Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

21.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до наказу т.в.о. голови Державного агентства лісових ресурсів України №276-к від 06.07.2016 року його звільнено з посади тимчасово виконуючого обов'язки директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним, так як відповідачами було грубо порушено процедуру порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності, без відібрання пояснень, без перевірки та наявних доказів одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Просив скасувати наказ №276-к від 06 липня 2016 року про припинення трудового договору, поновити його на посаді директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, стягнути з посадової особи [PERSON] кошти за час вимушеного прогулу. 27.09.2016 року позивач [PERSON] надав суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначив, що наказом Державного агентства лісових ресурсів за №110-к від 12.03.2015 року його за контрактом від 12 березня 2015 року було призначено на посаду директора ДП "Володимирівське ЛГ" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства з 12.03.2015 року по 11.03.2016 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням терміну дії вищезазначеного контракту наказом Державного агентства лісових ресурсів за №78-к від 11.03.2016 року його було звільнено з посади директора вказаного підприємства. Наказом головного лісничого ДП "Володимирівське ЛГ" №22-к від 11.03.2016 року був призначений начальником дільниці мисливського господарства ДП "Володимирівське ЛГ". Наказом Державного агентства лісових ресурсів за №168-к від 06.04.2016 року був призначений т.в.о. директора ДП "Володимирівське ЛГ" з 07.04.2016 року на період до призначення в установленому законодавством керівника та на підставі п.1.ч.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства наказом Державного агентства лісових ресурсів за №276-к від 06.07.2016 року трудовий договір з ним, як тимчасово виконуючим обов'язки директора ДП "Володимирівське ЛГ" було припинено та звільнено. Отже, 11.03.2016 року при призначенні його на посаду начальника дільниці мисливського господарства ДП "Володимирівське ЛГ" та підприємством було укладено безстроковий трудовий договір, тому призначення т.в.о. директора ДП "Володимирівське ЛГ" з 07.04.2016 року на певний період відбулося в період дії безстрокового трудового договору від 11.03.2016 року за відсутності відповідного контракту. Вважає, що відсутність укладеного з ним контракту та існування трудового договору від 11.03.2016 року свідчить про те, що наказ Державного агентства лісових ресурсів за №276-к від 06.07.2016 року про припинення трудового договору та звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, не відповідає вимогам діючого законодавства та іншим нормативним актам, тому є незаконним. На день видання наказу №276-к від 06.07.2016 року він не був керівником (директором) ДП "Володимирівське ЛГ", оскільки з ним, як з керівником підприємства, контракт не укладався, і він фактично виконував обов'язки (тимчасово) директора цього підприємства обіймаючи при цьому посаду начальника дільниці мисливського господарства ДП "Володимирівське ЛГ" з якої він не був звільнений. Крім того, застосування відносно нього станом на 06.07.2016 року положень п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України відповідач обґрунтовує наявністю договорів про спільну діяльність від 14.01.2013 року №2, від 08.02.2014 року №15 та від 11.11.2014 року №94, укладених з порушенням визначеного порядку їх укладання, затвердженого постановою КМУ від 11.04.2012 року №296, що за ствердженням відповідача є грубим порушенням трудових обов'язків. Вищезазначені договори були укладені у 2013-2014 роках в період зайняття ним посади директора ДП "Володимирівське ЛГ", тобто не під час тимчасового виконання обов'язків директора ДП "Володимирівське ЛГ" з 07.04.2016 року, тому при виконанні цих обов'язків в період з 07.04.2016 року по 06.07.2016 року ним не було вчинено будь-якого порушення своїх трудових обов'язків. За такого вважає, що застосування відносно нього при звільненні положень п.1 ч.1 чт.41 КЗпП України за відсутності контракту, укладеного в установленому законом порядку, є протиправним, а звільнення незаконним, оскільки не являвся керівником підприємства, а тому розірвання з ним трудового договору із застосуванням положень п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України відбулося без законних підстав, тому просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України за №276-к від 06 липня 2016 року про припинення трудового договору та звільнення з роботи з підстав п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, поновити на роботі на посаді тимчасово виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Володимирівське лісове господарство» Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, стягнути з Державного агентства лісових ресурсів України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточненні позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідачів за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і зазначив, що підставою для винесення наказу від 06.07.2016 року №276-к "Про припинення трудового договору з [PERSON]" був лист Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.05.2016 року №453, пояснення т.в.о. директора ДП "Володимирівське ЛГ" [PERSON] від 20.05.2016 року та ст.41 КЗпП України. Згідно пояснень [PERSON] від 20.05.2016 року №380 та листа Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.05.2016 року №453 Держлісагенству стало відомо, що при укладанні договорів між ДП "Володимирівський ЛГ" та ПП "Агро-Південь-Н", ФОП "[PERSON]." і СПД ФОП [PERSON] про спільну діяльність без утворення юридичної особи було порушено порядок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №296 "Про затвердження Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50%, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном". При вирішенні питання про зобов'язання Держлісагенства поновлення на посаду директора ДП "Володимирівське ЛГ" суду необхідно врахувати той факт, що на час звільнення позивач вказану посаду не займав, крім того суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу, вказуючи на те, яке саме рішення має прийняти орган виконавчої служби, а тому у суду відсутні належні процесуальні підстави для прийняття рішення. Посилаючись на те, що наказ Держлісагенства від 06.07.2016 року №276-к є законним та обґрунтованим, винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги про стягнення з посадової особи [PERSON] коштів за час вимушеного прогулу задоволені бути не можуть, оскільки в даному випадку роботодавцем позивача було державне підприємство "Володимирівське лісове господарство", просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на те, що в 2012-2014 роках ДП "Володимирівське ЛГ" в особі колишнього директора [PERSON] з суттєвим порушенням законодавства передало в користування третім особам землі, загальною площею 1022,04 га, що закріплені за підприємством на праві постійного користування, чим підприємству завдано збитки в особливо-великих розмірах, на момент виконання позивачем функцій т.в.о. директора, останній не вжив заходів щодо припинення правопорушень. Посилаючись на те, що питання щодо поновлення [PERSON] на посаді директора підприємства заздалегідь суперечить правилам сумісництва, призначення на посаду керівника державного підприємства повинно здійснюватись згідно з вимогами порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також посилаючись на те, що позивач просить поновити його на посаді директора яку він фактично не займав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримав правову позицію відповідачів у справі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу) трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Пунктом 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснено, що, вирішуючи питання про законність звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, та з'ясовуючи, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду. Як встановлено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4,7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно положень ст. 147, 147-1, 149 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Матеріалами справи встановлено, що наказом Державного агентства лісових ресурсів за №110-к від 12 березня 2015 року [PERSON] за контрактом від 12 березня 2015 року було призначено на посаду директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства з 12.03.2015 року по 11.03.2016 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням терміну дії вищезазначеного контракту наказом Державного агентства лісових ресурсів за №78-к від 11.03.2016 року [PERSON] звільнено з посади директора вказаного підприємства (а.с.44-54). Наказом т.в.о. головного лісничого ДП "Володимирівське ЛГ" №22-к від 11.03.2016 року [PERSON] був призначений начальником дільниці мисливського господарства державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" (а.с.44 т.2). Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів за №168-к від 06.04.2016 року призначено [PERSON] тимчасово виконуючим обов'язки директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" з 07.04.2016 року на період до призначення в установленому законодавством порядку керівника (а.с.58). Наказом т.в.о. голови Державного агентства лісових ресурсів України №276-к від 06.07.2016 року припинено трудовий договір та звільнено тимчасово виконуючого обов'язки директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства [PERSON] 06.07.2016 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства на підставі п.1.ч.1 ст.41 КЗпП України. (а.с.62). Як встановлено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 року, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Підставою для винесення вищевказаного наказу став лист Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.05.2016 року №453, пояснення т.в.о. директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства [PERSON] від 20.05.2016 року. З листа Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.05.2016 року №453 вбачається, що управлінням було розглянуто звернення народного депутата України [PERSON] відповідно до листа голови Криворізької міської партійної організації Конгресу українських націоналістів щодо діяльності колишнього директора державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" [PERSON] та за результатом його розгляду надано інформацію. Зокрема зазначено, що згідно з поясненнями підприємства, договори оренди нерухомого майна колишнім директором з близькими особами та взагалі з будь-якою особою не укладались; на металобрухт реалізовувалась техніка, списана в установленому законодавством порядку; для виключення збитковості у ведені підсобного господарства підприємством укладені договори щодо спільної діяльності та послуг з приватними підприємцями для ведення сільськогосподарських робіт на сільськогосподарських угіддях. [PERSON] підприємством "Володимирівське лісове господарство" в особі [PERSON], який діяв на підставі Статуту підприємства, укладено договори про надання послуг та про спільну діяльність без утворення юридичної особи з ФГ "[PERSON] " №4 від 18.01.2012 року, з ФОП "[PERSON]" №10 від 12.03.2013 року та №15 від 08.02.2014 року, з ПП "Агро-Південь-Н " №2 від 14.01.2013 року, з СПД ФОП [PERSON] №94 від 11.11.2014 року. На цей час стосовно зазначених договорів постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №296 встановлений особливий (ускладнений) порядок укладання цих договорів суб'єктами господарювання державної форми власності. При укладанні цих договорів цей порядок державним підприємством не додержаний. Стосовно укладання договорів охорони, догляду та користування насадженнями горіха грецького, що знаходяться в межах полезахисних лісових смуг, інформують, що ця господарська діяльність підприємства здійснювалась на підставі розпорядження голови Казанківської районної державної адміністрації від 12 жовтня 2007 року №579-р. Перевіркою Баштанської міжрайонної державної фінансової інспекції порушень при укладанні договорів не встановлено; перевіркою не встановлено фактів здійснення рубок без наявності відповідних документів; порушень при проведенні огляду лісосік після проведення рубки працівниками державної лісової охорони не встановлено (а.с.185-192). Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідачем [PERSON] лісовим агентством України було порушено вказану норму Закону та не відібрано від позивача жодних письмових пояснень з приводу грубого порушення трудової дисципліни. Посилання представника відповідача на письмові пояснення [PERSON] від 20.05.2016 року є безпідставними, оскільки вказані письмові пояснення були надані на звернення Криворізької міської партійної організації Конгресу українських націоналістів стосовно діяльності державного підприємства "Володимирівське ЛГ". З пояснень представника відповідача [PERSON] вбачається, що підставою для застосування до [PERSON] положень п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України стало те, що ним як керівником підприємства, були укладені договори про надання послуг та про спільну діяльність без утворення юридичної особи з ФГ "[PERSON] " №4 від 18.01.2012 року, з ФОП "[PERSON]" №10 від 12.03.2013 року та №15 від 08.02.2014 року, з ПП "Агро-Південь-Н " №2 від 14.01.2013 року, з СПД ФОП [PERSON] №94 від 11.11.2014 року, з порушенням визначеного порядку їх укладання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №296. Отже, позивача [PERSON] звільнено з роботи за порушення трудових обов'язків, які вчинені ним в період зайняття посади директора ДП "Володимирівське ЛГ" протягом певного періоду, не мали разового характеру, частина з них мала місце в 2012 - 2014 роках і відносно яких строк накладення дисциплінарного стягнення закінчився, адже статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Крім того, наявність вищезазначених договорів не свідчить про одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке б було підставою для звільнення за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, оскільки відповідно до ст.204 ЦК України на зазначені договори розповсюджується презумпція правомірності правочину. Важливим елементом застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є звільнення за порушення, яке має ознаку одноразовості. Наказ про звільнення має містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення. Проте, наказ №276-к від 06.07.2016 року не містить чіткого формулювання одноразового грубого порушення трудових обов'язків т.в.о. директора ДП "Володимирівське ЛГ" [PERSON], яке стало підставою звільнення. В силу ч.3 ст.21, п.3 ч.1 ст.24 КЗпП України, ст.6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», «Положення про порядок укладення контракту з керівником, що є у державній власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203, п.п.7.1, 7.2 Статуту ДП «Володимирівське ЛГ», позивач [PERSON] не являвся керівником цього підприємства, тому суд приходить висновку, що розірвання з позивачем [PERSON] трудового договору із застосуванням положень п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України за відсутності контракту, укладеного в установленому законом порядку є протиправним. Виходячи з того, що при звільненні позивача [PERSON] відповідачем не було дотримано вимоги ст.41 КЗпП України, суд вважає, що звільнення [PERSON] відбулося без законної підстави, тому в силу приписів ч.1 ст.235 КЗпП України позивач підлягає поновленню. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (п.2). Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів /годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8). Позивач [PERSON] був звільнений з роботи 06.07.2016 року, тому розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати є травень - червень 2016 року (два календарні місяці, що передували звільненню). Всього за ці два місяці йому за тимчасове виконання обов'язків директора ДП "Володимирівське ЛГ" було виплачено 5118 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів у травні-червні - 42. Середньоденна заробітна плата складає: 5118 грн. : 42 роб. дні = 121,85 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу (з 06.07. по 06.10.2016 р.) - 66 днів. Отже, середній заробіток, який підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу складає 8042, 10 грн. (121,85 грн. х 66 роб. д.). В задоволенні позову в частині вимог заявлених до тимчасово виконуючої обов'язки голови Державного агентства лісових ресурсів України [PERSON] про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу належить відмовити, оскільки зазначена особа може нести відповідальність в разі незаконного звільнення з підстав, передбачених ст.237 КЗпП України. Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах платежу за місяць. Згідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати, від сплати яких позивача було звільнено, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved