Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП "КП "Міжгір'я" с.Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи тим, що за його матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року, згідно рішення Чорнобаївського районного суду визнано за нею право на земельну ділянку (пай), що належала її померлій матері [PERSON], яка являлася членом колгоспу "Радянська Україна", який в 1995 році перетворився в спілку колективних власників "Міжгір'я". Згідно рішення Чорнобаївської районної ради від 01 квітня 1994 року КСП "Міжгір'я" 21 липня 1994 року виданий Державний акт на право колективної власності на землю з Додатком № 1 зі списком громадян до цього акту. За життя [PERSON] не отримала сертифікату на земельну частку (пай) так як на той час земля, яка була передана в колективну власність КСП "Міжгір'я", не була розпайована. В зв'язку з викладеним позивач як спадкоємець [PERSON], яка прийняла спадщину [PERSON], не встигнувши оформити на себе землю, просить визнати за ним право на земельну частку (паю) померлої матері в порядку спадкування за законом за рахунок не розпайованих земель отриманих ПП "КП "Міжгір'я" та припинити у СКВ "Міжгір'я" право постійного користування земельною ділянкою в розмірі 2,88 умовних гектарів. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача ПП "КП Міжгір'я" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи мається підтвердження. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно рішення Чорнобаївського районного суду за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], яка померла 04.04.1995 року, та являлася членом колгоспу "Радянська Україна", який в 1995 році перетворився в спілку колективних власників "Міжгір'я". Згідно рішення Чорнобаївської районної ради від 01 квітня 1994 року КСП "Міжгір'я" 21 липня 1994 року виданий Державний акт на право колективної власності на землю з Додатком № 1 зі списком громадян до цього акту. Позивач прийняв спадщину своєї матері, оскільки проживав з нею та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) померлої матері в порядку спадкування за законом за рахунок не розпайованих земель отриманих СКВ "Міжгір'я". Відповідно до ст.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами значеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до п.24 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член КСП, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст.126 Земельного Кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, являється державний акт. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), крім сертифіката являється рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 81 ЗК України встановлює, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є: визнання права (ст. 16 ЦК України ). Викладені позивачем обставини підтверджуються даними його паспорту, свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтва про народження позивача, довідкою про постійне місце проживання та склад сім'ї померлої, рішення Чорнобаївського районного суду від 10.06.2013 року, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори №941-01/16 від 25.06.2016 р. про те, що після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини не поступало. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст.1261 ЦК України,- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України,- спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов, підлягає до задоволення, оскільки незаконність права не встановлена судом, право позивача підлягає захисту судом. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved