Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

23.09.2020 року позивач в особі представника позивача-адвоката Красноруцького О.М. звернулася до суду з позовом до Об`єднаної територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] у м. Довжанську Луганської області померла її мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2020 р., свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 19.08.2009 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1983 р., паспортом серії [NUMBER] , виданим Свердловським МВ ГУМВС України в Луганській області від 08.09.2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина на виплати недоотриманої суми пенсії, розмір заборгованості якої не відомий, так як на її звернення до Марківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області, де на пенсійному обліку перебувала її мати [PERSON] , щодо надання відомостей щодо дати взяття на облік, розміру та періоду заборгованості з виплати пенсії матері, фахівці Марківського ОУПФУ Луганської області інформації не надали, а повідомили, що запитувана інформація є конфіденційною, розголошення якої можливе лише суду за їх запитом. 17.09.2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [PERSON] . Проте державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, посилаючись на пропуск нею строку, встановленого для прийняття спадщини, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 375/02-31 від 17.09.2020 року. Проте вона з поважних причин не мала можливості у встановлений законодавством строк звернутися до нотаріуса з огляду на наступне. Загальновідомим та таким що не потребує додатковому доказуванню є факт проведення на сході України на території Луганської та Донецької областях з квітня 2014 року антитерористичної операції (АТО), яка з 30.04.2018 р. була переформатована в операцію об`єднаних сил (ООС), заходи якої станом на сьогоднішній день тривають. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в м. Довжанську Луганської області, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження КМУ України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами та доповненнями). Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 р. ця територія (Довжанський район Луганської області) визнана тимчасово окупованою територією. Вона проживає на тимчасово окупованій території у м. Довжанську, а тому з незалежних від неї обставин не мала об`єктивної змоги зразу ж після смерті матері виїхати на підконтрольну Україні територію для оформлення документів. Крім того, їй необхідно було спочатку звернутися до органів державної реєстрації про реєстрацію смерті матері на підставі свідоцтва, виданого органами на тимчасово окупованій території України, потім до суду з заявою про встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, а потім на підставі рішення суду отримати свідоцтво про смерть матері в органі державної реєстрації актів цивільного стану на території, яка контролюється українською владою та подати заяву про прийняття спадщини і отримати свідоцтво про право на спадщину. Тобто, у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме - відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, проте спадкоємцем вживались всі необхідні для цього заходи. Вона отримала свідоцтво про смерть матері [PERSON] [INFO] , тобто до встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини [INFO] (померла [INFO] ), але не змогла в зазначений термін реалізувати свої спадкові права у зв`язку з встановленням з 12 березня 2020 року на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211, в наслідок чого було заборонено переміщення громадян через контрольні пункти в`їзду та виїзду на територію України з непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей та обмеження роботи державних органів на території України. На даний час відповідно до постанови КМУ № 760 від 26.08.2020 р. на території України карантин подовжено до 31 жовтня 2020 року. За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Для забезпечення реалізації права на спадкування мешканців як окупованих територій, так і мешканців, які проживають в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» від 12.02.2015 р. № 189-VIII було упорядковано процедуру оформлення спадщини та були внесені зміни до ст. 1221 ЦК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Так, стаття ст. 1221 ЦК України була доповнена частиною 3, відповідно до якої в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Такий особливий випадок встановлено ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", відповідно до яких встановлено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія (населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України), місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Вона подала першу заяву щодо оформлення спадщини до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори, а тому місцем відкриття спадщини є смт Марківка Луганської області. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, проведення на території окремих районів Донецької та Луганської областей, зокрема на території м. Довжанську Луганської області, ООС та встановлення на території України з 12.03.2020 року карантину для запобігання поширенню короновірусу COVID-19, який подовжено до 31.10.2020 року - є обставинами непереборної сили, які у зв`язку з небезпекою для життя перешкодили їй своєчасному поданню заяви про прийняття спадщини. Тому, вважає, що встановлений законом строк для прийняття спадщини був пропущений з поважної причини. Від спадщини вона не відмовляється та має бажання отримати спадщину в установленому законом порядку. Оскільки, в позасудовому порядку будь-яким іншим способом реалізувати своє право на прийняття спадщини не має можливості, вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить визначити їй додатковий строк три місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки вона зареєстрована на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.42). Представник позивача-адвокат Красноруцький О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.38). Представник відповідача Об`єднана територіальна громада в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення (а.с.46). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 19.08.2009 року (а.с.5), Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1983 року (а.с.6). Також судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 19 березня 2020 року, актовий запис №270 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на виплати недоотриманої суми пенсії. Згідно Листа Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.10.2020 року №1238-31-7/3662, заборгованість по пенсії [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 31.10.2019 року складає в сумі 73224,91 грн. (а.с.26). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2020 року вих. №375/02-31, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті зареєстрована не була (а.с.9). Згідно Відповіді на запит завідувача Марківської державної нотаріальної контори О. Ченакала №434/01-16 від 01.10.2020 року, та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61901286 від 01.10.2020 року, параметри запиту: [PERSON] , дата смерті [INFO] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.22-23). Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначила те, що з квітня 2014 року проведення на сході України на території Луганської та Донецької областях антитерористичної операції (АТО), яка з 30.04.2018 р. була переформатована в операцію об`єднаних сил (ООС), заходи якої станом на сьогоднішній день тривають. Крім того спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в м. Довжанську Луганської області, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження КМУ України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами та доповненнями). Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 р. ця територія (Довжанський район Луганської області) визнана тимчасово окупованою територією. Позивач проживає на тимчасово окупованій території у м. Довжанську, а тому з незалежних від неї обставин не мала об`єктивної змоги зразу ж після смерті матері виїхати на підконтрольну Україні територію для оформлення документів. Крім того, позивачу необхідно було спочатку звернутися до органів державної реєстрації про реєстрацію смерті матері на підставі свідоцтва, виданого органами на тимчасово окупованій території України, до суду з заявою про встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, а потім на підставі рішення суду отримати свідоцтво про смерть матері в органі державної реєстрації актів цивільного стану на території, яка контролюється українською владою та подати заяву про прийняття спадщини і отримати свідоцтво про право на спадщину. Тобто, у спадкоємця дійсно існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме - відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, проте спадкоємцем вживались всі необхідні для цього заходи. Позивач отримала свідоцтво про смерть матері [PERSON] [INFO] , а саме до встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини [INFO] (померла [INFO] ), але не змогла в зазначений термін реалізувати свої спадкові права у зв`язку з встановленням з 12 березня 2020 року на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211, в наслідок чого було заборонено переміщення громадян через контрольні пункти в`їзду та виїзду на територію України з непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей та обмеження роботи державних органів на території України. На даний час відповідно до постанови КМУ № 760 від 26.08.2020 р. на території України карантин подовжено до 31 жовтня 2020 року. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.46), який позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved