Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

У жовтні 2020 року представник МТСБУ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 120700,00 грн. та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.09.2017 року з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «Равон» державний номерний знак [NUMBER] сталось зіткнення з автомобілем «Ауді» державний номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. У зв`язку з чим транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року, водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП. Володільцю автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] було завдано шкоду майну, яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою за завдавача шкоди. На час скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору ОСЦПВ (страхового полісу). Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] . Отже, МТСБУ, виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини заподіювача шкоди, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність, при цьому загальна сума понесених витрат МТСБУ складає 120700,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 120700,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 15.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 120700,00 грн., що за своїм розміром не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] 21.09.2017 року о 08 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Равон», д.н.з. [NUMBER] на перехресті бул. Т. Шевченка - вул. Пушкінська в м. Києві не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року по справі №761/44533/17, яка не оскаржувалася і набрала законної сили водія [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 5). Внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, володільцю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] було завдано шкоду майну, яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою за завдавача шкоди. На час скоєння ДТП, відповідач, в порушення ст. 21 Закону № 1961-IV, не мав чинного договору ОСЦПВ (страхового полісу). Володілець автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] з метою отримання суми відшкодування, звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та з заявою на виплату відшкодування (а.с. 6). З метою визначення вартості відновлювального ремонту належного потерпілій особі автомобіля, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « [PERSON] ». Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку від 30.10.2017 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] складає 167824,18 грн. (а.с. 11-37). Власником автомобіля «Ауді», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП, був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8). 12.01.2018 року МТСБУ отримало від представника потерпілого [PERSON] заяву про виплату страхового відшкодування. За результати перевірки централізованої бази даних МТСБУ, позивачем було встановлено, що на дату настання ДТП, відносно автомобіля «Равон» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не укладався. На підставі наказу № 3770 від 23.04.2018 року МТСБУ було визначено розмір страхового відшкодування яке підлягає виплаті власнику пошкодженого автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 100000,00 грн., оскільки ліміт страхового відшкодування на момент ДТП складав 100000,00 грн. (а.с. 44). 24.04.2018 року МТСБУ платіжним дорученням № 904060 перерахував [PERSON] виплату у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 47). Крім того, за складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди позивачем було сплачено на рахунок ФОП « [PERSON] » грошові кошти у розмірі 700,00 грн. (а.с. 45, 46). Позивач направив на адресу відповідача лист з пропозицією добровільно компенсувати витрати, пов`язані зі виплатою страхового відшкодування, який залишений відповідачем без відповіді та задоволення. Згідно з п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На підставі п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло у межах фактичних витрат право вимоги, яке особа, що одержала відшкодування, мало до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки внаслідок ДТП. Судом достовірно встановлено, що ДТП мало місце з вини відповідача. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 102,00 грн судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved