Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 18 березня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому у них народилося двоє дітей, сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та фактично знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює та має дохід. Крім того, вказала, що працює, проте, її матеріальний стан не достатній для нормального забезпечення дітей всім необхідним. Крім заробітної плати, інших доходів не має. Щоденні витрати, пов»язані з утриманням дітей є значними. Особливо великих затрат вимагає придбання одягу на осінньо - зимовий період. Відповідач маючи щомісячну заробітну плату не бажає добровільно приймати участь в утриманні дітей, в зв»язку з чим, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити. При цьому, суду пояснила, що відповідач щомісячно надає їй кошти на утримання дітей в розмірі 1300 грн., але, взамін цього постійно вимагає видачі йому частини спільно придбаного майна, що вважає принизливим для себе, оскільки при відмові відповідач гроші для дітей надавати відмовляється, тому і звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на меншого сина щомісячно отримує 1075 грн. державної допомоги, протее, ці кошти є недостатніми для належного утримання дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому, суду пояснив, що та обставина, що він самоусунувся від матеріального утримання дітей, на яку посилається позивач, не відповідає дійсності, оскільки за їхньою усною домовленістю, він щомісяця особисто в руки передавав позивачу кошти в сумі 1300 грн., про що вона особисто проставляла свій підпис та дату на квитанції з банкомату. Вказану суму визначили за їхньою спільною домовленістю. На даний час, його заробітна плата складає 5154 грн. у місяць, тому ? частина від вказаної суми становить 1288, 50 грн. Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з нього 1/3 частини його доходу, є завищеними, дана частина буде становити в середньому по 1718 грн., які він не зможе виплачувати, так як працює в м.Тернопіль, де знімає квартиру, за яку сплачує 1200 грн., окрім частину коштів витрачає на проїзд до м. Тернопіль, придбання продуктів харчування. Зважаючи на обставини, встановлені в ході судового розгляду, під час судових дебатів, погодився на стягнення аліментів в частці 1/3 від заробітної плати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Що в ході судового розгляду сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 31 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданного 09 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області. Також встановлено, що сторони на даний час перебувають в офіційному шлюбі, протее, разом з липня 2015 р. не проживають, спільне господарство не ведуть, позивач разом з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS] в будинку своїх батьків, що було стверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 13 лютого 2010 року, довідкою виконавчого комітету Борщівської міської ради №189 від 14.01.2016 року. Згідно довідки №8 від 14.01.2016 року, виданої Борщівською центральною районною комунальною лікарнею, позивач [PERSON] працює в Борщівській ЦРКЛ на посаді медичної сестри і її дохід за період з липня по грудень 2015 року становить 11704, 46 грн. Поряд з тим встановлено, що відповідач [PERSON] разом з сім"єю не проживає, проживає в м.Тернопіль без реєстрації, де і працює. На даний час займає посаду співробітника Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області, є військовослужбовцем, де його сукупний дохід за період з серпня 2015 року по січень 2016 року становить 30924 грн., що стверджено довідкою Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області №50 від 17.02.2016 року. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач не отримує регулярний дохід, є непрацездатним, з незадовільним станом здоров"я, має інших утриманців, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком малолітніх дітей, то зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує, що сторони, які є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON], в рівній мірі несуть обов"язки щодо їх виховання та утримання. При цьому, суд враховує ту обставину, що на даний час діти проживають разом з позивачем, яка здійснює постійний догляд за ними та їх утримання, відповідач - на утримання таких надає певні кошти, участь у вихованні дітей постійно не приймає. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 р." мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року складає 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. А тому, визначений позивачем розмір стягуваних аліментів - 1/3 частка від заробітку відповідача, суд знаходить підставним та таким, що підлягає задоволенню, та, крім того, визначає такий на кожну дитину не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182 СК України, ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 р.",

Outcome: approved