Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" про поновлення на роботі. В обгрунтування позову зазначено, що згідно строкового трудового договору від 05.03.2021 року укладеного між СТОВ "Мусіївське" в особі директора Гомон Наталії Миколаївни та позивачем [PERSON] на підставі якого було видано наказ №44 від 05.03.2020 року та позивач був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до АТП та зроблено відповідний запис в трудовій книжці за № 1 від 06.03.2020 року. Під час виконання своїх функціоналтних обов"язків у позивача з начальником АТП СТОВ "Мусіївське" склалися неприязні відносини , що слугували причиною його звільнення, що виражалися в тому що позивач начебто передав автомобіль який був за ним закріплений для виконання ним функціональних обов"язків іншій особі. Ухвалою суду від 22.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Лисенко А.Ф. вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] суду пояснив, що 27.04.2020 року о 19:30 год розвіз людей та поїхав додому. На початку де"ятої години зателефонував завгар [PERSON] та запитав "чому не на роботі", на що відповів " як це я не на роботі я на роботі" на цьому розмова була закінчена. Вранці 28.04.2020 року зателефонували з відділу кадрів та повідомили, що звільнено за прогул так як він передав кермо іншій особі та був відстуній на роботі. 07 чи 08.05.2020 року прийшли кадровик [PERSON] та начальник служби [PERSON] з листом, що підписався за згодою сторін. 08 травня 2020 року були профсоюзні збори де було ознайомлено за що звільнили. Трудову книжку отримав в кінці травня 220 року. В судовому засіданні представники відповідача Матрьонін Є.О. , Барановська В.В. заперечувала проти задоволення позову, пояснили, що позивач на підставі Заяви від 05 березня 2020 року та Наказу В.о.директора СТОВ «Мусіївське» №44 від 05.03.2020р. був прийнятий на роботу до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» за строковим трудовим договором №25 від 05.03.2020 р. Відповідно до пункту 1.1 Строкового трудового договору №25 від 05.03.2020 року, працівник приймається на роботу тимчасового характеру водієм автотранспортного засобу на період виконання польових робіт 2020 року в межах визначених посадових обов`язків. Відповідно до п.1.2. Строкового трудового договору №25 від 05.03.2020р. працівник зобов`язується виконувати роботу в межах своїх посадових обов`язків з підляганням внутрішнім розпорядчим документам підприємства. 05.03.2020р. Позивач був ознайомлений з Посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів, про що Позивач поставив власноручний підпис на цьому документі Зокрема, Посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів (п.5) передбачено обов`язок водія автотранспортних засобів дотримуватись організаційно-розпорядчих, нормативно-методичних, технологічних, внутрішніх документів. Розпорядженням директора СТОВ «Мусіївське» від 06.03.2020р. за працівником (водієм) [PERSON] (Позивач) закріплено автомобіль Газ32213-288 державний номер [NUMBER] та покладено відповідальність за збереження, справний технічний стан та дотримання вимог посадової інструкції на працівника (водія). Позивач був ознайомлений з зазначеним Розпорядженням, про що поставив свій власноручний підпис на ньому. Також, між СТОВ «Мусіївське», в особі директора [PERSON] та Позивачем було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 05.03.2020р., яким передбачена відповідальність гр. [PERSON] за збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Директором СТОВ «Мусіївське» затверджено Автобусні маршрути, якими визначена схема руху по перевезенню доярок маршрутом Мусіївка-Хоменки-Хільківка. Також Позивача було ознайомлено з часовим графіком по перевезенню працівників МТФ№1-2, про що Позивач поставив власноручний підпис на цьому документі. Згідно, зазначених документів Позивач зобов`язаний був щодня здійснювати, зокрема: - виїзд з с. Мусіївка об 14.50, здійснити заїзди о 15.40 на молочно-тваринну ферму №1 та о 15.50 на молочно-тваринну ферму №2, та повернутись до ПТО (пункт технічного обслуговування) о 16.00. Метою заїзду на МТФ №1 та МТФ №2 о 15.40 та 15.50 було перевезення працівників Відповідача (доярок) на денне доїння. -виїзд з с. Мусіївка об 19.30, здійснити заїзди о 19.40 на молочно-тваринну ферму №1 та о 19.50 на молочно-тваринну ферму №2, та повернутись до ПТО (пункт технічного обслуговування) о 21.00. Метою заїзду на МТФ №1 та МТФ №2 о 19.40 та 19.50 було перевезення працівників Відповідача (доярок) після вечірнього доїння. Разом з тим, 27 квітня 2020 р. Позивач не прибув о 15.40 на МТФ №1 та о 15.50 на МТФ №2, оскільки автомобілем Газ32213-288 державний номер [NUMBER] керувала інша особа, яка не є працівником Відповідача. Також 27 квітня 2020р. Позивач не прибув о 19.40 на МТФ №1 та о 19.50 на МТФ №2, оскільки автомобілем Газ32213-288 державний номер [NUMBER] керувала інша особа, яка не є працівником Відповідача. Про даний факт відсутності 27.04.2020р. працівника [PERSON] на території підприємства начальником служби безпеки [PERSON] , начальником гаража [PERSON] та керуючою МТФ №1 [PERSON] складено Акту про відсутність працівника на робочому місці від 27.04.2020р. Про даний факт відсутності 27.04.2020р. працівника [PERSON] на території підприємства Начальником гаража [PERSON] подано директору СТОВ «Мусіївське» Доповідну записку від 27.04.2020 р. Також, про даний факт повідомив Директора СТОВ «Мусіївське» Начальник служби економічної безпеки [PERSON] Наказом Директором СТОВ «Мусіївське» №35 від 28.04.2020р. за фактом відсутності водія автотранспортних засобів [PERSON] [INFO] з 15.00 год. до 20.00 год. на робочому місці та передачі керування службовим автомобілем ГАЗ 32213 № [NUMBER] сторонній особі, призначено службове розслідування та призначено комісію у складі: начальника Служби безпеки - [PERSON] , Начальника гаража - [PERSON] та інспектора Відділу кадрів - [PERSON] Також, Наказом директора №1 від 28.04.2020 року, у зв`язку з незадовільним виконанням посадових обов`язків, [PERSON] відсторонено від роботи з 28 квітня 2020 року по 15.05.2020 року, без збереження заробітної плати. [PERSON] відмовився від підписання Наказу №31 від 28.04.2020р., про що складено Акт про відмову від ознайомлення з Наказом №31 від 28.04.2020р., який підписано директором [PERSON] , начальником Служби безпеки [PERSON], начальником гаража [PERSON] та інспектором Відділу кадрів [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 27.04.2020 року їхали з селе Новоселецьке Оржицького району та перед тим зателефонував до [PERSON] , щоб забрати сварку, заїхавши в 19:00 чи 19:30 точного часу не пам"ятає сказали, що його нема, зачекавши півгодини він з"явився заїхавши на газелі можливо з роботи. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що привозив з дружиною на продаж поросят до [PERSON] , приїхавши [PERSON] ще не було вдома, хвилин через десять він заїхав газеллю. Пробувши півтори години нікого з осіб, як [PERSON] , [PERSON] та інших не було. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що їх возив на роботу [PERSON] , але часто сідав за кермо його син, через якого мало не сталася аварія. Сівши у машину де перебувало ще приблизно вісім осіб, побачила, що за кермом не [PERSON] , його син [PERSON] , який в той день забирав та возив їх. Запитавши де д. Вася він відповів, що зайнятий. Проте, що за кермом інший нікому не повідомляли. Письмові пояснення писали у присутності [PERSON] та завідуючої ферми. Писала власноруч, тиску ніхто не чинив. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що не пам"ятає о котрій годині приїжджали для відібрання пояснень. Якщо його підпис стоїть у акті то значить дата вірна. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON] більше 20 років, займалися вантажоперевезеннями. Повертаючись додому з цвинтаря ближче до вечора після 19:00 год неподалік с. Хильківка на зустріч їхала Газель за кермом якої був [PERSON] у масці та в окулярах. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді начальника гаража та 27 квітня 2020 року був на КПП близько 19:00 год коли приїздив автоміль "Газель" , який йому підпорядковується по перевезенню доярок с. Хильківка. За кермом автомобіля перебував син [PERSON] - [PERSON] , на запитання чому він за кермом сказав, що нічого страшного, він пригнав Газель. 28 квітня 2020 року просив [PERSON] написати пояснення, чому так сталося, що за кермом інша особа, на що він відмовився. Керівником було видано наказ про відсторонення [PERSON] від роботи. Були відібрані пояснення доярок. 30 квітня 2020 р. було складено акт по даному інциденту. Відразу був проведений моніторинг маршруту. У неприязних відносинах з [PERSON] не перебував, сам ініціював питання щоб його прийняли на роботу. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в СТОВ " Мусіївське" завідуючою ферми, в обов"язки якої входили стежити за порядком та підвозом працівників. 27 квітня 2020 р. працівники вже збиралися додому, заїхала "Газель" та за кермом був не [PERSON] , а його син [PERSON] . Вона відразу зателефонувала [PERSON] та [PERSON] . Наступного дня від працівників відбирали пояснення в яких зазначали,що їх перевозила інша особа, а не водій [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працював на посаді інженера з охорони праці та екології. Працював в одному кабінеті з відділом кадрів . 15 травня 2020 року [PERSON] прийшов в кабінет у відділ кадрів в день звільнення та при спробі віддіати йому трудову книжку [PERSON] відмовився її отримувати про, що було складено акт , де він підписався, як свідок. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 16 ЦК України). За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі Заяви від 05 березня 2020року та Наказу В.о.директора СТОВ «Мусіївське» №44 від 05.03.2020р. був прийнятий на роботу до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» за строковим трудовим договором №25 від 05.03.2020 р. Відповідно до пункту 1.1 Строкового трудового договору №25 від 05.03.2020 року, працівник приймається на роботу тимчасового характеру водієм автотранспортного засобу на період виконання польових робіт 2020 року в межах визначених посадових обов`язків. Відповідно до п.1.2. Строкового трудового договору №25 від 05.03.2020р. працівник зобов`язується виконувати роботу в межах своїх посадових обов`язків з підляганням внутрішнім розпорядчим документам підприємства. 05.03.2020р. Позивач був ознайомлений з Посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів, про що Позивач поставив власноручний підпис на цьому документі Зокрема, Посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів (п.5) передбачено обов`язок водія автотранспортних засобів дотримуватись організаційно-розпорядчих, нормативно-методичних, технологічних, внутрішніх документів. Розпорядженням директора СТОВ «Мусіївське» від 06.03.2020р. за працівником (водієм) [PERSON] (Позивач) закріплено автомобіль Газ32213-288 державний номер [NUMBER] та покладено відповідальність за збереження, справний технічний стан та дотримання вимог посадової інструкції на працівника (водія). Позивач був ознайомлений з зазначеним Розпорядженням, про що поставив свій власноручний підпис на ньому. Також, між СТОВ «Мусіївське», в особі директора [PERSON] та Позивачем було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 05.03.2020р., яким передбачена відповідальність гр. [PERSON] за збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Директором СТОВ «Мусіївське» затверджено Автобусні маршрути, якими визначена схема руху по перевезенню доярок маршрутом Мусіївка-Хоменки-Хільківка. Також Позивача було ознайомлено з часовим графіком по перевезенню працівників МТФ№1-2, про що Позивач поставив власноручний підпис на цьому документі. Згідно, зазначених документів Позивач зобов`язаний був щодня здійснювати, зокрема: - виїзд з с. Мусіївка об 14.50, здійснити заїзди о 15.40 на молочно-тваринну ферму №1 та о 15.50 на молочно-тваринну ферму №2, та повернутись до ПТО (пункт технічного обслуговування) о 16.00. Метою заїзду на МТФ №1 та МТФ №2 о 15.40 та 15.50 було перевезення працівників Відповідача (доярок) на денне доїння. -виїзд з с. Мусіївка об 19.30, здійснити заїзди о 19.40 на молочно-тваринну ферму №1 та о 19.50 на молочно-тваринну ферму №2, та повернутись до ПТО (пункт технічного обслуговування) о 21.00. Метою заїзду на МТФ №1 та МТФ №2 о 19.40 та 19.50 було перевезення працівників Відповідача (доярок) після вечірнього доїння. Разом з тим, 27 квітня 2020 р. Позивач не прибув о 15.40 на МТФ №1 та о 15.50 на МТФ №2, оскільки автомобілем Газ32213-288 державний номер [NUMBER] керувала інша особа, яка не є працівником Відповідача. Також 27 квітня 2020р. Позивач не прибув о 19.40 на МТФ №1 та о 19.50 на МТФ №2, оскільки автомобілем Газ32213-288 державний номер [NUMBER] керувала інша особа, яка не є працівником Відповідача. Про даний факт відсутності 27.04.2020р. працівника [PERSON] на території підприємства начальником служби безпеки [PERSON] , начальником гаража [PERSON] та керуючою МТФ №1 [PERSON] складено Акту про відсутність працівника на робочому місці від 27.04.2020р. Про даний факт відсутності 27.04.2020р. працівника [PERSON] на території підприємства Начальником гаража [PERSON] подано директору СТОВ «Мусіївське» Доповідну записку від 27.04.2020 р. Також, про даний факт повідомив Директора СТОВ «Мусіївське» Начальник служби економічної безпеки [PERSON] Наказом Директором СТОВ «Мусіївське» №35 від 28.04.2020р. за фактом відсутності водія автотранспортних засобів [PERSON] [INFO] з 15.00 год. до 20.00 год. на робочому місці та передачі керування службовим автомобілем ГАЗ 32213 № [NUMBER] сторонній особі, призначено службове розслідування та призначено комісію у складі: начальника Служби безпеки - [PERSON] , Начальника гаража - [PERSON] та інспектора Відділу кадрів - [PERSON] Також, Наказом директора №1 від 28.04.2020 року, у зв`язку з незадовільним виконанням посадових обов`язків, [PERSON] відсторонено від роботи з 28 квітня 2020 року по 15.05.2020 року, без збереження заробітної плати. [PERSON] відмовився від підписання Наказу №31 від 28.04.2020р., про що складено Акт про відмову від ознайомлення з Наказом №31 від 28.04.2020р., який підписано директором [PERSON] , начальником Служби безпеки [PERSON], начальником гаража [PERSON] та інспектором Відділу кадрів [PERSON] Під час службового роз слідування комісією Відповідача отримано пояснення 6 працівників МТФ №1, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно наданих працівниками пояснень, під час їх перевезення вдень на роботу (о 15.30) та ввечері з роботи (о 20.00) за кермом автомобіля Газель перебував не громадянин [PERSON] . За свідченнями працівників керування автомобілем Газель, який належить Відповідачу здійснював гр. [PERSON] , тобто син Позивача. Таким чином, Позивач без згоди та повідомлення Відповідача був відсутній на території підприємства з 15.00 год. до 20.00 год. та передав ввірений йому службовий автомобіль ГАЗ 32213 № [NUMBER] сторонній особі. Разом з тим, гр. [PERSON] відмовився надати комісії письмове пояснення про причини своєї відсутності на робочому місці 27 квітня 2020року з 15.00 год. до 20.00 год. Факт такої відмови Позивача від пояснень зафіксовано Актом від 28.04.2020., який складено та підписано Начальником служби безпеки - [PERSON], Начальником гаража - [PERSON], Інспектором відділу кадрів - [PERSON]. Аналогічно гр. [PERSON] відмовився надати пояснення щодо факту передачі службового автомобіля під керування сторонньої особи, про що 28.04.2020р. складено відповідний Акт за підписами Начальника служби безпеки - [PERSON], Начальника гаража - [PERSON], Інспектора відділу кадрів - [PERSON] . Також встановлено, що згідно даних gps - трекера, який встановлено на автомобілі ГАЗ 32213 № [NUMBER] зазначений автомобіль перебував 27.04.2020р. об 14:45 та 19:30 год. за домашньою адресою [PERSON] - [ADDRESS] . За результатами проведеного службового розслідування 30.04.2020р. комісією складено Акт службового розслідування, згідно якого встановлено факт передачі водієм [PERSON] керування службовим автомобілем ГАЗ 32213 № [NUMBER] сторонній особі та відсутність без поважних причин водія [PERSON] 27 квітня 2020р. з 15-00 години до 20-00 години на території підприємства та невиконання ним посадових обов`язків. 06.05.2020р. директор СТОВ «Мусіївське» звернувся до Профспілкового комітету СТОВ «Мусіївське» з поданням про надання згоди профспілкового комітету на звільнення водія [PERSON] на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважної причини . 08 травня 2020року Профспілковим комітетом СТОВ «Мусіївське» розглянуто зазначене подання директора СТОВ «Мусіївське» та вирішено дати згоду на звільнення працівника - водія автотранспортних засобів [PERSON] на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України за прогул. Про своє рішення Профспілковий комітет 12.05.2020р. повідомив директора СТОВ «Мусіївське» (повідомлення від 12.05.2020р. №4) . 14 травня 2020року Директором СТОВ «Мусіївське» видано Наказ №36 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на [PERSON] », яким за грубе порушення трудової дисципліни - відсутність на роботі 27.04.2020р. з 15.00 год до 20.00 год, на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. 14 травня 2020року за місцем проживання - [ADDRESS] , Позивач був ознайомлений з Наказом №36 від 14.05.2020р. «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на [PERSON] », проте відмовився від його підписання. Факт відмови гр. [PERSON] від підпису Наказу №36 від 14.05.2020р. зафіксовано в Акті від 14.05.2020р., який складено та підписано присутніми працівниками Відповідача- Директором [PERSON], начальником Служби безпеки [PERSON], Начальником гаража [PERSON], інспектором Відділу кадрів [PERSON] 15 травня 2020року згідно Наказу директора СТОВ «Мусіївське» №106 від 15.05.2020р. у зв`язку з прогулом без поважних причин [PERSON] звільнено згідно п. 4 ч.І ст.40 КЗпП України. В той же день, 15 травня 2020 року місцезнаходженням Товариства - Полтавська область, Хорольський район, село Мусїївка, вулиця Лісна, будинок 10 , [PERSON] був ознайомлений з Наказом №106 від 15.05.2020р. про його звільнення за прогул. Так, в присутності інспектора Відділу кадрів [PERSON] та інших працівників власноручно, Позивач проставив на зазначеному Наказі №106 від 15.05.2020р. дату ознайомлення «15 травня 2020р» та власний підпис. Згідно Наказу №37 від 15.05.2020р. було здійснено нарахування заробітної плати [PERSON] за період вимушеного простою з 28.04.2020р. по 15.05.2020р. (час відсторонення від роботи) та 15.05.2020р. сплачено [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів в сумі 4 635 на картковий рахунок. 15.05.2020р. за місцезнаходженням Товариства - Полтавська область, Хорольський район, село Мусіївка, вулиця Лісна, будинок 10 , [PERSON] було ознайомлено із записом в трудовій книжці, але Позивач відмовився отримати трудову книжку. Факт відмови [PERSON] від отримання трудової книжки зафіксовано в Акті від 15.05.2020 р., який складено та підписано присутніми працівниками Відповідачаінспектором Відділу кадрів - [PERSON], бухгалтером -касиром - [PERSON] , інженером з ОП та ТБ - [PERSON] В зв`язку з відмовою Позивача від отримання трудової книжки, 15.05.2020р. йому направлено лист вихідний №32 про необхідність одержати трудову книжку у відділі кадрів СТОВ «Мусіївське» за адресою 37830, с. Мусіївка, Хорольський район, Полтавська область, з понеділка по п`ятницю з 8.00 до 17.00. Крім того, згідно наказу 28 грудня 2020 року №120 « Про закінчення строкових трудових договорів», вважати 29.12.2020 року строком закінчення польових робіт 2020 року, в тому числі [PERSON] . Відповідно до статті 9 Конституції Україничинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року №3933-XII. Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом пункту 2 статті 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Відповідно до частини 1 статті 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Частиною першою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до статті 30 КЗпП, працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана або звільнення. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Так, відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України). Відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір де закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноважений ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вказане кореспондується з наведеним у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.011.1992 № 9, який передбачає, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). В розумінні Кодексу законів про працю України прогул є дисциплінарним проступком та для застосування стягнення за такий проступок передбачений певний порядок. Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП власник має право розірвати трудовий договір у разі скоєння працівником прогулу без поважних причин. Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням та здійснюється з дотриманням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Прогулом вважається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, в тому числі залишення роботи до закінчення строку трудового договору (пункт 24 постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо. Для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення, для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до постанови Верховного Суду від 11.03.2020 р. у справі № 459/2618/17 причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо з`явленню перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунені самим працівником. Зокрема, до них належать до яких відносяться: - пожежа, повінь (інші стихійні лиха); - аварії або простій на транспорті; - виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, які постраждали від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); - догляд за членом сім`ї. який несподівано захворів; - відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; - відсутність за станом здоров`я. При цьому відсутність працівника на роботі за станом здоров`я може підтверджуватися не лише листком непрацездатності, але й довідкою медичної установи, показаннями свідків або іншими доказами (ухвала ВСУ від 31.10.2002 р. у справі № 6-10006кс02). Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм. З викладеного вбачається, що звільнення Позивача з роботи на підставі наказу від 15.05.2020 № 106 за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства України, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення. Згідно частини першоїстатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач на підставістатті 5 Закону України «Про судовий збір`звільнений від сплати судового збору, на підставістатті 141 ЦПК України, він підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed