Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. В позові вказує, що 06 липня 2015 року в мережі Інтернет на сайті http : // rivnenews. com. ua/ index .php/ 2011- 10 -13 -10- 02 -35/ 5654 - v- bereznomu- rehional- v- pianomu -uhari- zruinuvav- ohorozhu- ta -vidmovlliaietsia- ii - remontuvaty було розміщено статтю "Регіонали" на виборах міського голови Березного прагнутимуть взяти реванш» в якій відповідач свідомо зазначає інформацію , що ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію та не відповідає дійсності. В зазначеній статті вказано наступне: «За словами [PERSON] у майбутніх виборах мера Березного планують взяти участь як мінімум два представники колишнього "злочинного режиму" [PERSON]. Мова йде про екс-голову Березнівської райдержадміністрації ігора [PERSON] та його заступника [PERSON]. "Руки цих людей по лікоть в "крові", на їхній совісті тисячі смертей, які ми мали під час Майдану, та маємо нині у зоні проведення АТО. Вони були співучасниками злочинів минулої влади, на мою думку, вони самі стали такими ж самими бандитами, шакалами, шавками того режиму. Натомість, сьогодні вони спокійно готуються до проведення виборів, на яких прагнуть реваншу. Замість того аби сидіти в тюремних камерах, иі "шавки" готуються до повернення у владу, аби продовжити дерибанити бюджет". Вказує, що відповідач зазначає , що « [PERSON] в приватних бесідах навіть на скриває того, що ситуація, коли простим людям якнайгірше, грає на його користь і його це радує. На його користь може й так, але чи на користь ие простим березнівчанам. які живуть не на вкрадені з "державного бюджету" кошти, а на заробітну платню в 1000 гривень? Питання риторичне»."Сьогодні, ми акумулюємо доказову базу про причетність цих горе-кандидатів до корупційних діянь у часи перебування при владі, та до спустошування бюджетних коштів. Ми зробимо доступною всю інформацію: хто в минулі роки мав доступ до "розпилювання" бюджетнихкоштів, чиї це були родичі, яка "шалена" націнка була на закупівлях товарів та наданнях послуг, за які кошти почали будуватися будинки та було придбано автомобілі. А коли запрацює Антикорупційне бюро ми обов'язково передамо ці матеріали детективам, і впевнені, що понести кримінальну відповідальність за свої антизаконні дії декому прийдеться точно. В свою чергу, незабаром ми оприлюднимо березнівчанам всю наявну у нас інформацію аби ті побачили хто знову прагне дірватися до "корита". Позивач зазначає, що вищезазначена інформація є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, оскільки к на день опублікування вищезазначеної статті, так і на сьогоднішній день жодних фактів вчинення ним кримінально-караних дій за період перебування на посаді заст. голови Березнівської РДА не існує , про що відомо і автору статті, яка є цинічним наклепом, з єдиною метою, - знеславити його як людину і публічну особу , яка за «логікою» автора статті не має права балотуватися, та бути обраним на виборні посади. Позивач просить суд визнати недостовірними , такими , що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості та звинувачення поширенні [PERSON] в статті"Регіонали" на виборах міського голови Берєзного прагнутимуть взяти реванш» , що опублікована 03 липня 2015 на вищевказаному сайті , зобов'язати [PERSON] спростувати зазначену в статті"Регіонали" на виборах міського голови Берєзного прагнутимуть взяти реванш» інформацію, щодо [PERSON] шляхом повідомлення про рішення, ухвалене по даній справі, включаючи публікацію його тексту, стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 1 0 000 (десять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати, які він має намір в подальшому перерахувати на рахунок благодійного фонду « Руєвит». 1. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем не надано доказів розміщення інформації в мережі інтернет, позивач не скористався правом на відповідь, немає доказів, що саме він опублікував статтю, він не є автором статті, стаття під такою назвою була розміщена на сайті " Рівненських новин", текст статті не відповідає дійсності, позивачем не доведено те, що це не так, відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009р. N1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи (надалі - Постанова №1) згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Проте, в судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представником не було доведено факт поширення спірної інформації саме відповідачем [PERSON] Суд приймає до уваги і ту обставину, що позивачем не надано належних та допустимих доказів розміщення спірної інформації на сайті http : // rivnenews. com. ua/ index .php/ 2011- 10 -13 -10- 02 -35/ 5654 - v- bereznomu- rehional- v- pianomu -uhari- zruinuvav- ohorozhu- ta -vidmovlliaietsia- ii - remontuvaty . Відповідно до ст 58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, покази лише позивача та його представника, за відсутності доказів розміщення інформації в мережі Інтернет. не можуть підтверджувати обставину розміщення інформації певного змісту на сайті http : // rivnenews. com. ua/ index .php/ 2011- 10 -13 -10- 02 -35/ 5654 - v- bereznomu- rehional- v- pianomu -uhari- zruinuvav- ohorozhu- ta -vidmovlliaietsia- ii - remontuvaty, адже саме позивач повинен довести факт поширення інформації. Покликання позивача на роздруківку спірного матеріалу з сайту http : // rivnenews. com. ua/ index .php/ 2011- 10 -13 -10- 02 -35/ 5654 - v- bereznomu- rehional- v- pianomu -uhari- zruinuvav- ohorozhu- ta -vidmovlliaietsia- ii - remontuvaty, є недоведеним, оскільки вказана інформація на сайті відсутня. Відповідно до п. 12 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 р. №1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Однак, в судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідач [PERSON] є автором спірного матеріалу . Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації у статті під заголовком « Регіонали" на виборах міського голови Березного прагнутимуть взяти реванш» , недостовірною, суд визначає характер такої інформації та з»ясовує, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно зі статтею 47-1 Закону України Про інформацію, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція). Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб»єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Суд звертає увагу на те, що дійсно стиль викладення вищезазначеного матеріалу є доволі нетерпимим, жорстким і таким, що може викликати обурення, почуття образи, але позивач не довів того, що інформація поширена саме вказаним відповідачем [PERSON] та з явним злим умислом. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що немає фактів, які б доводили, що зазначені вище висловлювання мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію [PERSON] та вирішуючи спір суд враховує зазначені вимоги закону, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України та те, що межі допустимої критики стосовно політиків, державних службовців, військовослужбовців, що діють як офіційні особи, більше відкриті для прийнятної критики, ніж приватні особи, а спростування відомостей, про які просив позивач, є оціночними судженнями . Крім того, позивач не надав суду жодного належного доказу про те, що поширена про нього інформація є відомостями, які містять фактичні дані. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Зазначені оціночні судження, думки та переконання не є предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб'єктивної думки й поглядів відповідача, не можуть бути перевіреними на предмет відповідності їх дійсності. Правильність думок і оцінок автора публікації можуть бути предметом думок та оцінок інших осіб, а не предметом повноважень судової влади, тому що визначати їх правильність у судовому порядку означає втручання в правовий статус громадянина. Жодних доказів спричинення позивачу моральної шкоди позивач [PERSON] суду не надав. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не встановлено факту поширення відповідачем [PERSON] недостовірної інформації щодо позивача [PERSON]та порушення його прав, а тому на підставі норм Конституції України, статті 277 Цивільного кодексу України, статті 47-1 Закону України Про інформацію, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного процесуального кодексу України, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed