Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Камянсько Дніпровська міжрайонна прокуратура звернулася до суду з позовною заявою про визнання незаконним та скасування розпорядження у частині, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку у частині, повернення земельної ділянки, в якій зазначає, що за 0,8 км на північ від північної околиці с. Гюнівка Великобілозерського району Запорізької області розташований обєкт культурної спадщини Курганна група, охоронний номер 4340-Зп. Курган взято під охорону відповідно до Наказу Міністерства культури України від 05.07.2011 № 11/0/16-11. Встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 19.05.2005 № 186 у порушення вимог ст.ст. 53,84 Земельного кодексу України та ст. 17 ЗУ «» Про охорону культурної спадщини, надано у приватну власність земельну ділянку громадянці [PERSON]. У подальшому на підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 11,3132 га серії ЗП № 117775. Водночас, на зазначеній земельній ділянці знаходиться обєкт культурної спадщини Курганна група, яка є археологічною памяткою місцевого значення. Тому просить, поновити строк позовної давності. Визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 19.05.2005 № 186 у частині надання у приватну власність земельної ділянки [PERSON], на якій розташована Курганна група, а саме кургани № 2, площею 0,0907 га. Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 117776 виданий [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, за кадастровим номером 2321183500:04:001:0002 у частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщений курган № 2 Курганної групи, площею 0,0907 га.; Зобовязати повернути [PERSON] на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку, на якій розміщений курган № 2 Курганної групи площею 0,0907 га, вартістю 729\~491,52 грн. межі та координати якого визначені проведеними топографо геодезичними роботами, розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 2321183500:04:001:0002,. Камянсько - Дніпровський міжрайонний прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився надавши письмові пояснення з приводу позову, в яких повністю підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві прокурора, та просить позовні вимоги задовольнити. А також, просять розглянути справу без представника Запорізької обласної державної адміністрації . В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] районної державної Адміністрації в Запорізькій області позов визнав просить його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали та показали, що вважають, що ні [PERSON] районою адміністрацією ні [PERSON] при винесені розпорядження про надання [PERSON] земельної ділянки, та при виготовленні та отримані Державного акту на земельну ділянку не були порушені ні вимоги ст..53, та 84 ЗК України. Вважають, що пізніше виявлена на даній земельній ділянці памятка архітектури не може бути підставою для визнання недійсним розпорядження та державного акту. Вважають, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" земельна ділянка повинні бути вилучена (викуплена) державну власність в установленому законом порядку. Просять в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. В судове засідання представник відділу культури і туризму [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області не зявився надіславши листа в якому просить проводити судові засідання без участі їхнього представника. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Розпорядженням голови районної державної адміністрації у [PERSON] районі від 19 травня 2005 року №186 прийняте рішення про відведення земельних ділянок у власність членам СФГ «Дасана» для ведення селянського (Фермерського) господарства, Надати у власність земельні ділянки членам селянського (фермерського) господарства громадянам: [PERSON] площею 11,3132 га, з урахуванням якісного стану ґрунтового покриву, передати фермерському господарству земельну ділянку площею 1,5380 га, в оренду на 49 років. На підставі вищевказаного розпорядження [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 117776 площею 11,3132 га., кадастровий №2321183500040010002 Відповідно до Акту технічного огляду обєкту культурної спадщини №3 від 02.03.2015 року, Камянсько-Дніпровською міжрайонною прокуратурою, разом із представниками відділу культури і туризму райдержадміністрації, проведено огляд технічного стану обєкту, охоронний №4340-Зп відповідно до якого, протягом останнього часу курган розорюється, що призвело до втрати верхнього шару насипу, зменшення висоти, та змінення форми. Згідно звіту з незалежної оцінки обєкта культурної спадщини памятки археології курган, охоронний № 4340-Зп - вартість памятки складає 729491,52 грн. Водночас на даній земельній ділянці знаходиться курган, який відповідно до паспорту є обєктом культурної спадщини, охоронний № 4340-Зп, площа якого складає 0,0907 га. Відповідно цього ж паспорту дану курганну групу знайдено у 2005 році. Відповідно до листа Комунального закладу центру охорони культурної спадщини Запорізької обласної ради, а також облікової картки обєкта культурної спадщини №4340-ЗП, облікова документація на дану памятку до 2006 року не виготовлялася та памятка взята на державний облік Наказом КМУ від 05.07.2011 року. Згідно з ст.53 ЗК України «До земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані: б) городища, кургани, давні поховання, пам'ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів;» Відповідно до ст.17 Закону України"Про охорону культурної спадщини" «Пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. …. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством.» Згідно ч.2 ст. 2 Закону України"Про охорону культурної спадщини", кургани віднесені до обєктів культурної спадщини. Таким чином суд вважає, що є порушення ст..17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" , але суд вважає, що ця обставини не є підставою для визнання недійсними розпорядження районної державної адміністрації та державного акту . Як було зясовано в судовому засіданні, що підтверджується і матеріалами справи, розпорядження голови районної державної адміністрації у [PERSON] районі про виділення у власність земельної ділянки [PERSON] винесено в 2005 році. Тоді ж і виданий Державний акт на право власності на дану земельну ділянку. Обєкт культурної спадщини №4340-ЗП був внесений до реєстру памяток археології 05.07.2011 року, тобто значно пізніше видання розпорядження про виділення земельної ділянки [PERSON] Таким чином, на час винесення розпорядження районної державної адміністрації у [PERSON] районі від 19 травня 2005 року №186 було враховано лише та памятка археології розташована на земельній ділянці виділеній [PERSON] яка була зареєстрована на той час. А тому, не може вважатися незаконнім розпорядження районної державної адміністрації у [PERSON] районі від 19 травня 2005 року №186 про виділення земельної ділянки [PERSON] з підстав виявлення на даній земельній ділянці іншої памятки археології. Не можливо погодитися з позицією прокурора підтриману позивачем про недійсність Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] з підстав недійсності даного правочину, оскільки, даний документ не є взагалі правочином, про що Верховний суд України вказав в узагальненні Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008 року. Єдиною підставою для визнання Державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] недійсним позивач вважає, незаконність виданого розпорядження про виділення земельної ділянки. В той же, час судом не встановлено незаконності розпорядження районної державної адміністрації у [PERSON] районі від 19 травня 2005 року №186 . Визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку позбавляє відповідача права власності на дану земельну ділянку. Ст.. 140 ЗК України передбачений вичерпаний перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку, не на одну з яких позивач в своїх позовних вимогах не посилається. Тому суд вважає, що в задоволенні даної частини позовних вимог позивачу необхідно відмовити. Оскільки, зобовязання відповідача повернути земельну ділянку на якій розташовано курганну групу є наслідком прийняття вимог позивача по двом попереднім вимогам в задоволенні цієї частини позовних позивачу також необхідно відмовити. Крім того, відповідач [PERSON] 07.15.2015 року направила заяву позивачу в якій добровільно відмовляється від права власності на земельну ділянку, площею 0,0907 га на якій розташована курганна група 4340-ЗП, відповідно до ст.142 ЗК України. Відповідно до відповіді Запорізької обласної державної адміністрації від 28.07.2015 року позивач по справі фактично не дає згоди на одержання права власності на дану земельну ділянку з підстав добровільної відмови відповідача від земельної ділянки на користь держави.. З пояснень прокурора в судовому засіданні вбачається, що як прокурор так і позивач з приводу порушення його права власності на земельну ділянку дізналися під час технічного огляду обєкту культурної спадщини а саме 02.03.2015 року, тому суд вважає, що строк позовної давності позивачем не порушений. Таким чином , суд вважає що дійсно право державної власності на земельну ділянку на якій розташована курганна група, охоронний номер 4340-ЗП порушено, і повинно бути поновлено, але не в такий спосіб як це вимагає позивач, а в інший спосіб які передбачені як Законом України "Про охорону культурної спадщини" так и ЗК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed