Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувася в суд з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та ПП "ЛАВІТА" був укладений договір іпотеки № МІУ-92-08 відповідно до якого ПП «ЛАВІТА» передало ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» комплекс будівель реєстраційний номер 5485229. Згідно тексту договору зазначений комплекс нежитлових будівель складається з адмінбудинку з прибудовою (літера А, а) - 73,6 кв.м.; кімнати зразків (Літера 3) - 28,2 кв.м.; споруд (№1, 2); замощення (№ ІІ); криниці (літера К); магазину (літера Б) 192,5 кв.м,; складу сипучих товарів з підвалом (літера В пд В) - 1113,6 кв.м.; матеріального складу (літера Д) - 567,6 кв.м.; нежитлової будівлі (літера Г) 58,4 кв.м.; майстерні (літера М) 25,1 кв.м.; сторожки з ґанком (літера - Н) -7,2 кв.м.; складу (літера Є) - 6,8 кв.м.; вбиральні (літера Е), що розташована на земельній ділянці по вул. Українській, 7 в с. Поташ, Маньківського району Черкаської області. Земельна ділянка в іпотеку не приймалася, так як згідно з законом мала зазначатися площа цієї ділянки, її реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. Факт не передачі земельної ділянки в іпотеку додатково засвідчує інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний № 45589237 від 13.10.2015 р. У вступній частині договору допущено ряд неточностей, а саме: відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №640876 виданого виконавчим комітетом Потаської сільської ради 02.11.2006 р. вище зазначений комплекс не має таких обєктів як адмінбудинок з прибудовою (літера А, а); замощення (№ ІІ); нежитлова будівля (літера Г); склад (літера Є). Натомість до складу комплексу крім всіх інших об'єктів входять: адмінбудинок з прибудовою, Ж. а; замощення, І: нежитлова будівля. Є: склад. [PERSON] з вище наведеного в іпотеку було передано майно, якого немає у власності в іпотекодавця. Ще одна неточність відображена в п. 4 договору, де сказано, що право власності на комплекс зареєстровано 02.11.2008 року, що в часовому проміжку на 7 місяців пізніше, ніж укладений сам договір іпотеки. Але найгрубіша неточність, а можливо й прямий умисел, має місце в п. 3 договору. Так, при ринковій вартості комплексу в 2 741 540,00 грн., (підтверджується висновком про експертну оцінку майна, складеного 24.12.2007р. експертом [PERSON]) та вартості нерухомого майна в розмірі 2 319 350,00. зазначеного Маньківським виробничим відділком КП «Черкаське ООБТІ» в витязі з реєстру від 14.02.2008 р. в п. 3 договору узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки становить лише 526807,00 грн. Тому питання, звідки виникла занижена більш ніж у 5 разів вартість предмету іпотеки потребує детального дослідження під час судового розгляду, так як ціна предмету іпотеки, що зазначена в договорі, порушує права позивача, як співвласника іпотекодавця. Позивач припускає, що при складанні договору іпотекодержатель навмисне прописав таку вартість майна, а іпотекодавець, неуважно прочитавши договір, помилково зрозумів, що дана сума зазначена в доларах США. (на той час курс гривні по відношенню до долара США становив трошки більше ніж 5:1) адже дана грошова одиниця зазначається в попередньому пункті. Перед укладанням договору не була отримана згода власника у вигляді рішення засновників ПП «ЛАВІТА». Дана норма зазначена і в розділі 7 статуту іпотекодавця. Крім того, відповідно до статуту саме засновнику, а не директору надається право на укладання договорів. Крім того, підлягають сумніву наявність повноважень у заступника начальника відділення №27 (м. Умань) філії «Полтавське РУ» ВАТ «[PERSON] та Кредит» [PERSON], на укладання договору іпотеки, адже відповідно до пп. ї) п. 5.20 статуту іпотекодержателя лише голова правління банку може видавати довіреності на право укладання договорів. Позивач являюся основним власником ПП «ЛАВІТА» (97,3 % власності в частці статутного капіталу підприємства), тому стверджує, що договір іпотеки № МІУ-92-08 від 11.04.2008 р. грубо порушує право власності позивача, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов з уточненнями підтримав. Представник відповідача ПАТ "Банк"[PERSON] та Кредит" до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду без поважних причин не зявився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, у відсутності відповідача. Представник відповідача пп "ЛАВІТА" в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнав та просив справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та пп "Лавіта" був укладений договір іпотеки № МІУ-92-08 відповідно до якого пп «Лавіта» передало ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» комплекс будівель реєстраційний номер 5485229. Згідно тексту договору зазначений комплекс нежитлових будівель складається з адмінбудинку з прибудовою (літера А, а) - 73,6 кв.м.; кімнати зразків (Літера 3) - 28,2 кв.м.; споруд (№1, 2); замощення (№ ІІ); криниці (літера К); магазину (літера Б) 192,5 кв.м,; складу сипучих товарів з підвалом (літера В пд В) - 1113,6 кв.м.; матеріального складу (літера Д) - 567,6 кв.м.; нежитлової будівлі (літера Г) 58,4 кв.м.; майстерні (літера М) 25,1 кв.м.; сторожки з ґанком (літера - Н) -7,2 кв.м.; складу (літера Є) - 6,8 кв.м.; вбиральні (літера Е), що розташована на земельній ділянці по вул. Українській, 7 в с. Поташ, Маньківського району Черкаської області. Земельна ділянка в іпотеку не приймалася, так як згідно з законом мала зазначатися площа цієї ділянки, її реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. Факт не передачі земельної ділянки в іпотеку додатково засвідчує інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний № 45589237 від 13.10.2015 р. У вступній частині договору допущено ряд неточностей, а саме: відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №640876 виданого виконавчим комітетом Потаської сільської ради 02.11.2006 р. вищезазначений комплекс не має таких обєктів як адмінбудинок з прибудовою (літера А, а); замощення (№ ІІ); нежитлова будівля (літера Г); склад (літера Є). Натомість до складу комплексу крім всіх інших об'єктів входять: адмінбудинок з прибудовою, Ж. а; замощення, І: нежитлова будівля. Є: склад. [PERSON] з вище наведеного в іпотеку було передано майно, якого немає у власності в іпотекодавця. Ще одна неточність відображена в п. 4 договору, де сказано, що право власності на комплекс зареєстровано 02.11.2008 року, що в часовому проміжку на 7 місяців пізніше, ніж укладений сам договір іпотеки. Також неточність міститься в п. 3 договору. Так, при ринковій вартості комплексу в 2 741 540,00 грн., (підтверджується висновком про експертну оцінку майна, складеного 24.12.2007р. експертом [PERSON]) та вартості нерухомого майна в розмірі 2 319 350,00. зазначеного Маньківським виробничим відділком КП «Черкаське ООБТІ» в витязі з реєстру від 14.02.2008 р. в п. 3 договору узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки становить лише 526807,00 грн. Перед укладанням договору не була отримана згода власника у вигляді рішення засновників пп «ЛАВІТА». Дана норма зазначена і в розділі 7 статуту іпотекодавця. Крім того, відповідно до статуту саме засновнику, а не директору надається право на укладання договорів. Згідно ч. 1ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Згідно п. 3 ст. 1 ст. 18 ЗУ "Про іпотеку" опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер,що є істотною умовою договору. Згідно ст.41 Конституції України закріплене право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Аналізуючи докази по справі, суд вважає посилання позивача є не безпідставними, під час укладання договору іпотеки від 11.04.2008 року сторонами договору та нотаріусом, яка посвідчувала договір, порушені вимоги ст. 203 ЦК України, що призвело до настання наслідків, передбачених ст. 215 ЦК України, тобто визнання вказаного договору недійсним. Таким чином, суд вважає, що сторони укладаючи договір та нотаріус, яка його посвідчувала, діяли не згідно закону і тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стянути понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved