Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 45549,81 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем №401192940 від 05.06.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 7595,3 грн.; відповідно до укладеного кредитного договору між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем № 500336779 від 18.01.2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 14590,00 грн., який в установлений договором термін не повернув, внаслідок чого зобовязаний сплатити суму боргу, процентів, комісії та пені (штрафу) в сумі 45549,81 грн. У позові позивач також зазначив, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 401192940 від 05.06.2012 року та № 500336779 від 18.01.2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів відповідача по зазначених кредитних договорах. Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги відповідача: по кредитному договору № 401192940 від 05.06.2012 р. в сумі 13834,32 грн., з яких: 3088,97 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2345,35 грн. заборгованість за процентами та комісією; 8400 грн. пеня, штраф, неустойка; по кредитному договору № 500336779 від 18.01.2013 року в сумі 31715,49 грн., з яких: 11036,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9328,02 грн. заборгованість за процентами та комісією; 11351,44 грн. пеня, штраф, неустойка. Позивач надав суду письмову заяву розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило. Доказів про отримання відповідачем копії позову з додатками та судової повістки до суду не надходило. Відповідно до поштового конверту, повернутого на адресу суду, відповідач не отримав копію позову та повістки. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УМВС України в Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а. с. 46). Саме за цією адресою суд неодноразово надсилав повістки про виклики до суду. Позивач надав суду примірник газети «Вісті Придніпровя» в електронному вигляді № 88 (1887) від 14.11.2017 року, в якому було розміщено обяву про виклик в судове засідання, призначене на 30.11.2017 року о 09-00 год. у Покровському районному суді Дніпропетровської області відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає відповідача належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення),\~\~в звязку з чим відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає провести заочний розгляд справи. Крім цього, на думку суду в матеріалах справи є достатньо доказів для її слухання та прийняття рішення по суті справи і такий розгляд справи не буде порушенням права відповідача як сторони у цивільному процесі. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд,дослідивши зібрані письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Суд встановив, що 05.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 401192940, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7595,30 грн. (копія договору, а. с. 5). Згідно зазначеного розрахунку заборгованості станом на 10.10.2016 року заборгованість відповідача за основною сумою боргу складає 3088,97 грн., за процентами та комісією 2345,35 грн., 8400,00 грн. сума пені (штрафу). Суд встановив, що 18.01.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500336779 грн., згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14590,00 грн. (копія договору, а. с. 11). Згідно зазначеного розрахунку заборгованості станом на 10.10.2016 року заборгованість відповідача за основною сумою боргу складає 31715,49 грн., з яких: 11036,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9328,02 грн. заборгованість за процентами та комісією; 11351,44 грн. штраф. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 401192940 від 05.06.2012 року та № 500336779 від 18.01.2013 року (копія договору факторингу, а. с. 22-24). 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів відповідача по зазначених кредитних договорах (копія договору, а. с. 25-27). Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру боржників від 10.10.2016 року до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року позивач (фактор) набув право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору (а. с. 28). Згідно витягу з додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016р. позивач набув права грошової вимоги відповідача: по кредитному договору № 401192940 від 05.06.2012 р. в сумі 13834,32 грн., з яких: 3088,97 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2345,35 грн. заборгованість за процентами та комісією; 8400 грн. пеня, штраф, неустойка; по кредитному договору № 500336779 від 18.01.2013 року в сумі 31715,49 грн., з яких: 11036,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9328,02 грн. заборгованість за процентами та комісією; 11351,44 грн. пеня, штраф, неустойка (а. с. 29). Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 р. № 41, фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва. Після отримання Свідоцтва та додатка до нього, фінансова компанія має право надавати виключно ті фінансові послуги, які зазначені в додатку до Свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії. Згідно із свідоцтвом серії ФК №183 від 27.12.2007р. за №8462, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" є фінансовою установою(а. с. 34). Відповідно до додатку до свідоцтва серії ФК №183 від 27.12.2007р. ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенцій з повернений боргів" мас право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг(а. с. 34 на звороті). За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. У ч. 5 ст. 5 вказаного Закону встановлено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Отже, з дня укладення договору відступлення права вимоги, тобто з 10.10.2016 року, до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 401192940 від 05.06.2012 року та кредитним договором № 500336779 від 18.01.2013 року. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за вказаними кредитними договорами і набуло усіх прав кредитора. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. 19.10.2016 року на адресу відповідача були направлені відповідні повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості по вказаних кредитних договорах (копії, а. с. 18,19). 24.10.2016 року на адресу відповідача були направлені повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитним договором № 401192940 від 05.06.2012 року та кредитним договором № 500336779 від 18.01.2013 року (копії, а. с. 20-21). Таким чином, новий кредитор належним чином повідомив боржника (відповідача) про порядок погашення ним заборгованості за кредитними договорами перед новим кредитором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 05.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 401192940, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7595,30 грн. (копія договору, а. с. 5). Невідємною частиною даного договору є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту від 05.06.2012р., який був підписаний представником банку та відповідачем (копія розрахунку, а. с. 6).. Згідно даного графіку щомісячні платежі за договором складали 312, 29 грн., починаючи з 06.07.2012 року по 08.06.2015 року. Щомісячна сума платежу складалася з суми основної суми кредиту, відсотків за користування та платежів за надані супутні послуги, зокрема, за надання виписок за рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а. с. 9) відповідач сплачував кредит в період з 05.06.2012 року по 06.12.2013 року, після чого припинив його сплачувати. Суд дійшов висновку, що письмовими доказами підтверджена сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3088,97 грн. та комісією в сумі 2345,35 грн., в той же час відсутні підстави для стягнення зазначеної відповідачем суми пені (штрафу) з наступних причин. Відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 9) в графі «штраф» зазначені щомісячні суми штрафів за період з 08.07.2013 року по 10.10.2016 року, але з поданої копії кредитного договору (витягу з договору) суд не вбачає умов, розміру та періодичності штрафів за прострочення платежу. Також відсутні умови відповідальності за порушення зобовязань сторони в інших наданих позивачем копіях документів анкеті-заяві на отримання кредиту (копія, а. с. 4) та графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту (а. с. 6). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд виходить з того, що позивач надав всі докази, на які він посилається, враховуючи письмове клопотання позивача розглядати справу без його участі. Таким чином, суд не вбачає підстав для нарахування і стягнення з відповідача штрафних санкцій за вказаним договором, оскільки в наданих позивачем документах (договору з додатками) відсутні розмір, порядок та підстави стягнення штрафу (пені) за порушення строків оплати за кредитом. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і вважає за необхідне стягнути з відповідача за кредитним договором № 401192940 від 05.06.2012 року заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 3088,97 грн., за процентами та комісією 2345,35 грн., а разом - 5434,32 гривень. Суд також встановив, що 18.01.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500336779 грн., згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14590,00 грн. (копія договору, а. с. 11). Невідємною частиною даного договору є додаток № 1 до договору «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту» від 18.01.2013 року, який був підписаний представником банку та відповідачем (копія розрахунку, а. с. 12). Згідно даного графіку платежі за договором складали 795,43 грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2013 року по 25.01.2012 року по 08.06.2016 року. Щомісячна сума платежу складалася з суми основної суми кредиту, відсотків за користування та платежів за надані супутні послуги, зокрема, за валюто-обмінні операції, юридичне оформлене тощо. Отримання кредиту відповідачем підтверджується анкетою-заявою на отримання кредиту (копія, а. с. 10) та анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з оформленням платіжної картки в рамках обслуговування пакету послуг «Кредит готівкою» (копія, а. с. 13). Факт отримання відповідачем платіжної картки підтверджується копією розписки про отримання платіжної картки (а. с. 14). Особа відповідача судом встановлена згідно копії його паспорту, яка була засвідчена [PERSON] 18.01.2013 року відповідачем і знаходилася у кредитній справі (а. с. 15-16). Відповідно до п. 2.8. кредитного договору умови та розмір комісійної винагороди зазначається у додатку № 1 до договору. Відповідно до п. 4 даного кредитного договору позичальник (відповідач) зобовязується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за ним та/або комісій за договором, сплатити банку штраф у розмірі 150,00 грн. за перший прострочений платіж та 350,00 грн. за кожний наступний платіж (а. с. 11). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом відповідач сплачував кредит в період з 16.01.2013 року по 22.01.2014 року, після чого припинив його сплачувати. Станом на 10.10.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 500336779 від 18.01.2013 року складає 11036,03 грн., за процентами і комісією 9328,02 грн. (копія розрахунку, а. с. 17). З розрахунку вбачається, що, починаючи з травня 2013 року відповідач не у повному обсязі сплачував щомісячні платежі, внаслідок чого в цього періоду почали нараховуватися штрафи, сума яких за весь період дійсно складає 11351,44 грн. (а. с. 17). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача підтверджується матеріалами справи, а саме, кредитним договором, додатком № 1 до договору та розрахунком, в якому зазначаються строки та суми сплати кредиту, зазначено, з якого часу кредит перестав сплачуватися, з чого складається сума боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, тобто\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1304,96 гривень. Також, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, судові витрати позивача, повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача у засобах масової інформації, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial