Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

покликаючись на те, що під час ухвалення судового рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, представник позивача адвокат Мікосянчик І.Ю. у поданій до суду 23 листопада 2021 року заяві просить ухвалити додаткове рішення у справі №570/5084/20 про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 14 454 грн. 80 коп. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати особисті пояснення сторін з приводу даної заяви, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду заяви, дійшов висновку про можливість розглянути заяву без виклику сторін у судове засідання та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористались правовою допомогою. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року у справі № 570/5084/20: - задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження відносно батька дитини та стягнення аліментів; - визнано громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07 жовтня 2020 року); - ухвалено внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07 жовтня 2020 р.), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [INFO] " та змінивши по батькові дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ", ім`я, дату та місце народження дитини - залишити без змін; - ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; - ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з 17 грудня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років - [INFO] ; Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Також, вищевказаним рішенням суду: - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп; - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.; - стягнуто з [PERSON] в дохід держави (отримувач: ГУК у Рiвн.обл/Рівнен. р-н/22030101; номер рахунку (ІВАN): UA728999980313151206000017295, банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку 38012494, МФО 899998) судовий збір у розмірі 1 681 грн. 60 коп. 23 листопада 2021 року представник позивача адвокат адвокат Мікосянчик І.Ю. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №570/5084/20 про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 14 454 грн. 80 коп. На підтвердження понесених витрат у вказаному розмірі до заяви долучено копії додаткової угоди від 30 вересня 2021 року про розірвання договору б/н про надання правової допомоги від 30.11.2020 року, акта наданих послуг від 30 вересня 2021 року, договору № 25 про надання правової допомоги від 05 жовтня 2021 року, копію квитанції №0.0.2352126039.1 від 22 листопада 2021 року, акта наданих послуг від 18 листопада 2021 року, рахунку-фактури № 21-510 від 19 липня 2021 року, квитанції №48 від 19 липня 2021 року. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.1,2 ч.3 вказаної статті Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в ч.4 ст.62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.1 та 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року вже було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу адвоката Панчини П.Є. у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для повторного стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаних витрат. Судом встановлено, що окрім адвоката Панчини П.Є. правову допомогу позивачу у цій справі надавав адвокат Мікосянчик І.Ю. за договором № 25 про надання правової допомоги від 05 жовтня 2021 року. Відповідно до акта наданих послуг від 18 листопада 2021 року вартість послуг адвоката Мікосянчика І.Ю. становить 3 000 грн. 00 коп., які позивач вже сплатила згідно квитанції №0.0.2352126039.1 від 22 листопада 2021 року. Як вбачається з рахунку-фактури № 21-510 від 19 липня 2021 року вартість судової експертизи становить 7 614 грн. 00 коп., яку позивач оплатила згідно квитанції №48 від 19 липня 2021 року. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, вартість судової експертизи,

Outcome: approved