Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначає, що 22.06.2015 між нею та Публічним акціонерним товариством „Укрінбанк" (в особі Дрогобицького відділення), було укладено Договори розміщення банківського вкладу:№10-1358781 від 22.06.2015, сума вкладу якого становить 8 622,83 Євро, з терміном дії з 22.06.2015 по 24.06.2016, проценти за користування вкладом виплачуються в кінці терміну.На момент введення в банк тимчасової адміністрації 24.12.2015 у позивача залишився вищезазначений депозитний договорів банківського вкладу.Після закінчення терміну дії договору банківського вкладу № 10-1358781 від 22.06.2015, 27.06.2016 позивачем було надіслано заяву до ПАТ „Український інноваційний банк" з проханням повернути кошти згідно укладеного договору, однак жодної відповіді на її адресу не надходило. Зазначає, що 13.07.2016 року ліквідаційна процедура стосовно ПАТ „УКРІНБАНК" була припинена за рішенням суду, а публічне акціонерне товариство „Український інноваційний банк", (надалі - ПАТ „УКРІНБАНК") відповідно до Рішення загальних зборів акціонерів від 13.07.2016 було перейменовано та змінено назву на Публічне акціонерне товариство „УКРІНКОМ", (надалі позивач - ПАТ „УКРІНКОМ"), зміну місцезнаходження, затвердження статуту, зміну КВЕДів та призначено голову правління [PERSON] Відповідач на день звернення позивача до суду, у повному обсязі не виконав своїх зобов'язань за Договором банківського вкладу, чим порушив взяті на себе зобов'язання банк по зазначеному Договору та допустив заборгованість: тіло депозиту у сумі 8 622,83 Євро, що еквівалентно сумі 264 652,53 грн, проценти за користування вкладом за період дії договору -915,31 Євро, що еквівалентно 27940,52 грн, проценти за користування вкладом понад термін встановлений у заявах-договорах та за період з 25.06.2016 по 03.09.2017, у розмірі 1081,51 Євро, що еквівалентно 33 193,78 грн, 3% вартості послуги за кожен день прострочення - 112 786,61 Євро, що еквівалентно сумі 3 461 654,98 грн, 3% річних у розмірі 308,97 Євро, що еквівалентно сумі 9 482,93 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Подали додаткові пояснення, в якому зазначив, що у ПАТ „УКРІНБАНК" не могла бути введена тимчасова адміністрація, оскільки дане товариство не є банківською установою, а також те, що ПАТ „УКРІНБАНК" є правонаступником ПАТ „Український інноваційний банк", тобто несе відповідальність за укладені договори даним товариством. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством „УКРІНБАНК" (в особі Дрогобицького відділення) та [PERSON] було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу № 10-1358781, відповідно до якого банк прийняв у позивача грошові кошти в сумі 8 622,83 Євро зі сплатою 10, 5 % річних на строк до 24 червня 2016 року. 24.12.2015 Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 „Про віднесення ПАТ „Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних". На підставі вказаної постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 було прийнято рішення № 239 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення ПАТ „Укрінбанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ „Укрінбанк". Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних". Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Зобов'язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства „УкрІнБанк". Проте, постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі № 826/1126/17 було частково задоволено заяву Національного банку України, скасовані всі судові рішення у вказаній вище справі та відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до Статуту, затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ „Укрінком" (протокол від 28.03.2017 №6, Публічне акціонерне товариство „Українська інноваційна компанія" є набувачем всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства „Український інноваційний банк" та „Укрінком". Відомості про ПАТ „Українська інноваційна компанія" та внесення змін до відомостей про юридичну особу зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, Публічне акціонерне товариство „Українська інноваційна компанія" є правонаступником Публічного акціонерного товариства „Український інноваційний банк". Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом ч. 1 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч. 3 ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою. Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Так, станом на день звернення до суду, відповідачем не виконано в повному обсязі умов вищезазначених договорів та не повернуто вищевказані кошти позивачу. У статті 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Стаття 1 Закону України „Про захист прав споживачів" визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надаються для задоволення суспільних потреб, послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною 5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", а саме сплату пені у розмірі 3% вартості послуг за кожний день прострочення. Згідно із частиною 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Публічне акціонерне товариство „УкрІнБанк" свої зобов'язання за договором про розміщення банківського вкладу № 10-1358781 у повному обсязі не виконало. Як вбачається із Офіційного курсу Національного банку та з метою визначення ціни позову офіційний курс гривні до Євро станом на 03.09.2017 становить - 3069,2074 грн. (за 100 Євро), а тому відповідач має сплатити позивачу грошові кошти тіла депозита у сумі 8 622 (вісім тисяч шістсот двадцять два) Євро 83 Євроцента, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 03.09.2017 сумі 264 652 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн 53 к., проценти за користування вкладом, які за період дії договору:за заявою-договором №10-1358781 від 22.06.2015, сума вкладу якого становить 8 622,83 Євро, з терміном дії з 22.06.2015 року по 24.06.2016 року (367 днів), -розраховуються за формулою: С х 10,5 х Д: 365 : 100 = сума санкцій, де С-сума заборгованості, Д-кількість днів депозиту, а саме: 8622,83 х 10,5 х 367 : 365 : 100 = 915 (дев'ятсот п'ятнадцять) Євро 31 Євроцент, що еквівалентно сумі 27 940 (двадцять сім тисяч дев'ятсот сорок) грн 52 к. Також відповідач повинен сплатити Позивачу додатково проценти за користування вкладом понад термін встановлений у заявах-договорах та за період з 25.06.2016 по 03.09.2017, що вираховані за формулою: С х 10,5 Д:365 : 100 = сума санкцій, де С-сума заборгованості, Д-кількість днів прострочення, а саме: 8622,83 х 10,5 х 436 : 365 : 100 = 10811 081 (одна тисяча вісімдесят одне) Євро 51 Євроцент, що еквівалентно сумі 33 193 (тридцять три тисячі сто дев'яносто три) грн 78 к. Також відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% вартості послуги за кожен день прострочення з розрахунку, вирахованому за формулою: С х 10,5 х Д: 365 : 100 = сума санкцій, де С-сума заборгованості, Д-кількість днів прострочення, 0,03 - 3%, а саме: 8622,83 х 0,03 х 436 = 112 786 (сто дванадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) Євро 61 Євроцент, що еквівалентно сумі 3 461 654 (три мільйони чотириста шістдесят одна тисяча шістсот п'ятдесят чотири) грн 98 к. Окрім того, відповідач зобов'язаний сплатити 3% річних станом на 03.09.2017, які вираховуються за формулою: С хЗ хД : 365 : 100 = сума санкції, з яких С - сума заборгованості кількість днів прострочення, а саме 8622,83 х 3 х 436 : 365 : 100 = 308 (триста вісім) Євро 97 Євроцентів, що еквівалентно сумі 9 482 (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 93 к. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Частиною 5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зважаючи на вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню, тобто з відповідача в користь позивача слід стягнути кошти у валюті вказаній у договорі, тобто у євро. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у розмірі 8 000 грн судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved