Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

17.07.2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз», в якій представник позивача, на обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що позивач здійснює постачання природного газу в житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . За даною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2020 року відповідач не сплачував вартість спожитого природного газу. 12.12.2017 року боржник був відключений від мережі газопостачання за борги згідно акту № 259. 12.01.2018 року було виявлено порушення кодексу газорозподільних систем споживачем у вигляді несанкціонованого відновлення газопостачання , що полягало у переміщення крану вводу у відкрите положення, про що складено акт про порушення № 108 від 12.01.2018 року. 08.0202.2018 року труба газопроводу була відрізана вище крану вводу за несанкціоноване відновлення газопостачання, про що складено акт № 33. Знову 23.10.2019 року було виявлено та ліквідовано порушення у вигляді несанкціонованого підключення до газопроводу - до штуцера підключеного гумовий шланг, який входить у будинок, акт про порушення № 568 від 23.10.2019 року. 12.11.2019 року здійснено повторне відключення газопостачання шляхом відрізання. У зв`язку із зазначеними обставинами утворилася заборгованість у сумі 47596,80 гривень. Також відповідачу нарахована сума індексу інфляції в розмірі 8182,66 грн. та три проценти річних 3321,42 грн. від простроченої суми заборгованості. Відповідач попереджався про необхідність погасити заборгованість добровільно, а також про відповідальність за невиконання зобов`язання, проте, не реагував на попередження. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, суму індексу інфляції, 3 % річних та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 2102,00 гривень. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2020 року позовні вимоги ПАТ «Донецькоблгаз» було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.140.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення від 27.08.2020 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. 12.11.2020 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації про компенсацію моральних та матеріальних витрат в зв`язку з обвинуваченням в боргах, крадіжці газу та відключення газопроводу. На обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначив, що позовна заява ПАТ «Донецькоблгаз» нарочито свідомо сфальсифікована з метою ввести суд в оману, а саме: в заяві вказано, що в будинку за адресою [ADDRESS] , є зареєстрованою одна особа, але, згідно довідки виконкому, за вказаною адресою зареєстровані особи відсутні; представнику ПАТ « Донецькоблгаз» було добре відомо, що вказаний будинок орендують [PERSON] та [PERSON] ; в актах вказаний абонент [PERSON] , який помер в [INFO]. Надані представником ПАТ «Донецькоблгаз» акти свідчать про те, що він ( [PERSON] ) не був присутній при їх складанні, а зміст документів надає можливість встановити особу, що здійснювала крадіжку газу. Також вказав, що з 2014 року він не мав можливості особисто приїхати до міста Слов`янська, одна із уповноважених ним осіб, що здійснювали нагляд за будинком, померла, а інша особа - втратила зір та можливість рухатися. Таким чином, за будинком з 2014 року контролю не було. 22.11.2019 року за його заявою була відкрита кримінальна справа за підозрою [PERSON] у крадіжці, 27.12.2019 року він звернувся до начальника Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації з проханням укласти з ним договір на газопостачання, надав копію договору оренди будинку, в якому обов`язок по сплаті комунальних послуг був покладений на орендарів. За фальсифікованої позовної заяві судом було ухвалено необ`єктивне рішення, яке обвинуватило його, Ветерана праці, Почесного ветерана м. Києва, Почесного ветерана України, у створенні заборгованості та несанкціонованому заборі газу. На підставі ст. 1167 ЦК України просив суд стягнути з ПАТ « Донецькоблгаз» моральну шкоду у розмірі 65 000 грн. Представник ПАТ «Донецькоблгаз» в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував, посилаючись на обставини, викладені у первинній позовній заяві. Також вказав, що під час складання актів про порушення та припинення газопостачання, працівники підприємства вказували саме [PERSON] , як абонента, на чиє ім`я відкритий особистий рахунок, а не як особу, що присутня під час складання документів. До теперішнього часу підстави для переоформлення особистого рахунку на іншу особу у підприємства відсутні. В 2019 році [PERSON] звертався з заявою про укладання з ним договору по газопостачання, але, через наявність заборгованості за вказаною адресою, укладання договором було неможливим, про що [PERSON] було повідомлено листом. Також вказала, що [PERSON] до липня 2020 року не повідомляв ПАТ «Донецькоблгаз» про укладання договору оренди з третіми особами. Вважала, що за вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 322 ЦК України, саме на [PERSON] , як на власника, покладено обов`язок з утримання будинку, у тому числі, щодо сплати заборгованості за газ. Зустрічну позовну заяву вважала необґрунтованою та недоведеною, оскільки дії ПАТ «Донецькоблгаз» є законними та не порушують права [PERSON] ; просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. [PERSON] в судовому засіданні заявлені зустрічні вимоги підтримав, проти задоволення первинної позовної заяви заперечував, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Також вказав, що з 2004 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Газопостачання вказаного будинку здійснювалося на підставі особистого рахунку, що був оформлений на попереднього власника будинку - його батька [PERSON] . Після смерті батька особистий рахунок він ( [PERSON] ) не переоформлював. З 2014 року він не здійснював контроль за своїм будинком, але інколи телефонував сусідки, яка йому повідомила про наявність деяких проблем з газопостачанням будинку. Вважав, що у відповідача було достатньо можливостей для повідомлення органів поліції про виявлені факти крадіжки газу. Моральні страждання завдані йому незаконним відключенням його будинку від газопостачання, у зв`язку із чим він не може користуватися будинком. Вимагав від відповідача за зустрічним позовом укласти з ним договір, відновити газопостачання будинку, відшкодувати моральну шкоду, розмір якої ним визначений з тим урахуванням, щоб компенсувати суму заборгованості 47 569 грн. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь по справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 12.11.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4, 8. ) У відповідності до витягу з особистого рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , ПАТ «Донецькоблгаз» здійснювало постачання природного газу в житловий будинок [ADDRESS] . З вказаного витягу також вбачається, що з липня 2015 року за зазначеною адресою виникла заборгованість за спожитий природний газ, яка до теперішнього часу не погашена та складає 47596,80 грн. (а.с. 5 ) Актом про порушення № 568 за р/с №6371 від 13.10.2019 року у житловому будинку [ADDRESS] встановлено порушення, що передбачено главою ХІ розділу 2 пункту 1.1 Кодексу газорозподільних систем, що полягало у несанкціонованому підключенні до газопроводу (до штуцера приєднаний гумовий шланг, що веде до будинку). (а.с. 11) З Акту обстеження споживача природного газу № [NUMBER] від 23.10.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають квартиранти: чоловік з дружиною, які від отримання акту відмовилися (а.с.13 ) Актом № 259 від 12.12.2017 року зафіксовано відключення будинку за адресою: [ADDRESS] від газопостачання шляхом перекриття та опломбування вхідного крану (а.с. 15). Згідно акту про порушення № 108 від 12.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, що полягало у несанкціонованому поновленні газопостачання шляхом відкриття вхідного крану. Абонент, в присутності якого складався акт, від його підпису відмовився (а.с. 14). Актом № 33 від 08.02.2018 року зафіксовано відключення будинку за адресою: [ADDRESS] від газопостачання шляхом відрізання газопроводу вище вхідного крану, до відключення кран перебував у відкритому положенні, опломбування зірвано (а.с. 15). Згідно акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості за жовтень 2019 року за особистим рахунком № [NUMBER], вартість розрахованого газу складає 9657,58 грн. (а.с. 10) Згідно акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 31.01.2018 року за особистим рахунком № [NUMBER] , вартість розрахованого газу за період з 12.12.2017 по 08.02.2018 року складає 7507,57 грн.(а.с. 16) Відповідно до п.5.2 договори оренди житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 15.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , сторони домовилися, що оплата всіх комунальних послуг здійснюється орендарем самостійно у встановлений законом строк з пред`явленням квитанції. (а.с. 59-61) Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу, визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕ від 30.09.2015р. за №2494. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до п.1 Правил постачання природного газу, що затверджені Постановою НКРЕП № 2496 від 30 вересня 2015 року, ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Судом встановлено, що ПАТ «Донецькоблгаз» здійснювало постачання природного газу до житлового будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку, оскільки постачальник фактично надавав споживачу послугу з постачання газу, а споживач користувався ними для задоволення власних потреб, не відмовлявся від цих послуг та здійснював їх оплату. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] показав, що з 2004 року він не вживав заходів щодо переоформлення особистого рахунку на своє ім`я, а споживання газу відбувалося на підставі особистого рахунку, відкритого на ім`я його батька [PERSON] , як попереднього власника житла. За таких обставин заслуговують на увагу пояснення представника позивача за первинним позовом про те, що через відсутність іншої інформації, працівник підприємства вказували в актах та інших документах прізвище [PERSON] , тобто особи, на чиє ім`я оформлений особистий рахунок, а відсутність у актах підпису останнього, свідчить про формальний (шаблонний) характер таких посилання та не впливає на зміст документів. Суд вважає встановленим, що з липня 2015 року за вищевказаною вказаною адресою виникла заборгованість за спожитий природний газ, яка до теперішнього часу не погашена. Постачальником неодноразово проводилися відключення будинку від газопостачання у зв`язку із заборгованість та несанкціонованим відбором газу, здійснювалися відповідні нарахування. Загальна сума заборгованості складає 47596,80 грн. Позиція [PERSON] не містить суттєвих заперечень щодо факту існування вищевказаної заборгованості, законності її нарахування та розміру. Так саме, [PERSON] не заперечує наявності фактів несанкціонованого відбору газу, що стали підставами для відключення будинку від газопостачання. Заперечуючи проти первинних позовних вимог та обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] , як на один з основних доводів, посилається на той факт, що відповідно до договору оренди від 15.05.2015 року вказаний будинок орендують [PERSON] та [PERSON] , на яких, згідно п. 5.2 Договору, покладено обов`язок зі сплати комунальних послуг, а тому, на підставі ст. 810 ЦК України саме останні повинні нести відповідальність щодо несвоєчасної сплати спожитого газу та за несанкціонований його відбір. Суд не погоджується з позицією [PERSON] щодо відсутності у останнього обов`язку по оплаті спірних сум та вважає, що саме на [PERSON] , як на власника будинку, законом покладено такий обов`язок. Набуваючи вказаного висновку суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 9-10 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем, передавання об`єкта споживача або його частини в оренду та обумовлення договором оренди передавання орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ стосовно забезпечення орендованого об`єкта або його частини природним газом між орендарем та Оператором ГРМ має бути укладений договір