Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У жовтні 2014 позивач ТОВ «Технічне промислове постачання» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» солідарно грошової суми у розмірі 300000,00 грн., що були сплачені позивачем як комітентом в рамках договору комісії. У подальшому позивач змінив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на об'єкти нерухомості, придбані комісіонером ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» в межах договору комісії як на об'єкти самочинного будівництва. Свої змінені вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. В той же час, оскільки придбані комісіонером об'єкти фактично є об'єктами самочинного будівництва, позивач позбавлений права у встановленому порядку зареєструвати за собою право власності на них, що обмежує його права та законні інтереси. Відповідач за первісним позовом ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій зазначав, що належним чином виконав умови договору комісії, укладеного із позивачем, передав позивачу всі необхідні документи, що підтверджують право власності на придбані об'єкти, а також рахунок на суму комісійної винагороди 141422,53 грн., яку позивач за первісним позовом всупереч умовам договору не сплатив. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ТОВ «Технічне промислове постачання» свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, зазначаючи про порушення відповідачем ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» умов комісійного договору. Відповідач [PERSON] проти стягнення з нього грошових коштів за договором поруки заперечував, зазначаючи про безпідставність таких вимог, щодо інших позовних вимог покладався на розсуд суду. Представник відповідача за первісним позовом ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» підтримав свої позовні вимоги за зустрічним позовом, проти задоволення позовних вимог за первісним позовом не заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні заяви підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем за первісним позовом (комітентом) та відповідачем ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME» (комісіонером) 10 жовтня 2014 року укладено договір № 10/10/14 комісії. Згідно п. 1.1. комісійного договору комісіонер зобов'язався за дорученням комітента від свого імені, але за рахунок комітента здійснювати придбання для комітента об'єктів нерухомості на загальну суму, що не перевищує 6 000 000, 00 грн., а комітент зобов'язався виплачувати комісіонеру відповідну винагороду, обумовлену умовами договору. Відповідно до п. 1.3. договору комісії, об'єкти нерухомості мали відповідати наступним критеріям: будівлі житлові або такі, що призначені для проживання людей; місце розташування - м. Київ та Київська область, в межах 20-тикілометрової зони навколо міста Києва. Крім того, 10.10.2014 р. позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язувався відповідати перед комітентом солідарно в обсязі, передбаченому умовами договору поруки за своєчасне виконання комісіонером усіх його зобов'язань за Договором № 10/10/14 комісії від 10 жовтня 2014 року. На виконання умов п. 3.1. договору комісії, комітент 10.10.2014 р. перерахував комісіонеру грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. для виконання зобов'язань з придбання за рахунок комітента об'єктів нерухомості. Крім того, 23.10.2014 року на запит комісіонера позивачем сплачено 2 570 000,00 грн. На виконання договору комісії комісіонер 22 жовтня 2014 року уклав десять договорів купівлі-продажу №№1-10, придбавши: бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №7; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання будівлі фітнесцентру №13; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №16; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №17; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №18; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №20; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №21; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №32; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №42; бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №43. Згідно технічних паспортів, наданих суду, зазначені об'єкти проінвентаризовані як об'єкти нерухомого майна. Згідно висновків будівельно-технічного експертного дослідження, проведеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (висновки № 072-10/2014 від 30.10.2014 року, № 073-10/2014 від 30.10.2014 року, № 074-10/2014 від 30.10.2014 року, № 075-10/2014 від 30.10.2014 року, № 076-10/2014 від 30.10.2014 року, № 077-10/2014 від 30.10.2014 року, № 078-10/2014 від 30.10.2014 року, № 079-10/2014 від 30.10.2014 року, № 080-10/2014 від 30.10.2014 року № 081-10/2014 від 30.10.2014 року), - будинки №7, 16, 17, 18, 20, 21, 32, 42, 43 - в цілому відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, що пред'являються до дачних будинків, а будинок № 13 як будинок відпочинку відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Всі будинки не мають значних відхилень від проекту будівництва, розробленого та затвердженого в установленому порядку, які б могли вплинути на їх подальшу експлуатацію. При будівництві відповідних об'єктів істотних порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Конструктивні та планувальні рішення, матеріали конструкцій та елементів, їх технічний стан забезпечують безпечне використання дачних будинків №7, 16, 17, 18, 20, 21, 32, 42, 43 та будинок відпочинку - корпус №13. З наведеного вбачається, що придбані комісіонером об'єкти відповідають вимогам, передбаченим п. 1.3 Договору комісії. Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. В той же час, зазначені вище об'єкти хоч завершені будівництвом, згідно висновків спеціалістів мають відхилення від проекту, вони є самовільними. Відхилення від проекту на сьогоднішній день не дають можливості позивачу оформити право власності на побудовані об'єкти нерухомості, що порушує права та законні інтереси позивача. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 16 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Згідно листа користувача земельної ділянки, на якій розташовані придбані об'єкти (№41 від 23 жовтня 2014 року), останній не заперечує проти подальшого використання особою, до якої перейшло право власності на реалізовані на аукціоні об'єкти, а саме: бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпуса №7; будівлі фітнесцентру №13; житлового корпуса №16; житлового корпуса №17; житлового корпуса №18; житлового корпуса №20; житлового корпуса №21; житлового корпуса №32; житлового корпуса №42; житлового корпуса №43, що розташовуються на земельній ділянці на [ADDRESS] у Голосіївському районі м. Києва, - як об'єктів нерухомого майна, в тому числі, враховуючи цільове призначення земельної ділянки, на якій вони розташовуються - як дачних будинків та інших об'єктів стаціонарної рекреації, при умові оформлення права власності на них в порядку, передбаченому законодавством. Таким чином, при будівництві об'єктів було дотримано будівельні норми та правила та інші містобудівні нормативи, а роботи були проведені з незначним відхиленням від проекту будівництва, будівництво об'єктів не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб, а землекористувач земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на такі об'єкти за позивачем. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва підлягають задоволенню. В той же час, враховуючи те, що ТОВ "Консультаційна фірма WELCOME», як комісіонер виконало умови договору комісії, придбавши для позивача об'єкти нерухомості, його вимоги щодо стягнення комісійної винагороди підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5.1. договору комісії, комісійна винагорода складає 5 (п'ять) відсотків від вартості кожного з об'єктів нерухомості, придбаних ним в межах виконання даного Договору. Згідно наданих суду договорів купівлі-продажу - вартість придбаних об'єктів становить 2 828 450, 60 грн., отже комісійна винагорода, що підлягає сплаті комісіонеру, складає 141 422, 53 грн. Відповідно до п. 5.2. Договору комісії, винагорода, передбачена п. 5.1 даного Договору, сплачується Комітентом протягом трьох днів з моменту передачі йому Комісіонером права власності на об'єкт нерухомості. Як свідчать матеріали справи, 24 жовтня 2014 року позивач за зустрічним позовом повідомив комітента про придбані на виконання договору комісії об'єкти нерухомості, передав документи щодо передачі придбаних об'єктів у власність. Разом із зазначеними документами направив комітенту рахунок на сплату комісійної винагороди у розмірі 141 422,53 грн. Позивач за первісним позовом підтвердив передачу йому зазначених документів, в той же час, вважав, що комісіонером не було виконано умови договору комісії. Суд вважає, що комісіонер правомірно скориставшись положеннями ст. 1017 ЦК України, яка передбачає, що комісіонерові, який є підприємцем, може бути надано право відступати від вказівок комітента без попереднього запиту про це, але з обов'язковим повідомленням комітента про допущені відступи, повідомив позивача про вчинені в його інтересах правочини на вигідних для комітента умовах. Про належне виконання комісіонером умов договору свідчить як перерахування йому комітентом повної вартості майна, придбаного в межах договору комісії, так і звернення комітента з позовом щодо визнання за ним права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1013 ЦК України, комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved