Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07.05.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 19.07.2018 року до Подільського районного суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Позивачем подано позовну заяву у новій редакції, відповідно до якої позивачем заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та додаткових витрат на утримання дитини. Ухвалою від 21.08.2018 у відкритті провадження у справі в частині вимог про розірвання шлюбу було відмовлено. Провадження у справі відкрито в частині вимог про стягнення аліментів на дитину та додаткових витрат на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що під час шлюбу з відповідачем у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, сімейні відносини фактично припинені. Дитина проживає разом з позивачем, перебуває повністю на її утриманні. На утримання дитини позивач постійно несе витрати на предмети побуту, памперси, пральні порошки, одяг, взуття, іграшки та продукти харчування. Крім того, народжена у шлюбі дитина постійно потребує серйозної медичної допомоги, через встановлений діагноз: ВВР. Надлеваторна атрезія анусу та прямої кишки, безнорицева форма. Дотримуючись рекомендацій лікарів, позивач оплачує медичні препарати, що необхідні для підтримання стану здоров'я дитини. За твердженням позивача, відповідач фактично не приймає участі у фінансовому забезпеченні малолітнього сина. У зв'язку з тим, що відповідач інших утриманців немає, є працездатним, мав дохід у сфері будівництва, позивач вважає, що відповідач може нести витрати на утримання дитини. За розрахунком позивача, нею щомісячно несуться витрати на утримання дитини орієнтовно у розмірі 6 000 грн. Беручи до уваги вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн., в тому числі 3000 грн. як щомісячну плату аліментів, 3 000 грн. як додаткові витрати, що пов'язані з лікуванням дитини. У судовому засіданні позивачка та її представник вимог позовної заяви підтримали, просили позов задовольнити. Представник позивача надав рахунки, фіскальні чеки з магазинів та аптек про придбання лікарських препаратів, продуктів харчування та гігієни, необхідних для дитини, які долучено судом до матеріалів справи. Відповідач у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У поданому відзиві відповідач зазначив, що несе витрати на утримання малолітнього сина, а саме: жовтень 2017 року - 690 грн. одяг; листопад 2017 року - 963,62 грн. памперси, 223,64 грн. продукти харчування; грудень 2017 року - 978,57 грн. одяг, 1 439,25 грн. карусель, 662,33 грн. памперси, 832,56 грн. продукти харчування; січень 2018 року - 1 348,15 грн. памперси, 860 грн. продукти; лютий 2018 року - 1 313 грн. одяг, 598 грн. памперси, 260 грн. продукти харчування, 3 500 грн. медикаменти; травень 2018 року - 1970 грн. продукти харчування; червень 2018 року - 1938,94 грн. продукти харчування, 859,90 грн. памперси; серпень 2018 року - 1 027,88 грн. памперси, 407,98 грн. продукти харчування, 989,99 грн. одяг, 865 грн. кульки на день народження сина. Відповідач стверджує, що на даний час не працює, має не стабільний дохід, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 6 000 грн. щомісяця. На підтвердження обставин про знаходження відповідача тимчасово без роботи представник відповідача надав копію Договору про надання послуг № 02/02 від 02.02.2016 року та Додаткову угоду № 1 від 31.08.2018 року про припинення Договору про надання послуг № 02/02 від 02.02.2016 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що 01.06.2016 року складено відповідний актовий запис № 846, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Дитина проживає разом з матір'ю, що сторонами не заперечується. Згідно наявних у матеріалах справи виписок із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого, консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" МОЗ України від 12.12.2017 року, консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" МОЗ України від 19.02.2018 року [PERSON] встановлено діагноз: Надлеваторна атрезія анусу та прямої кишки, безнорицева форма. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач отримує допомогу при народженні дитини (щомісяця 860 грн.) та допомогу на дитину-інваліда (щомісяця 1 762 грн.), що складає 2 622 грн., що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 2155 від 18.07.2018 року та довідкою Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 2156 від 18.07.2018 року. За твердженням позивача, нею щомісячно несуться витрати на утримання дитини орієнтовно у розмірі 6 000 грн. За розрахунком позивача витрати на дитину за останні місяці становлять: грудень 2017 року - 1 796 грн. харчування, 5 582 грн. ліки, 2 371 грн. одяг; січень 2018 року - 1 460 грн. харчування, 263 грн. ліки; лютий 2018 року- 816 грн. харчування, 771 грн. ліки, 290 грн. одяг; березень 2018 року - 4 510 грн. харчування, 3 593 грн. ліки, що підтверджується фіскальними чеками, рахунками, які долучені до матеріалів справи. Відповідач зазначає, що також несе витрати на утримання малолітнього сина, а саме: жовтень 2017 року - 690 грн. одяг; листопад 2017 року - 963,62 грн. памперси, 223,64 грн. продукти харчування; грудень 2017 року - 978,57 грн. одяг, 1 439,25 грн. карусель, 662,33 грн. памперси, 832,56 грн. продукти харчування; січень 2018 року - 1 348,15 грн. памперси, 860 грн. продукти; лютий 2018 року - 1 313 грн. одяг, 598 грн. памперси, 260 грн. продукти харчування, 3 500 грн. медикаменти; травень 2018 року - 1970 грн. продукти харчування; червень 2018 року - 1938,94 грн. продукти харчування, 859,90 грн. памперси; серпень 2018 року - 1 027,88 грн. памперси, 407,98 грн. продукти харчування, 989,99 грн. одяг, 865 грн. кульки на день народження сина, що підтверджується копіями чеків за жовтень 2017 року - серпень 2018 року. Крім того, відповідач стверджує, що на даний час не працює. На підтвердження обставин про знаходження відповідача тимчасово без роботи відповідачем надано копію Договору про надання послуг № 02/02 від 02.02.2016 року та Додаткову угоду № 1 від 31.08.2018 року про припинення Договору про надання послуг № 02/02 від 02.02.2016 року. Позивач у судовому засіданні підтвердив, що на даний час відповідач тимчасово безробітний. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши надані по справі докази та вищевказані норми чинного законодавства, з огляду на те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи ті обставини, що відповідач не має стабільного доходу, беручи до уваги інші передбачені ч. 1 ст. 182 СК України умови, які суд повинен брати до уваги при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну вимогу щодо стягнення аліментів, а саме стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття підлягають задоволенню з дати звернення до суду з даною позовною заявою, тобто з 25 квітня 2018 року. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, слід зазначити наступне. Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину. Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов'язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв'язку з хворобою, зокрема. Позивача просить стягнути з відповідача 3 000 грн. щомісяця, як додаткові витрати, що пов'язані з лікуванням дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що дитина потребує постійної медичної допомоги та нагляду в Національній дитячій спеціалізованій лікарні "Охматдит" МОЗ України, внаслідок чого позивач у майбутньому понесе додаткові витрати на реабілітацію. На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивач надала суду консультативні висновки, виписки із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого, однак позивачем не надано до суду медичних підтверджень розрахунку необхідних витрат на лікування дитини, у зв'язку з чим вказані витрати не можуть вважатися додатковими. Суд зазначає, що у випадку понесення в подальшому [PERSON] витрат на лікування сина, такі витрати повинні бути компенсовані частково за рахунок коштів батька дитини. За таких обставин, на даний час підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування [PERSON] відсутні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial