Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

03 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 26 квітня 2006 року між указаним банком та відповідачем укладено договір споживчого кредиту № DNH4KR24521173, який складався із заяви останнього, Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». За умовами цього договору ПАТ КБ "ПриватБанк" надало [PERSON] кредит у розмірі 2392,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 03 липня 2015 року виникла заборгованість у сумі 58\~245 грн. 33 коп., з яких: 2\~391 грн 80 коп. заборгованість за кредитом; 15 399 грн 25 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 37\~204 грн. 50 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн штраф (фіксована частина); 2 749 грн 78 коп. штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що відповідач й далі продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 квітня 2006 року, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь зазначену заборгованість у сумі 58\~245 грн. 33 коп. Представники ПАТ КБ Приватбанк [PERSON], діючий на підставі довіреності № 8183К-О іфд 17 жовтян 2014 року , та [PERSON], діюча за довіреністю № 3086-К-О від 24 липня 2015 року (а.с. 57), які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою (а.с. 47), в засідання суду не зявилися; подали заяви про розгляд справи без їх участі в судових засіданнях, (а.с.36, 44). Відповідач [PERSON]. який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою (а.с. 48) в засідання суду не зявився , елетроною поштою направив заяву про застосування строку позовної давності (а.с 50). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини, які регулюються статьями 526, 527, 629, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 26 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту № DNH4KR24521173 ан предбання мобільного телефону, який складався із заяви останнього, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). За умовами цього договору ПАТ КБ "ПриватБанк" надало [PERSON] кредит у розмірі 2392,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців до 26.04.2007 року (а.с. 6). Відповідно до п.3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом, розмір яких визначений п.4.1, зазначений в Заяві та тарифах, не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно з пунктом 5.1 при порушенні позичальником будь-якого з зобовязань передбачених Умовами , Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочи платежу. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 5.3.). Пунктом 5.5. встановлений термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом , винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором тривалістю 5 років. (а.с . 7-10). Суд вважає, що, підписуючи заяву позичальника в26 квітня 2006 року, [PERSON] був ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту. Суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язаннь за договором, в результаті чого утворилась заборгованість в зазначеному вище розмірі яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд також вважає вірним розрахунок заборгованості, що утворилась на час звернення позивача в суд з позовом за захистом порушених прав. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності суд виходить із такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року та № 6-127цс14 22 жовтня 2014 року. Відповідно до умов споживчого кредиту № DNH4KR24521173, укладеного ПАТ КБ ПриватБанк з [PERSON] договір від 26.04.2006 року діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Згідно з пунктом 5.5. Умова надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлений термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом , винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором тривалістю 5 років Згідно розрахунку заборгованості відповідачем не було проведено жодного щомісячного платежу у розмірі 227,84 грн. визначеного в заяві позичальника. Суд приходить до переконання, що перебіг пятирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення строку дії договору 26.04.2007 року. ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 03 серпня 2015 року, тобто з пропуском пятирічного строку позовної давності, який слив 26 квітня 2012 року. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність застосовується судом у зв'язку з наявністю відповідної заяви сторони у спорі зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строку позовної давності (а.с 50), а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed