Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до кредитної спілки "Зіньківська" про повернення вкладів з нарахованими відсотками та про відшкодування моральної шкоди. З позову вбачається, що 24.03.2008 року позивач звернулася до кредитної спілки "Зіньківська" про вступ до кредитної спілки, після чого було внесено 20 грн. вступного внеску та внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. 09.09.2011 року в сумі 41350 грн. та 20.09.2012 року в сумі 62650 грн. позивач внесла кошти на додатковий пайовий внесок на невизначений строк. За період з вересня 2011 року по червень 2014 року [PERSON] неодноразово до вносила кошти по даних договорах, за що їй поквартально нараховані відсотки в сумі 67313 грн.12 коп., які вона не отримувала, а зараховувала на додатковий пайовий внесок. Станом на 01.09.2014 року сума додаткових пайових внесків з відсотками становила 181247 грн.07 коп. 12 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виключення її із членів кредитної спілки та повернення всієї суми вкладу і процентів за ним, на що відповіді не отримала. За період з вересня 2014 року по липень 2016 року позивачу повернуто 72024 грн.96 коп. Сума неповернутого додаткового пайового внеску складає 109222 грн.11 коп. Позивач зверталася до правління кредитної спілки але в добровільному порядку повернути додаткові пайові внески керівництво спілки відмовлялося. В зв'язку з вище викладеним позивач звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з кредитної спілки "Зіньківська" на її користь додаткові пайові внески та відсотки в сумі 109222 грн.11 коп. та моральну шкоду у сумі 10000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, послалася на обставини викладені в позовній заяві, представник відповідача кредитної спілки "Зіньківська" Леонтій О.Г. в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 09.09.2011 року між [PERSON] та кредитною спілкою "Зіньківська" було укладено договір гарантійний лист про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на суму 41350 грн. на невизначений строк ( а.с.5). Відповідно до вказаного гарантійного листа кредитна спілка "Зіньківська" прийняла внесок та зобов'язується повернути вкладникові всю внесену суму та проценти на умовах та в порядку визначених статутом та положенням про фінансове управління кредитної спілки . Згідно п.2.3 гарантійного листа нарахування відсотків на додатковий пайовий внесок проводиться щоквартально, процентна ставка встановлюється у розмірі не менше середньозваженої ставки по депозитних вкладах членів спвлки. З гарантійного листа про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки від 09.09.2011 року вбачається, що спілка прийняла від [PERSON] додатковий пайовий внесок в сумі 41350 грн. на невизначений строк і зобов'язується повернути всю внесену суму та проценти на умовах та в порядку визначених статутом та положенням про фінансове управління кредитної спілки (а.с.5). Ощадно-пайовою книжкою підтверджуються внесені [PERSON] внески та нараховані відсотки по вкладу (а.с.6-7). З заяв [PERSON] вбачається, що вона зверталася до кредитної спілки "Зіньківська" з вимогою видати їй вклад в повному обсязі (а.с.8-9). Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки" від 20 грудня 2001 р. № 2908-Ш, кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч.7 ст.10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно з Постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення Банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» п 2.4 за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами та звичаями ділового обороту (ст.1059 ЦК України). Відповідно до п. 3.2. вказаної Постанови Правління НБУ, грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. (п.3.3). Проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту) (п.3.5). Отже, не повернувши позивачу [PERSON] вкладені кошти, нараховані відсотки за договором про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, Кредитна спілка «Зіньківська» порушила норми, передбачені Цивільним кодексом України, Постановою Правління НБУ та укладеним між сторонами договором. У відповідності до ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ст.15 Конституції України та ст.3 ЦПК України гарантується право кожній особі на захист своїх прав у судовому порядку, зокрема й прав задекларованих у вищезазначених актах матеріального та процесуального права. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст. 1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України: за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Кодексу). Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині повернення депозиту підлягає задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають, оскільки статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених Цивільним Кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи, з наведених положень закону, моральна шкода при порушенні зобов'язання підлягає відшкодуванню, тільки у випадках, коли таке передбачено договором або законом. Оскільки, договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок не містить відповідних умов, підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивачки відсутні. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 23, 321, 526, 1058-1061, 1066 ЦК України,Постанови Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення Банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», ст.ст. 14, 57 - 59, 60,88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, Законом України "Про кредитні спілки" суд -

Outcome: partial