розподілу природного газу у порядку, визначеному цим Кодексом. У разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно розрахуватись з ним за договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. Оператор ГРМ зобов`язаний припинити розподіл (газопостачання) природного газу споживачу із заявленого ним дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом). У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору. Як було підтверджено самим [PERSON] у судовому засіданні, останній у період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року у встановленому законом порядку з повідомленням про укладання договору оренди або з заявою про припинення газопостачання будинку до ПАТ «Донецькоблгаз» не звертався. Відповідності до вимог ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Отже, аналізом вказаної норми закону вбачається, що договір найму житла врегульовує відносини, що виникли між двома сторонами - наймодавцем та наймачем та не може породжувати будь-яких наслідків, що стосуються прав та обов`язків третьої особи. У даному випадку, з урахуванням не виконання [PERSON] вимог п. 9-10 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем, суд вважає, що п.5.2 Договору від 15.05.2015 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , передбачає відповідальність [PERSON] щодо сплати комунальних послуг лише перед [PERSON] , як наймодавцем, та не може створювати правових наслідків для ПАТ «Донецькоблгаз» у відношенні до [PERSON] (право вимоги за спожитий газ, право звернення до суду з позовом до наймача, тощо) На думку суду, спірні правовідносини, що складися між сторонами, є підставою для ініціювання [PERSON] питання про регресне відшкодування шкоди, завданої йому винними особами. У силу ст. 526 ЦК України, статей 16,20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач фактично надає відповідачу послуги з газопостачання, у силу чого відповідач зобов`язаний робити оплату наданих послуг. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У відповідності до вимог п. 13 розділу ІІ Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі, зокрема: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Розділом 5 глави ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що: у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу; акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення; акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення; при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Відповідно до п.2 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно до п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного гаду з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу належить несанкціоноване відновлення газоспоживання. Таким чином, законодавцем передбачений чіткий порядок дій, що направлені на припинення порушень прав газопостачальника та на відшкодування завданої шкоду, а тому, доводи [PERSON] про незаконну бездіяльність представників ПАТ « Донецькоблгаз» щодо не повідомлення органів поліції про крадіжку газу, яка, на думку [PERSON] , мала місто у його будинку, не заслуговують на увагу. Доводи [PERSON] про те, що представники ПАТ «Донецькоблгаз» незаконно використали правовстановлюючі документи для звернення до суду, не є слушними, оскільки у судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що вказані документи він добровільно передав постачальнику у 2019 році при зверненні з заявою про укладання договору. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З оглядом на вищевказану норму закону суд не приймає до уваги заперечення [PERSON] про те, що 27.12.2019 році йому було незаконно відмовлено в укладанні договору газопостачання будинку, оскільки позовні вимоги щодо визнання вказаної відмови незаконною в даному судовому провадженні [PERSON] не заявлялися; доказів на підтвердження факту визнання такої відмови незаконною, суду не надано. За вказаних вище обґрунтувань також не можуть бути розглянуті судом вимоги, що були висловлені [PERSON] у судових дебатах щодо зобов`язання ПАТ «Донецькоблгаз» поновити газопостачання до його будинку. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. Вимогами ч. 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Ст. 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з первинним позовом представник ПАТ «Донецькоблгаз» надає розрахунок, згідно якого інфляційні нарахування на основну суму богу за період з 01.08.2017 по 30.06.2020 року складають 8182,66 гривень, сума трьох процентів річних складає 3321,42 гривень (а.с. 2,3) Суд, перевіривши вказаний розрахунок, зважаючи на відсутність заперечень з боку [PERSON] , визнає вказаний розрахунок належним та достовірним. Таким чином, суд вважає, що первинні позовні вимоги ПАТ «Донецькоблгаз» є обґрунтованими, доведеним та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди Згідно з чинним законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачене нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Вказаний висновок також закріплений у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Крім того, пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що у позовні заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина 2 ст. 1167 ЦК України зазначає, що необхідною умовою відповідальності та підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність вини особи, яка її завдала. Проте, суд вважає, що в судовому засіданні наявність такої вини ПАТ « Донецькоблгаз» не встановлена, так саме, як і факту заподіяння будь-якої шкоди [PERSON] з боку відповідача за зустрічним позовом. Зазначене є підставою для визнання зустрічних позовних вимоги шкоди необґрунтованими, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню Інші доводи та докази, що надані сторонами не приймаються судом до уваги, оскільки є необґрунтованими, недоведеними, такими, що не стосуються предмету спору та не мають доказового значення по справі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" [PERSON] , як інвалід 2 групи (довідка Серія 10ААА № 130336 а.с. 81) звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved