Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, 3-я особа Солонянський районний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 13 жовтня 2020 року до суду подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вимоги банку не є безспірними. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 у справі №192/1565/13-ц позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволені частково, визначений за укладеним кредитним договором №DNU0GK08661584 від 21.02.2008 станом на 05 червня 2013 року розмір кредитної заборгованості в сумі 169806.04 (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шість) доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - в сумі 55873.33 долари США, заборгованості по процентам за користування кредитом - в сумі 34168.93 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - в сумі 1050.71 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором - в сумі 70597.27 доларів США, штрафу - в сумі 31.39 долар США (фіксована частина) та в сумі 8084.51 долари США (процентна складова), що еквівалентно 1 356 750 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 27 копійок за курсом НБУ станом на 05 червня 2013 року. Зазначеним рішенням звернуто стягнення на належний позивачу житловий будинок [ADDRESS] загальною площею площею 64,70 кв.м, житловою площею 44.60 кв.м в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNU0GK08661584 від 21.02.2008 станом на 05 червня 2013 року в розмірі 1 356 750 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 27 копійок. Зазначає, що письмова вимога банку ним отримана не була, а поданий банком документ про подачу вимоги до кур`єрської служби не є належним підтвердженням отримання вимоги банку. У виконавчому написі в порушення строку, визначеного ст. 91 Закону України «Про нотаріат», зазначено про пред`явлення виконавчого напису до виконання протягом 3 років, замість 1 року. Виконавчий напис стягувачем пред`явлено до виконання з порушенням річного строку, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 21.07.2020, тобто через 1 рік 1 місяць. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушеннями положень ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. 13 жовтня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява, ухвала суду від 07.10.2020 виконана. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково зазначив, що розмір заборгованості визначений рішенням суду від 13.05.2015, яке набрало законної сили, підтвердженням чого є відомості Єдиного реєстру судових рішень. З часу винесення рішення банк не приймав заходи до стягнення заборгованості у визначений рішенням суду спосіб. Банк звертався до суду з вимогами про зміну порядку та способу виконання рішення суду, однак у 2018 році Солонянським районним судом АТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено. Вважає, що банк саме у зв`язку з відмовою суду звернувся до нотаріусу та надав кредитний договір, договір іпотеки, розрахунок заборгованості станом на час звернення до нотаріуса, хоча заборгованість за якою проведено стягнення визначена рішенням суду. Зазначив, що банк таким чином, провів подвійне стягнення заборгованості та двічі звернув стягнення на предмет іпотеки і за рішенням суду і за виконавчим написом. Також посилався на порушення нотаріусом Бондар І.М. процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог банку при зверненні до нотаріуса, тобто вимоги банку не були безспірними. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в суд представника не направив, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Пояснень щодо позову не надала. Третя особа - Солонянський районний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, причини неявки суду не повідомила, пояснення по справі не надала. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін по справі про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, чергове відкладення судового розгляду не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та третіх осіб. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на підставі заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» № б/н від 17.06. [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1746, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження: м.Дніпропетровськ, місце роботи - фізична особа - підприємець. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №DNU0GK08661584, посвідченого 22.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А. за реєстровим № 584, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна,запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «приватбанк», МФО 305299, у розмірі: -Заборгованість за кредитом - 56249,89 доларів США; -Заборгованість за відсотками - 38 125,66 доларів США; -Комісія - 1 521,48 доларів США; -Пеня - 300 177,09 доларів США, що всього становить 396 074 (триста дев`яносто шість тисяч сімдесят чотири) долари США 12 центів, що за курсом НБУ на 04.12.2019 становить 10 920 042 (десять мільйонів дев`ятсот двадцять тисяч сорок дві) гривні 32 копійки; -Витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 10 923 542 (десять мільйонів дев`ятсот двадцять три тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 32 копійки. Строк, за який провадиться стягнення - десять років одинадцять місяців чотирнадцять днів, а саме з 21.02.2008 по 04.02.2019. Постановою від 21 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62482204 з виконання виконавчого напису №1746 виданого 21.06.2020 ПН Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Постановою від 21.07.2020 у виконавчому провадженні №62482204 накладено арешт на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. Визначено за укладеним між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" кредитним договором №DNU0GK08661584 від 21 лютого 2008 року станом на 05 червня 2013 року розмір кредитної заборгованості в сумі 169806.04 (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шість) доларів США, що еквівалентно 1 356 750 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 27 копійок за курсом НБУ станом на 05 червня 2013 року. Звернуто стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] загальною площею площею 64,70 кв.м, житловою площею 44.60 кв.м в рахунок погашення заборгованості за укладеним між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" кредитним договором №DNU0GK08661584 від 21 лютого 2008 року станом на 05 червня 2013 року в розмірі 1 356 750 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 27 копійок шляхом укладанням публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" від імені іпотекодавця [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, згідно з оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна, з правом отримання витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та здійснення всіх дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В задоволенні решти позову - відмовлено. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення суду набрало законної сили 20.06.2015. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»), Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься в Главі 14 Закону та Главі 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»), Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Однак, сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи не відображають заборгованості [PERSON] . Позивач посилається на неправомірність вимог банку з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, оскільки наявне рішення суду яким вже звернено стягнення на предмет іпотеки та визначена його заборгованість перед банком. Судом встановлено, що рішення суду від 13.05.2015 набрало чинності 20.06.2015. Нотаріусу про рішення суду банком не повідомлено, хоча вказаним рішенням визначена заборгованість [PERSON] станом 05.06.2013 року з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами, заборгованості з комісії, пені та штрафів, тобто з урахуванням всіх її складових. Спір щодо заборгованості відповідача за кредитним договором №DNU0GK08661584 від 21 лютого 2008 року судом вирішено по суті. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису розрахувавши заборгованість [PERSON] за період з 21.02.2008 по 04.02.2019, повторно стягнув заборгованість з позивача та повторно звернув стягнення на нерухоме майно позивача. Отже, суд вважає встановленим відсутність безспірної заборгованості [PERSON] перед банком та підстав для повторного звернення стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості приватному нотаріусу не було надано. Позивач в суді неодноразово зазначав, що вимоги банку він не отримував, хоча місця свого проживання з часу існування спору з АТ КБ «Приватбанк» не змінював. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що даних щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед банком та доказів вручення вимоги про усунення порушень приватному нотаріусу не було надано, а тому правові підстави для вчинення вказаного виконавчого напису у приватного нотаріуса були відсутні. Враховуючи наведене, наявні правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплаченим ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved