Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

В квітні 2021року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2266/19-Ф2 від 30.09.2019 року в розмірі 24950,50\~грн.\~В подальшому\~позов було\~уточнено ,\~в обгрунтування\~заявлених вимог\~ зазначив\~ наступне.30.09.2019 року між філією №2 Кредитної спілки та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2266/19-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав грошовий кредит у розмірі 15000,00 гривень, строком користування 15 місяців. У відповідності до п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен кожні тридцять календарних днів сплачувати 0,17 % від суми залишку за кожний день користування кредитом. Відповідачем за весь час користування кредитом були здійснені наступні платежі: 07.11.2019 року 1500,00 грн., 12.12.2019 року 1500,00 грн. Станом на 07.06.2021 року сума заборгованості складає 28866,30 грн. - загальна сума боргу складає: залишок по кредиту 13829,90 грн., нараховані відсотки 12766,40 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 18.05.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомлення сторін. 04.06.2021 року на адресу суду, від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого відповідач зазначив, що з позовними вимогами КС "Азовська кредитна компанія" не згоден, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору, позивачем дотримано вимог ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими сам. Вважає, що позивач має право вимагати від відповідача виконати обов`язок тільки з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивачем не надано розрахунок заборгованості ні за тілом кредиту, ні за відсотками, а лише зазначені необґрунтовані цифри. Відповідач визнає наявну заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12000,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до п. 2.7 договору про споживчий кредит №2266/19-Ф2 за ставкою 37,54 % річних, тобто 0,1% за кожен день: 37,54/365 днів =0,1% та строк дії кредитного договору згідно п. 12.1 15 місяців, тобто до 01.01.2021 року. Тому, з 01.01.2021 року у позивача відсутнє право нарахування процентів за кредитом. 13.07.2021 року на адресу суду від КС "Азовська кредитна компанія" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого позивач вказує, що відповідачу [PERSON] було надано інформацію про укладений споживчий кредит та надано паспорт споживчого кредиту. Реальна річна процентна ставка 37,54% - це процентна ставка переплати по кредиту, якщо буде дотримано графік платежів. Процентна ставка, яка застосовується на залишок кредиту становить 62,05%, яка зазначена в паспорті споживчого кредиту та безпосередньо у кредитному договорі. Крім того, зазначають, що КС "Азовська кредитна компанія" не застосовує індекс інфляції, а нараховує відсотки поза строком дії кредитного договору, оскільки це передбачено п. 13.7 кредитного договору, з яким відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Іванова Т.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без присутності її як прредставника відповідача та без присутності відповідача.. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2019 року між філією №2 кредитного союзу "Азовська кредитна компанія" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2266/19-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав грошовий кредит у розмірі 15000,00 гривень, строком користування 15 місяців. У відповідності до п. 3.1 договору про споживчий кредит плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у визначені цим договором строки із розрахунку 0,17% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Нарахування відсотків починається з дня, наступного за днем отримання кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом (а.с. 5-6). Згідно з пунктом 4.1. сторони погодили наступний графік повернення основної суми кредиту та погашення відсотків за ним: - планові платежі вносяться позичальником щомісячно, не пізніше 10числа поточного місяця; - розмір платежу не може бути менше ніж, ніж визначено Додатком №1 до цього договору. Згідно з пунктом 4.3. договору кошти, отримані від позичальника (планові платежі), спрямовуються в першу чергу на погашення відсотків за користування кредитом. Частину суми, яка залишилася після погашення відсотків, спрямовуються на погашення суми кредиту (а.с. 5-7). Сторонами окремим додатком до договору також оформлено графік повернення суми кредиту та відсотків, згідно з яким зафіксовано обов`язок щомісячних платежів до 10 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2019 року по грудень 2020 року по 1500,00 гривень та за січень 2021 року 1220,27 гривень. Відповідно до графіку платежів встановлено, що відповідачем було здійснено наступні платежі: 07.11.2019 року 1500,00 грн., 12.12.2019 року 1500,00 грн. (а.с. 4). Вказані суми платежів та дати їх проведення визнаються обома сторонами у своїх заявах по суті справи та не є спірною обставиною. Згідно з пунктом 2.7. договору загальна вартість кредиту за умови виконання графіку повернення основної суми кредиту та погашення відсотків за ним (пункт 2.2.) складає 37,54%. Проте як вбачається із періодів внесення платежів та їх розмірів, відповідачем не був дотриманий встановлений договором графік платежів та було допущено неодноразове порушення строків та сум оплат. У зв`язку із несплатою відповідачем суми кредиту та відсотків за користування ним, станом на 07 червня 2021 року заборгованість за кредитним договором становить 26596,30 грн., яка складається із залишку по кредиту у розмірі 13829,90 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом за період часу з 13.12.2019 року по 07.06.2021 року у розмірі 12766,40 грн. У зв`язку із цим суд відхиляє твердження відповідача про залишок заборгованості за кредитом в 12000,00грн., оскільки внаслідок недотримання графіку платежів та порушення строків повернення кредиту розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, погашення яких за умовами договору відбувається в першу чергу, збільшився, та загальна сума заборгованості становить 26596,30грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо спірної обставини про порядок та строк нарахування відсотків поза межами строку дії договору суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суду відомі правові позиції та висновки Верховного суду у справах № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), в яких зазначено, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Разом з тим обставини справи, зазначені у вказаних постановах ВС є відмінними, від обставин даної справи. Як зазначив Верховний суд у своїх висновках в постанові від 28.03.2018 №444/9519/12 поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі сторони визначили строк дії договору 15 місяців, при цьому окремо визначили строк виконання зобов`язання відповідача по сплаті відсотків за користування кредитними коштами. В даній справі, яка перебуває на розгляді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області, наявні інші обставини спору, ніж зазначені в постановах ВС, оскільки сторонами відповідно до пунктів 3.1., 9.1.1. та 13.7. кредитного договору спеціально обумовлено порядок повернення позики та нарахування відсотків поза межами строку дії договору. Так, згідно з пунктом 9.1.1. кредитного договору Позичальник зобов`язаний своєчасно на умовах, визначених договором, сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом. Пунктом 3.1. договору також спеціально визначено, що нарахування відсотків починається з дня, наступного за днем отримання кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Пунктом 13.7. кредитного договору передбачено спеціальні умови повернення кредиту та нарахування відсотків поза межами строку договору, відповідно до якого закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування кредитором відсотків нарахованих по ставці 62,05%річних на залишок основної суми (тіла) кредиту за фактичну кількість календарних днів використання кредиту, до дня повного погашення заборгованості. З огляду на це в даному випадку можуть бути застосовані положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, оскільки між сторонами чітко закріплена договором домовленість про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Отже аналіз судової практики та положень статей 1048, 1050 ЦК України в контексті наявних умов кредитного договору, укладеного між сторонами, дозволяє суду дійти висновку про можливість нарахування відсотків після визначеного договором строку дії договору, оскільки термін виконання зобов`язання відповідача по сплаті відсотків встановлений окремо - до моменту остаточного розрахунку за кредитом та не припиняється після закінчення загального строку дії договору. На підставі цього позивачем правомірно нараховані відсотки за користування кредитними коштами до 07.06.2021 року, згідно наявного у справі розрахунку заборгованості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обов`язків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконав своє зобов`язання за договором № 2266/19-Ф2 від 30.09.2021 року та з нього підлягає стягненню заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 26596,30 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved