Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціоненого товариства «Стахова компанія» Мега-гарант» в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з АТ «СК «Мега-гарант» на його користь 62 001,67 грн. з яких: 56676,00 грн. страхове відшкодування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 3861,73 грн., 3% річних у розмірі 726,70 грн., інфляційні витрати у розмірі 737,24 грн. Також просив стягнути на його користь судові витрати у розмірі 10 000,00 грн. В орбгрунтування позовних вимог зазначив, що 03 червня 2020 року поблизу с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «VOLVO», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення із автомобілем марки « Chevrole Aveo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП водій автомобіля марки «Chevrole Aveo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 03 червня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140000000441 та розпочато двсудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Також позивач в своєму позові зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у АТ «СК «Мега-гарант» згідно Полісу № АО 4436966. 27 травня 2021 року на адресу Відповідача було скеровано заяву у якій просили виплатити 48 200,00 грн витрат на встановлення пам`ятника, вказана сума підтверджена товарним чеком від 24 лютого 2021 року. Витрати на поховання, виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у загальному розмірі 56 676.00 грн були виплачені Страховиком 25.05.2021 року та 09 червня 2021 року. Вказаною відмовою у виплаті страхового відшкодування Відповідач порушив права [PERSON] на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати. Враховуючи вище викладене вважаємо рішення Відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування таким, що суперечить нормам законодавства та порушує Конституційні права позивача. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 29.10.2021 року позивач [PERSON] подав до суд заяву про збільшення позовних вимог. 15.11.2021 відповідач АТ «СК «Мега-гарант» надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Зазначивши, що 25.06.2020 року до АТ «СК «Мега-Гарант» від [PERSON] було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування до АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ", в якому містились вимоги, щодо виплати страхового відшкодування в загальному розмірі 226 704,00 грн., які складаються з 56 676,00 грн. - моральної шкоди та 170 028,00 грн. - відшкодування витрат на утримання. В подальшому, Позивачем до АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" надавалась заява про долучення документів та виплату страхового відшкодування в сумі 56 676,00 грн. - моральної шкоди та 170028,00 грн. - відшкодування витрат на утримання та 44 317,00 грн. - витрати на поховання. Позивач вважає, що з його боку були виконані всі вимоги, надані усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Проте, АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" було проведено часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 34 183,00 грн. (витрати на поховання) та відмовлено у виплаті моральної шкоди - 56 676,00 грн., у виплаті відшкодування на утримання - 170 028,00 грн. та часткового відшкодування витрат на поховання - 10 134,00 грн., з тих підстав, що особою, яка спричинила шкоду ( [PERSON] ) було відшкодовано спричинену моральну шкоду. В подальшому, 27.05.2021 р. Позивачем до АТ "СК "МЕГА- ГАРАНТ" було скероване заяву на відшкодування витрат на встановлення пам`ятника в розмірі 48 200,00 грн. та АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" здійснило відшкодування витрат на поховання, виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у загальному розмірі 56 676,00 грн., а у задоволенні моральної шкоди в розмірі 56 676,00 грн. Відповідачем було відмовлено. 22.11.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що викладені у відзиві доводи є необґрунтованими. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Під час розгляду справи встановлено, що 03 червня 2020 року поблизу с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «VOLVO», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення із автомобілем марки « Chevrole Aveo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП водій автомобіля марки «Chevrole Aveo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140000000441 від 03.06.2020 вбачається, що 03.06.2020 г. Поблизу с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки "VOLVO" реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив зіткнення з автомобілем "Chevrole Aveo" реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій транспортного засобу "Chevrole Aveo" реєстраційний номер [NUMBER] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 12020140000000441 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Смерть [PERSON] [INFO] підтверджується копією Свідоцтва серії [NUMBER] виданого 12.06.2020 року (а. с. 20). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у АТ «СК «Мега-гарант» згідно Полісу № АО 4436966. 25 червня 2020 року на адресу Відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування батькові загиблого - [PERSON] . Сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] становить 226 704,00 грн., а саме 56 676,00 грн - моральної шкоди та 170 028,00 грн відшкодування на утримання. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] (син - батько) підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 14). Також, звернення з вимогою про виплату страхового відшкодування, за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум, відповідно до Розпорядження, Державної комісії з регулювання ринків Фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час ДТП). 21 липня 2020 року Відповідачу скеровано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування батькові загиблого - [PERSON] , а саме 56676,00 грн - моральної шкоди, 170 028,00 грн відшкодування на утримання (сума, яка підлягає стягненню 146 648,00 грн.) та 44 317,00 грн витрат на поховання. Листом від 28 липня 2020 року Відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання Відповідачем відповідного рішення кримінальній справі за фактом даної ДТП, вказавши, що відповідно до с. 36. Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу. 20 листопада 2020 року Відповідачу було направлено заяву про долучення завіреного вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року. 02 лютого 2021 року було скеровано заяву про долучення документів, а саме розписка [PERSON] від 20 липня 2020 року, у якій вказано, що він отримав від [PERSON] певну суму грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, проте матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок ДТП, він має намір стягнути із страхової компанії в якій застрахований транспортний засіб. В подальшому 02 березня 2021 року на адресу Відповідача було скеровано ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, якою залишено без змін вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року. Листом від 02 квітня 2021 року Відповідач просить надати до АТ «СК Мега-гарант» документ на підтвердження повноважень секретаря Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області посвідчувати довіреності від фізичних осіб (станом на дату посвідчення довіреності -19.06.2020 року) або подати заяву про виплату страхового відшкодування за підписом [PERSON] . У відповідь на вищевказаний лист на адресу АТ «СК Мега-гарант» направлено заяву про виплату страхового відшкодування за підписом [PERSON] від 07.04.2021 року. 13 квітня 2021 року Відповідачу до страхової справи долучено доручення про представництво інтересів [PERSON] від 08 квітня 2021 року. 24 травня 2021 року (вих. №000851/21) та 07 червня 2021 року на адресу НБУ направлено скаргу про порушення вимог законодавства щодо строків виплати страхового відшкодування з боку АТ «СК Мега-гарант». Позивачем та їх представниками ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» в Відповідачеві усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 27 травня 2021 року на адресу Відповідача було скеровано заяву у якій просили виплатити 48 200,00 грн витрат на встановлення пам`ятника, вказана сума підтверджена товарним чеком від 24 лютого 2021 року. Витрати на поховання, виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у загальному розмірі 56 676.00 грн були виплачені Страховиком 25.05.2021 року та 09 червня 2021 року. Вказаною відмовою у виплаті страхового відшкодування Відповідач порушив права [PERSON] на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати. Станом на день звернення до суду з заявою, срахове відшкодування позивачу не сплачено, про що також не заперечує представник відповідача АТ «СК Мега-Гарант». Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Статтею 3-5 вказаного закону визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно із ч. 1,4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому числі шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону № 1961-IV). Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст. 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди є батько [PERSON] . Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). З приводу позовних вимог позивача про стягнення з АТ «Страхової компанії "Мега-гарант» на його користь пені, 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення страхового відшкодування суд приходить до наступного. Відповідно до 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, оскільки виплату страхового відшкодування за шкоду завдану майну, відповідачем не було проведено у строки, визначені законом та на час розгляду даної справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Окрім того, розивач [PERSON] звертаючись з позовом до суду, просив стягнути на його користь понесені витрати у розмірі 10000 грн. у зв`язку з наданням йому правової допомоги адвокатом. З приводу таких заявлених вимог суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 137 цього ж Кодексу унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи адвокат Скочиляс І.М. надавала правову допомогу по справі в інтересах позивача [PERSON] , діючи на підставі Ордеру згідно до Договору про надання правової допомоги від 14 червня 2021р. Згідно до квитанції до прибуткового касового ордеру за №59 від 28 жовтня 2021 року [PERSON] сплатив адвокату за договором 10000,00 грн. Суд, вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 6000грн. в рахунок витрат на правничу допомогу. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial