Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

07.05.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір оренди землі від 03.09.2012 р. укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Серміш Агро»», який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Бродівському районі 12.10.2012 р. за № 462038244003527. Позов мотивує тим, що 03.09.2012 р. між сторонами укладено договір оренди землі. Відповідно до п.8 договору, відповідач зобов'язаний був протягом строку дії договору до 31 грудня за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1083.73 грн. Однак відповідач порушив свої зобов'язання, орендну плату жодного разу не платив, а відтак порушив істотні умови договору. Тому, з посиланням на вимоги ст.ст. 16, 651, 782 ЦК України, ст.ст. 33, 118, 120, 121,152,158 ЗК України, ст.ст. 24,25,32 ЗУ «Про оренду землі», просить позов задовольнити. 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позов підтримав. У разі повторної неявки представника відповідача не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 1.3618 га, яка розташована на території Комарівської сільської ради Бродівського району (а.с.6). Відповідно до договору оренди землі від 03 вересня 2012 року, зареєстрованого 12.10.2012 року в управлінні Держкомзему у Бродівському районі за реєстровим номером № 462038244003527 земельну ділянку в розмірі 1.3618 га передано в оренду відповідачу (а.с.4-5). 03.09.2012 р. сторонами договору оренди землі підписано акт прийому передачі земельної ділянки за яким орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площа якої становить 1.3618 га (а.с.5 зворот). Пунктами 8,10 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в натуральній або грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1083.73 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Податкового кодексу України; орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Пунктом 36 Договору оренди землі передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі, в тому числі, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно із вимогами частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Несвоєчасне внесення орендної плати згідно з договором оренди є істотним порушенням вимог пункту четвертого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», умов договору оренди та є підставою для його розірвання. Судом встановлено, що орендна плата згідно договору не виплачується, жодних доказів протилежного представником відповідача не представлено та не доведено факту дотримання істотних умов згідно договору оренди. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки з даної підстави підлягають задоволенню. Частиною другою статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушуються істотні умови Договору оренди землі, що призвело до порушення прав позивача, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 13, 15, 24, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 16,651,792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,12,13,81,89 п.1 ч.2 141, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved