Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що [INFO] померла [PERSON], яка була рідною тіткою батька позивача - [PERSON]. за життя [PERSON] склала заповіт на ім'я[PERSON], за яким заповіла йому житловий будинок, який належав їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Чайковським Л.А. державним нотаріусом Ширяївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 15.04.1983 року, зареєстрований у реєстрі за № 388, який зареєстрований Ширяївським державним комунальним підприємством "бюро технічної інвентарізації" у реєстровій книзі №7 стр.№236, за реєстровим номером 1714 від 15.10.1991 року, перереєстровано Ширяївським ДКП "БТІ" 17.09.2004 року, зареєстровано у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.09.2004 року. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . У [PERSON] павлівни своєї сім'ї не було, батько позивача, який був єдиним спадкоємцем за заповітом помер, та і не оформив свої спадкові права на житловий будинок, тож, позивач вважає, що на сьогоднішній день у об'єкта неухомості немає власника. Позивач проживає у даному житловому будинку зі своєю сім'єю з часу, коли одружився, а саме з весни 2007 року, такою була воля його батька. Вказує, що на сьогоднішній день він продовжує проживати в цьому будинку, доглядає за ним та утримує його, постійно робить поточний та капітальний ремонт, оскільки фактично та постійно в ньому живе, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою. Тому просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 60 кв.м. у тому числі житловою площею 30 кв.м., допоміжною площею 30 кв.м., та господарчі будівлі та споруди під літерами «Б» - сарай, «В» - сарай, «Г» - сарай, "Д" - літня кухня, "Е"- погріб, "Ж" - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - криниця, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на факти, викладені в позовній заяві та просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області в судове засіданні не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд даної цивільної справи проводити без їх участі. Вислухавши позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.1983 року, посвідченим нотаріусом Ширяївської державної нотаріальної контори Чайковським Л.А., та внесеним в реєстр за №388; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За життя [PERSON] залишила заповіт складений 15.10.1991 року та посвідчений нотаріусом Ширяївської державної нотаріальної контори Черевко Н.М., зареєстровано в реєстрі за №741, відповідно до якого на випадок своєї смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла в смт. Ширяєве, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим 19.03.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до довідки, виданої Ширяївською селищною радою №1 від 11.01.2005 року, житловому будинку, розташованому в смт. Ширяєве Одеської області і який належав на праві власності [PERSON] до дня смерті [INFO], змінено нумерацію з [NUMBER] на [NUMBER]. [INFO] в смт. Ширяєве помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим 23.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 29.12.1953 року Ширяївським Райбюро ЗАГС Одеської області, матір'ю [PERSON] [INFO], вказана [PERSON]. Також відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом ЗАГСа Ширяївського райвиконкому Одеської області 16.03.1983 року, батьком [PERSON], [INFO], вказано [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї №1508 від 05.09.2017 року, виданої Ширяївською селищною радою, в житловому будинку [ADDRESS] проживають але не зареєстровані [PERSON], чоловік [PERSON], син [PERSON], [INFO]., син [PERSON], [INFO]., дочка [PERSON], [INFO] Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] постійно проживає у спірному будинку та сплачує за водокористування, електроенергію, газопостачання (а.с.22-33). За змістом ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння - особа при заволодіння чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно з ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Йдеться про безтитульне володіння, яке не має правової підстави. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що спірний житловий будинок належав на праві приватної власності [PERSON], яка являлась рідною тіткою його батька [PERSON] Даний житловий будинок вона заповіла його батьку [PERSON], однак за життя його батько не оформив свої спадкові права на даний будинок. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Також, вирішуючи питання про набуття права власності за набувальною давністю необхідно враховувати, що позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб набути право власності на нього. Звідси, ураховуючи, що позивач, користуючись житловим будинком, який не є його власністю, був обізнаний про попереднього власника, тому володіння ним цим житловим будинком не можна уважати добросовісним. Доказів на підтвердження відсутності інших спадкоємців померлої [PERSON], які в передбаченому законом порядку прийняли спадщину після смерті померлої, позивачем також надано не було. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, - то така сторона обрала невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Самі по собі відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами ст.344 ЦК України. Та обставина, що позивач проживає у спірному житловому будинку та оплачує комунальні послуги не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави, передбачені ст.344 ЦК України, для визнання права власності за позивачем [PERSON] на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: dismissed