Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що рішенням Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 15 червня 2011 року №186 "Про передачу земельних ділянок у власність" надано згоду його батьку - [PERSON] на виготовлення технічної документації по розробленню Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,90 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,65 га, що знаходяться в с.Кривичі Рівненського району, на замовлення його батька ПП " [PERSON] " у 2011 році виготовило на його ім`я технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на землю для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, однак [INFO] його батько помер так і не завершивши процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок, а на даний час він як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна свого батька позбавлений можливості завершити розпочату його батьком процедуру приватизації, оскільки рішенням Дядьковицької сільської ради від 03.06.2020 року № 863 надано дозвіл його брату - [PERSON] на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,30 га із земель запасу (сільськогосподарського призначення), що призводить до зменшення земельної ділянки, передбаченої для обслуговування жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , позивач звернувся до суду із даним позовом і просить визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок: площею 0,125 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою [ADDRESS] ; та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0391 га, розташовану за адресою: с.Кривичі, Рівненського району, Рівненська області. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами було залучено [PERSON] , який подав до суду позов до Дядьковицької сільської ради Рівненського району та позивача за первісним позовом [PERSON] . В позовній заяві він вказував, що прийнявши спадщину після смерті батька - [PERSON] , він набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно й з правом на завершення приватизації всієї земельної ділянки в селі Кривичі Рівненського району Рівненської області загальною площею 0,90 га, в тому числі: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та площею 0,65 га для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просить його задоволити, а в задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами відмовити. Зазначив, що між ним і його братом [PERSON] виник спір з приводу завершення розпочатої їхнім батьком приватизації земельної ділянки площею 0,9 га. З приводу цього вони неодноразово зверталися в Дядьковицьку сільську раду і спеціаліст-землевпорядник їм сказала, що вони мають право на приватизацію 0,45 га кожен. Попри це, рішенням сільської ради передано у власність його брату [PERSON] земельну ділянку площею 0,23 га, яка знаходиться біля будинку, а він скористався правом на приватизацію і оформив право власності на земельні ділянки площею 0,15 га недалеко від будинку та на земельну ділянку площею 0,12 га за селом. Він як власник 1/2 частини житлового будинку має право і на 1/2 частину земельної ділянки, але біля будинку землю він не зміг приватизувати, оскільки вона передана у власність брата. Зважаючи на це просить позов задоволити, а в задоволенні позову третьої особи відмовити. Представник позивача, адвокат Мельничук С.В., в суді позов підтримав і просить його задоволити, а в задоволенні позову третьої особи відмовити. Пояснював, що [PERSON] дали дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,9 га, але після виготовлення технічної документації загальна площа земельної ділянки за результатами вимірювань складала 0,8882 га, з яких 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку та три земельні ділянки загальною площею 0,6382 га для ведення особистого селянського господарства. Біля будинку була земельна ділянка площею 0,33 га для обслуговування житлового будинку і ведення сільського господарства, а земельна ділянка площею 0,1448 га була в полі за селом, як і земельна ділянка площею 0,4121 га, з яких 0,12 га приватизував позивач [PERSON] , а 0,29 га залишається не приватизованими. [PERSON] розробив технічну документацію на 0,125 га для обслуговування житлового будинку, але поки таку технічну документацію погоджували, за рішенням сільської ради його брат [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,2385 га біля будинку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Таким чином [PERSON] було надміру передано 0,08 га. Вважає позов третьої особи [PERSON] , безпідставним, оскільки не надано жодних доказів того, що його права були порушені, а тому просить в такому позові відмовити. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] в суді первісний позов не визнав і просить відмовити у його задоволенні, а його позов задоволити. Зазначив, що він звернувся до сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки біля хати і на підставі рішення Дядьковицької сільської ради він приватизував 0,2383 га. Представник третьої особи із самостійними вимогами, адвокат Мушкеєв В.В., в суді первісний позов не визнав, і пояснив, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки право на завершення приватизації є майновим правом і його недоречно ділити на частки. Обидва брати мають право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,9 га, що вони частково і зробили, а тому вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а позов третьої особи підлягає до задоволення. Представник третьої особи із самостійними вимогами, адвокат Романчук І.І., в судовому засіданні первісний позов не визнала, а позов третьої особи з самостійними вимогами підтримала з мотивів, наведених у судовому засіданні самим [PERSON] та іншим його представником, адвокатом Мушкеєвим В.В. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, Дядьковицької сільської ради Драганчук В.В. в суді первісний позов [PERSON] та позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] не визнала і просить відмовити в їх задоволенні, оскільки із земель запасу сільської ради неможливо виділити земельні ділянки такою площею, як просять сторони у позовних заявах. Як [PERSON] так і [PERSON] вже скористалися правом на приватизацію і отримали у власність земельні ділянки із тих земельних ділянок, які мав намір отримати у власність їх батько. Залишаються не приватизованими 0,40 га і таку земельну ділянку на даний час не виділено нікому. Вважає позови безпідставними і просить відмовити в їх задоволенні. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що Рішенням Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 15 червня 2011 року № 186 "Про передачу земельних ділянок у власність" надано згоду - [PERSON] на виготовлення технічної документації по розробленню Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,90 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,65 га, в с.Кривичі Рівненського району. На підставі вказаного рішення ПП "Геоземсфера" у 2011 році була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на землю для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] в с.Кривичі, Верхівська сільська рада Рівненського району Рівненської області. За наслідками розроблення вказаної технічної документації, загальна площа земельних ділянок, обчислена за результатами вимірювань складає 0,8882 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства 0,6382 га. [INFO] [PERSON] помер і спадкоємцями його майна згідно заповіту від 14 листопада 2006 року, посвідченого виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Рівненського району є його сини [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі, які вчасно звернулися до нотконтори із заявами про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони, успадкувавши майно після смерті свого батька [PERSON] , 18 вересня 2012 року уклали договір розподілу спадкового майна, згідно якого позивачу [PERSON] у власність перейшла Ѕ частина вказаного будинку та земельна ділянка (пай) площею 4,06 га на території Верхівської сільської ради Рівненського району, а його брату [PERSON] у власність перейшла Ѕ частина вказаного житлового будинку. Такий розподіл мав місце тому, що [PERSON] успадкував земельну ділянку (пай) площею 5,21 га на території Верхівської сільської ради після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , отримавши в нотконторі 05 липня 2011 року Свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням Рівненського районного суду від 02 серпня 2017 року було проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями, за яким [PERSON] виділено 52% житлового будинку, а [PERSON] 48% житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , а право приватної спільної часткової власності на вищевказане майно припинено. Позивач [PERSON] своїй частині будинку, яка становить 1/1 частки, присвоїв нову поштову адресу: [ADDRESS] і 02.08.2018 року виготовив на нього технічний паспорт. А в частини будинку [PERSON] , яка також становить 1/1 частки, залишилась адреса: [ADDRESS] . 28.01.2020 року [PERSON] також виготовив технічний паспорт на свій будинок. Рішенням Верхівської сільської ради Рівненського району № 727 від 28.03.2018 року затверджено проект землеустрою щодо виділення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1521 га в с.Кривичі Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Рішенням Верхівської сільської ради Рівненського району № 728 від 28.03.2018 року затверджено проект землеустрою щодо виділення у власність [PERSON] земельної\~ділянки площею 0,1279 га в с.Кривичі Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району № 1180 від 11.10.2020 року затверджено проект землеустрою щодо виділення у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2383 га в с.Кривичі Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Отже на даний час немає тієї земельної ділянки загальною площею 0,8882 га, приватизацію якої розпочав [PERSON] , оскільки його сини скористалися своїм законним правом на приватизацію земельної ділянки і вже приватизували частину вказаної земельної ділянки. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п."г" ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст.152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України. Згідно з абзацом 2 п.1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. \~ \~ \~ \~Суд не оспорює того, що [PERSON] та [PERSON] , оформивши спадщину на житловий будинок, мали право звернутися із спільною заявою про завершення процедури приватизації земельної ділянки загальною площею 0,8882 га, яку розпочав їх батько. \~ \~ \~ \~Однак, на даний час, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] , а також позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] є безпідставними і до задоволення не підлягають. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги в обох позовах є ідентичними і випливають із одних і тих же підстав. Зокрема, дійсно як і у [PERSON] так і у [PERSON] як спадкоємців після смерті їхнього батька [PERSON] виникло право на завершення розпочатої батьком приватизації земельної ділянки загальною площею 0,8882 га в с.Кривичі Рівненського району. \~ \~ \~ \~Однак як [PERSON] , так і [PERSON] свого часу не скористалися правом на завершення розпочатої їх батьком процедури приватизації земельної ділянки. Вони ж пішли іншим шляхом, написавши заяви в сільську раду і приватизувавши земельні ділянки, скориставшись своїм законним правом на приватизацію земельних ділянок. Ті земельні ділянки, які були приватизовані [PERSON] та [PERSON] входили до складу тих земельних ділянок, приватизацію яких розпочав батько сторін [PERSON] . Тобто, на даний час із земельної ділянки загальною площею 0,8882 га, приватизацію якої розпочав [PERSON] , вільними є 0,3696 га, оскільки [PERSON] і [PERSON] скористалися своїм правом на приватизацію і вони вже приватизували 0,5186 га. А тому зараз визнання за ними права на завершення приватизації жодним чином не поновить їх прав, адже вказані земельні ділянки вже приватизовані ними ж самими. \~ \~ \~ \~Крім того, сторони жодним доказом не підтвердили наявність на даний час в цілому земельної ділянки загальною площею 0,8882 га, приватизацію якої розпочав їх батько. А стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також представник сільської ради пояснила в суді, що фактично біля будинку немає земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Там фактично є 0,11 га з цим цільовим призначенням. \~ \~ \~ \~Тому суд не може визнати право на приватизацію земельних ділянок, площами, вказаними у позовних заявах, оскільки таких земельних ділянок фактично немає. \~ \~ \~ \~Фактично на даний час між [PERSON] та [PERSON] існує спір з приводу встановлення меж земельних ділянок, на яких знаходяться належні їм об`єкти нерухомого майна, а тому ті позовні вимоги, які ставляться в позовних заявах сторін по даній справі, ніяким чином не зможуть вирішити існуючий між ними спір. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А ч.2 цієї статті ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що сторони в даному випадку обрали неналежний спосіб захисту. Тому їм пропонувалося скоригувати позовні вимоги, можливо провести експертизу, але вони таким правом не скористалися. Таким чином заявлені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, не доведені належними доказами, а тому до задоволення не підлягають. \~ \~ \~ \~У зв`язку із відмовою в задоволенні обох позовів, судові витрати необхідно покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed