Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

в березні 2018 року позивач ПрАТ "Суха Балка" звернулося до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [ADDRESS], належить ПрАТ "Суха Балка" на праві приватної власності. [PERSON] з 10.04.1996 року по 10.06.2015 року працював в ПАТ "Євраз Суха Балка" машиністом навантажувальної машини ш. "Ювілейна", звільнено з підприємства за власним бажанням по виходу на пенсію за віком. На період роботи у ПАТ "Євраз Суха Балка", відповідачу для проживання було надане право зайняття жилої площі у [ADDRESS], за якою 01.08.2014 року він зареєстрував своє місце проживання. 02.01.2018 року комісією складено акт про те, що відповідач з червня 2015 року за місцем реєстрації не проживає та не сплачує за проживання у ньому. У зв"язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, судовими повістками про виклик. Від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальноготехнічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS], належить на праві приватної власності ПрАТ "Суха Балка", що підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 8492327 від 27.08.2013 року. Згідно довідки № 554 від 05.11.2015 року, виданою ПАТ "Євраз Суха Балка", [PERSON] працював в ПАТ "Євраз Суха Балка" з 01.04.1996 року, відповідно до наказу № 26 від 10.04.1996 року за професією: машиніст навантажувальної машини, шахта "Ювілейна", дільниця № 26. Розпорядженням № 4 від 28.07.2014 року по ПАТ "Євраз Суха Балка", [PERSON] надано право на зайняття жилої площі розміром 6 м. кв. в [ADDRESS] на період роботи у ПАТ "Євраз Суха Балка". Розпорядження видане на підставі спільного рішення адміністрації та ППО НПГУ ПАО "Євраз Суха Балка" № 59 від 28.07.2014 року. 10.06.2015 року [PERSON] звільнено з ПАТ "Євраз Суха Балка" за власним бажанням по виходу на пенсію за віком, за ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 107-ОС від 10.06.2015 року. Згідно з рішенням річних загальних зборів акціонерів від 28.03.2011 року ВАТ "Суха Балка" перейменовано на ПАТ "Євраз Суха Балка". Згідно з рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ "Євраз Суха Балка" (Протокол № 29 від 29.04.2016 року) змінено тип товариства з публічного на приватне, у зв"язку з чим з 04.05.2016 року найменування підприємства стало ПрАТ "Євраз Суха Балка". Згідно з рішенням річних загальних зборів акціонерів ПрАТ "Євраз Суха Балка" від 27.12.2017 року, змінено найменування товариства з ПрАТ "Євраз Суха Балка" на ПрАТ "Суха Балка". Відповідно до статті 127 ЖК Української РСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно зі ст. 132 ЖК УРСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Таким чином, після свого звільнення [PERSON] фактично втратив правові підстави для проживання у гуртожитку, який був наданий йому як працівнику підприємства. Відповідно до картки реєстрації, [PERSON] з 01.08.2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з акту від 02.01.2018 року, в [ADDRESS], зареєстрований з 01.08.2014 року [PERSON]. Трудових відносин з підприємством на час складання акту не має. В гуртожитку не проживає з червня 2015 року, за проживання не сплачує. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») Згідно зі ст.ст. 71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання Відповідача у гуртожитку протягом тривалого періоду (більше шести місяців), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням гуртожитку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 5. Також, відповідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762,00 грн..

Outcome: approved