Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» - про визнання прав на об'єкт незавершеного будівництва. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір №149 від 22.10.2007 року про участь у Фонді фінансування будівництва, а саме - квартири [ADDRESS], вартістю 1 073 000,00 грн. та заплановано дату його введення в експлуатацію - четвертий квартал 2007 року - перший квартал 2008 року. 31.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про уступку майнових прав на об'єкт інвестування, які відповідач набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005 року, укладеної між відповідачем та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція». Свої зобов'язання за договорами позивач виконав в повному обсязі, сплативши 100 % вартості об'єкта інвестування. Проте відповідач порушив строк здачі об'єкту інвестування в експлуатацію. На сьогоднішній день житловий комплекс не введено в експлуатацію, оскільки не добудовано, а реєстрація права власності відсутня. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними, просив суд визнати за позивачем майнові права на частку в об'єкті незавершеного будівництва - квартиру [ADDRESS] та визнати майнові права на частку в об'єкті незавершеного будівництва - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], такими, що підлягають державній реєстрації. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначено, що представник позивача позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач ПАТ «Західінкомбанк» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Західінкомбанк» укладено договір №149 про участь у Фонді фінансування будівництва (ФФБ) від 22.10.2007 року (договір). Відповідно п. 1.1. вказаного договору, довіритель ([PERSON]) дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти Управителю (ТОВ «Комерційний банк «Західінкомбанк») у довірче управління з метою отримання у власність об'єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя цими коштами, а Управитель приймає кошти на рахунок ФФБ у довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку, визначеному правилами ФФБ. П. 1.5. Договору закріплено за довірителем об'єкт інвестування, а саме: квартира [ADDRESS], вартістю 1 073 000,00 грн. Запланований строк введення об'єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2007 р. - І квартал 2008 р. Відповідно до п. 2.1.1. Управитель зобов'язаний після зарахування коштів довірителя до ФФБ видавати Довірителю Свідоцтво про участь у ФФБ та закріпити відповідну кількість вимірних одиниць об'єкту інвестування за Довірителем у цьому Свідоцтві; передати Довірителю, в разі, якщо він повністю про інвестує закріплений за ним об'єкт інвестування, майнові права на цей об'єкт інвестування за Договором про уступку майнових прав. 31.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про уступку майнових прав на об'єкт інвестування, які відповідач набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005 року, укладеної між відповідачем та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція». Відповідно до свідоцтв про участь у ФФБ (вид А) за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція» (Договір № 149 від 22.10.2007 р.) від 29.10.2007 р., 02.11.2007 р., 05.11.2007 р., позивач сплатив повну вартість об'єкту інвестування у сумі 1 073 000,00 грн. 05.11.2007 р. між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 380/1667/07-Ж, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 150 220,00 доларів США та договір застави (іпотеки). У зв'язку з укладеними договорами кредиту і застави, 05.11.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про уступку майнових прав та додаткову угоду №1 до договору про участь у фонді фінансування будівництва. Відповідно до листа від 02.03.2012 р. № 107/1, відповідач повідомив позивача, що «номер квартири [ADDRESS] по договору про участь у ФФБ за програмою «Три богатирі» відповідає номеру квартири [ADDRESS] згідно технічного паспорту (116 кв. м).». Встановлено, що на сьогоднішній день житловий комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], не введено в експлуатацію, оскільки не добудовано. Згідно із ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єкт інвестування - квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 та 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що забудовник зобов'язаний виконати свої зобов'язання за договором щодо організації спорудження об'єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем. Таким чином, зобов'язання щодо своєчасного введення об'єкту в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво лежить на забудовнику. Проте у встановлений строк об'єкт будівництва добудований та введений в експлуатацію не був, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 15 Закону при укладенні договору про участь у ФФБ довіритель обирає конкретний об'єкт інвестування з переліку незакріплених за іншими довірителями об'єктів інвестування, що є у пропозиції управителя. Цей об'єкт інвестування управитель має закріпити за довірителем на умовах правил ФФБ. При внесенні коштів довірителем до ФФБ управитель зобов'язаний закріпити за довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування за поточною ціною вимірної одиниці цього об'єкта інвестування та одночасно внести відповідну інформацію до системи обліку прав вимоги довірителів ФФБ. Право вимоги на відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування виникає у довірителя з моменту передачі коштів в управління управителю ФФБ. Розмір вимог довірителя на об'єкт інвестування визначається кількістю закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування. Довіритель, якому належить право вимоги на відповідну кількість вимірних одиниць закріпленого за ним об'єкта інвестування, має виключне право на закріплення за собою на умовах договору про участь у ФФБ решти вимірних одиниць цього об'єкта інвестування; закріплення решти вимірних одиниць цього об'єкта інвестування за іншими довірителями забороняється. Система функціонування ФФБ (Фонду фінансування будівництва) передбачає, згідно із ст. 13 Закону, зокрема, передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав. Таким чином, спеціальне законодавство України передбачає передачу майнових прав на об'єкти інвестування, в тому числі й на ті об'єкти, які на момент передачі таких прав не прийняті в експлуатацію, а отже і право на визнання за конкретною особою - інвестором - майнового права на об'єкт інвестування. Як встановлено судом, на виконання умов договору №149 про участь у Фонді фінансування будівництва від 22.10.2007 року позивачем були внесені грошові кошти в розмірі 1 073 000,00 грн. за 116 кв.м. в повному обсязі, що підтверджується свідоцтвами про участь у ФФБ (вид А) за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція» (Договір № 149 від 22.10.2007 р.) від 29.10.2007 р., 02.11.2007 р., 05.11.2007 р., проте відповідачем неналежним чином не виконуються умови договору, оскільки до теперішнього часу об'єкт будівництва не введений в експлуатацію. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація неприйнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Проте, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до п.1.6 Договору №149 від 22.10.2007 року про участь у Фонді фінансування будівництва Позивач може отримати у власність закріплений за ним обєкт інвестування після введення об'єкту будівництва в експлуатацію. Отже, об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкту в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Таким чином, квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належать майнові права на нього. Відповідно до частини 1 статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної , творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно з приписами статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Майновим правом, згідно із ст. 49 Закону України "Про заставу", є право вимоги по зобовязаннях, в яких він є кредитором, як належних йому на момент укладення договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Визначення поняття "майнові права" міститься також в ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", відповідно до якого майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Отже, право на отримання Об'єкту будівництва та оформлення його у власність, є майновим правом позивача. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-21цс13 виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного вище, зважаючи на те, що позивачем було сплачено 100 % вартості об'єкту інвестування згідно договору № 149, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає позовні вимоги стосовно визнання майнових прав на частку в об'єкті незавершеного будівництва обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Друга позовна вимога стосовно визнання майнових прав на частку в об'єкті незавершеного будівництва - квартиру [ADDRESS], що належать [PERSON], такими, що підлягають державній реєстрації в порядку закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задоволенню не підлягає в силу того, що не ґрунтується на вимогах закону та нормативно-правових актах України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial