [PERSON] пояснила, що всі перелічені нею речі є у володінні [PERSON] , їх вартість вона зазначила на свій розсуд, однак будь-яких письмових доказів про наявність вказаних речей та про оцінку цих речей в неї немає, бо [PERSON] не допускає її до домогосподарства. Позов [PERSON] вона не визнає, бо того майна, на яке [PERSON] претендує в неї немає в наявності. [PERSON] та адвокат Далеко А. І.- представник [PERSON] й [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, пояснили суду, що перелічених в позовній заяві [PERSON] речей в будинку по [ADDRESS] немає. Житловий будинок розташований на приватизованій земельній ділянці, яка належала матері [PERSON] . Як житловий будинок, так і земельну ділянку [PERSON] отримав у спадщину після смерті своєї матері. Все, те майно, що [PERSON] зазначила в своїй позовній заяві відсутнє. За час спільного проживання вони разом придбали: холодильну камеру СНАЙГА, холодильник АТЛАНТ, бензокосу Т350, бензопилу Урал, ручну пилку Урал, електронасос БЦ11-201,1, пральну машину Малютка САТУРН, велику пральну машину САТУРН, велосипед жіночий "Україна", мопед Верховина, всього на суму 30 000 грн. Це майно забрала [PERSON] та утримує його за адресою [ADDRESS] . 17 квітня 2018 року приватним нотаріусом Кобеляцького нотаріального округу були посвідчені договори дарування між [PERSON] та [PERSON] за якими [PERSON] подарував [PERSON] належний йому будинок [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу [PERSON] забрала всі речі, що були придбані під час спільного проживання в шлюбі, а також в присутності депутата було проведено розподіл консервованою продукцією та продуктами харчування. Суд, заслухавши строни, їх представників адвокатів Пелиха О. В . , Далеко А. І., пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перевіривши та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги як [PERSON] так і [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] претендують на проведення розподілу сільного майна, придбаного під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі виділення їм у власність рухомого майна, наявність та оцінка якого ними не підтверджується ніякими доказами. Також [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів про наявність 18 курей, 1 свині, 2-х вуликів, 4 відра меду, 5 кубічних метрів дров 250 цеглин, двох люстр, супутникової антени та бензопили. [PERSON] не підтвердив належними та допустимими доказами наявність холодильної камери СНАЙГА, холодильника АТЛАНТ, бензокоси Т350, бензопили Урал, ручної пилки Урал, електронасоса БЦ11-201,1, пральної машини Малютка САТУРН, великої пральної машини САТУРН, велосипеда жіночого "Україна", мопеда Верховина. В первісній позовні заяві, що була подана до суду 17.10.2017 [PERSON] просила суд визнати житловий будинок з господарчими будявлями та спорудами [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки під час підготовчого судового засідання було виявлено що добудови до будинку, а саме веранда літ."а", веранда літ."б1", сарай літ "В", літній душ "Д" є самочинним будівництвом, [PERSON] змінила свої позовні заяви та в порядку вирішення справи по суті просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку веранди літ."а", веранди літ."б1", сараю літ "В", літнього душу "Д", що розташовані в [ADDRESS] [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою станом на день вирішення справи по суті є приватною власністю [PERSON] . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В описовій частині висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 17-19 ( т. 2 а. с. 140-156) зазначено, що головною річчю при проведенні досліджень з визначення технічної можливості поділу (виділу) частки домоволодінь є житловий будинок. Господарські будівлі та споруди ( сараї, гаражі, літні кухні, тощо) є приналежною річчю до житлового будинку і разом з ним складають одне ціле. Спочатку проводиться дослідження щодо можливості поділу житлового будинку, а далі, у разі можливості поділу житлового будинку, виконується поділ господарських будівель і споруд. Згідно поставленого питання необхідно визначити можливість розподілу на дві рівні частини веранди літ."а", веранди літ."б1", сараю літ "В", літнього душу "Д", що розташовані в [ADDRESS] . Веранда літ. "а" відноситься до літніх приміщень житлового будинку, веранда літ."б1", сарай літ."В" та літній душ літ."Д" відносяться до господарських будіель і споруд. В даному випадку веранда літ."а", веранда літ."б1", сарай літ "В", літній душ "Д" є приналежною річчю до житлового будинку і не можуть бути розділені без житлового будинку. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, а тому виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Вимога [PERSON] про визнання за нею права власності 1/2 частку веранди літ."а", веранди літ."б1", сараю літ "В", літнього душу "Д", що розташовані в [ADDRESS] не може бути задоволена. Вимогу про матеріальну компенсацію за створені самочинні прибудови та господарські будівлі [PERSON] не заявляла та докази про вартість понесених подружжям витрат на таке будівництво не надавала. Також відсутнє в натурі й інше майно, яке могло б бути розділене між сторонами в справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed