Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2015 року померла його рідна сестра [PERSON], яка народилася 23 грудня 1960 року в м. Дегтярськ Свердловської області, Росія. На час смерті сестра мешкала у Німеччині, Кантштрассе, 9, місто Хайденау. Після смерті рідної сестри - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/4 частини житлового будинку з господарчими спорудами, який розташовано за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, сел. Зелене, вул. Родини Добровольських (50 років Комсомолу), будинок №71; сертифікату простих іменних акцій серія ЗМ №3413 у кількості двох тисяч, Відкритого Акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В, Бабушкіна» від 09 березня 1998 року, на ім'я [PERSON]; земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вулиці Родини Добровольських (50 років Комсомолу), 81 в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НК №010644, виданого на підставі Рішення Криворізької міської ради від 22 лютого 2012 року за №982, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]: 12:036:00007; 1/3 частини грошових внесків з належними відсотками та усіма компенсаційними та індексацій ними нарахуваннями, що зберігаються у філії Інгулецьке відділення №7857/059 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунку №915511309 (залишок на рахунку 2 925 грн. 30 коп), у філії - Інгулецьке відділення №7857/067 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунках №3790 (залишок на рахунку 1 грн. 11 коп), №4116 (залишок на рахунку 0 грн. 39 коп.), №44 ( залишок на рахунку 1 грн. 11 коп.), у філії - Інгулецьке відділення №7857/065 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунку № 18982 ( залишок на рахунку 0 грн. 02 коп). Спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої - [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: Пфотехауерштрассе, 78, м. Дрезден, Німеччина, 01307. [PERSON] повідомила йому, що вона відмовилася від спадщини за законом в Окружному суді Дрездена. Провадження зареєстровано за №435 V1 2949/15 від 25 серпня 2015 року. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, він є спадкоємцем другої черги, оскільки померла [PERSON] його рідна сестра. 11 лютого 2016 року, в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України, він звернувся із заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, про прийом спадщини за законом після смерті рідної сестри - [PERSON]. Постановою державного нотаріуса П'ятої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 квітня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри - [PERSON], померлої 13 серпня 2015 року, через неможливість встановити місце відкриття спадщини, наявність чи відсутність відкритої спадкової справи за останнім місцем реєстрації спадкодавиці, коло спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом, котрі прийняли спадщину чи відмовилися від спадкування, склад спадкового майна за кордоном, та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Вважає свої права спадкоємця порушеними, у зв'язку з чим звертається до суду за захистом своїх порушених прав. Просить визнати за ним право на спадщину за законом після смерті його рідної сестри - [PERSON], померлої 13 серпня 2015 року на все майно що належало їй на день смерті, а саме: 1/4 частини житлового будинку з господарчими спорудами, який розташовано за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, сел. Зелене, вул. Родини Добровольських (50 років Комсомолу), будинок №71; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої по вулиці Родини Добровольських, 81 в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НК №010644; сертифікату простих іменних акцій серія ЗМ №3413 у кількості двох тисяч, Відкритого Акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» від 09 березня 1998 року, на ім'я [PERSON], 1/3 частини грошових внесків з належними відсотками та усіма компенсаційними та індексацій ними нарахуваннями, що зберігаються у філії - Інгулецьке відділення №7857/059 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунку №915511309 (залишок на рахунку 2 925 грн. 30 коп.), у філії - Інгулецьке відділення №7857/067 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунках №3790 (залишок на рахунку 1 грн. 11 коп.), №4116 (залишок на рахунку 0 грн. 39 коп.), №44 (залишок на рахунку 1 грн. 11 коп.), у філії- Інгулецьке відділення №7857/065 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Кривого Рогу на рахунку №18982 (залишок на рахунку 0 грн. 02 коп.). Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа державний нотаріус Пятої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Клопотань про витребування доказів суду подано не було.Судом за згоди позивача ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії ЭГ№168841 від 24 березня 1953 року, встановлено що 21 березня 1953 року народився [PERSON], батьком зазначено [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії П-ЮН№061948 від 13 січня 1961 року, встановлено що 23 грудня 1960 року народилась [PERSON], батьком зазначено [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 20 серпня 2015 року РАЦС Дрездена, [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], померла 13 серпня 2015 року в м.Дрезден Федеративної Республіки Німеччина. Вказане свідоцтво перекладено на українську мову (а.с.30-31). Відповідно до статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Гаагська конвенція від 05 жовтня 1961 року, згода на обов'язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року. Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, у відносинах між Україною та Федеративною Республікою Німеччина набрала чинності 22 липня 2010 року, коли Федеративною Республікою Німеччина було відкликано заперечення проти приєднання України до зазначеної Конвенції. Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції. Таким чином, оскільки позивачем не було надано суду свідоцтво про смерть [PERSON],яке було легалізовано, або автентичність якого завірена апостилем, згідно Гаагської конвенції від 05 жовтня 1961 року, суд не бере зазначений доказ до уваги. Постановою державного нотаріуса П'ятої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 квітня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри - [PERSON], померлої 13 серпня 2015 року, через неможливість встановити місце відкриття спадщини, наявність чи відсутність відкритої спадкової справи за останнім місцем реєстрації спадкодавиці, коло спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом, котрі прийняли спадщину чи відмовилися від спадкування, склад спадкового майна за кордоном, оскільки заявник не погодився чекати відповіді від іноземної держави та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав (а.с.34). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України,\~\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування" надано роз'яснення, що при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця,\~\~необхідно з'ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені\~\~інші\~\~правила\~\~щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі\~\~розбіжностей\~\~застосовуються\~\~норми\~\~міжнародного договору. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне\~\~право", регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Згідно ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Статтею 71 цього Закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. В матеріалах справи відсутні докази щодо останнього місця проживання [PERSON]. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Як вбачається з постанови державного нотаріуса П'ятої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 квітня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри - [PERSON], померлої 13 серпня 2015 року, оскільки заявник не погодився чекати відповіді від іноземної держави. Таким чином, оскільки позивач не позбавлений можливості визнання права власності на спадкове майно шляхом звернення до нотаріальної контори, перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку судом не встановлено, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed