Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

03 листопада 2020 року представник позивача, адвокат Назаренко Олег Йосипович, в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 26 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком "Банк Форум" та товариством з обмеженою відповідальністю "Метекс-Плюс" укладено кредитний договір № 0018/07/19-KL, відповідно до якого банк надав позичальнику "Метекс-Плюс" кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 500 000,00 грн., під відсотки за користування кредитом в розмірі 17% річних. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між Банком, ТОВ "Метекс-Плюс" і майновим поручителем - [PERSON] укладено іпотечний договір, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Рішеннням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 серпня 2015 року у справі № 532/288/15-ц в задоволенні позову ПАТ "Банк Форум" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. 22 жовтня 2019 року державним реєстратором комунального підприємства "Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Бричківської сільської ради Голубєвою Ларисою Володимирівною проведено державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок за ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", номер запису про право власності: 33844200. Запис про право власності внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 жовтня 2019 року. Позивач вважає, що таке рішення прийнято державним реєстратором з порушенням вимог законодавства, оскільки укладаючи у 2007 році іпотечний договір сторонами не узгоджено умови про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, а узгоджено укладання окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем. Крім цього, позивача не повідомлено належним чином про застереження про усунення порушення зобов`язання за договором іпотеки. Також зазначив, що статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачалось, що іпотекодержатель набуває у власність предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Така оцінка на момент державної реєстрації була відсутня. Враховуючи вищевикладене, позивач прохає суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 25 жовтня 2019 року та стягнути понесені судові витрати. 03 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позову заяву, в якій представник відповідача, ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що в зв`язку з неналежним виконанням іпотекодавцем [PERSON] договору іпотеки від 26 грудня 2007 року іпотекодержатель ПАТ "Банк Форум" листами від 29.01.2010 року №142/8.20 та №143/8.20 від 29.01.2010 року надіслав боржнику ТОВ "Метекс-Плюс" та іпотекодавцю [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення за договором іпотеки. 05 квітня 2019 року між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Фінансова компанія" Інвестохіллс Веста" укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0002/19/17 від 26 грудня 2007 року та іпотечним договором від 26 грудня 2007 року. 04 червня 2019 року ТОВ "Фінансова компанія" Інвестохіллс Веста" направив на адресу позивача застереження про усунення порушення за договором іпотеки. 12 червня 2019 року [PERSON] це застереження отримала. Окрім того, п.6.1 договору іпотеки передбачено, що застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки. Сторони договору іпотеки не обумовлювали укладення окремого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Реєстратору були подані всі необхідні та передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи. Таким чином, відповідач мав право в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки, що передбачається положеннями ЗУ "Про іпотеку" та договором іпотеки, а тому державна реєстрація права власності на предмет іпотеки є законною та не підлягає скасуванню. Посилання позивача на рішення суду не є підставою для відмови в проведенні реєстрації, оскільки реєстрацію проведено в порядку позасудового врегулювання спору. Враховуючи зазначене, в задоволенні позову прохав відмовити. 23 грудня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що постанова Великої палати Верховного суду від 12 грудня 2018 року по справі №199/1276/17 має перевагу над висновками, що містяться в постановах суду, на які посилається відповідач. Крім того, до відзиву додані копії документів, які не мають відношення до справи та не спростовують тих обставин, на які посилається позивач. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі. Справу призначено до судового розгляду. Представник позивача, адвокат Назаренко О. Й. в судовому засіданні підтримав позов та прохав його задовольнити. Представник відповідача, адвокат Мирко Р. О. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Крім цього зазначив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, який не відповідає вимогам ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком "Форум" та товариством з обмеженою відповідальністю "Метекс-Плюс" укладено кредитний договір за яким банк надає позичальнику кредитні кошти у розмірі 500 000, 00 гривень, під відсотки за користування кредитом в розмірі 17% річних, з кінцевим строком виконання зобов`язання по 25 грудня 2009 року (а.с.9-11). 26 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком "Форум", товариством з обмеженою відповідальністю "Метекс-Плюс" (іпотекодержатель) та майновим поручителем, [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав у іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12-13). Таким чином, між АКБ "Форум", ТОВ "Метекс - Плюс" та [PERSON] виникли договірні зобов`язання. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.08.2015 року в спраі № 532/288/15-ц в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни до [PERSON] про звернення стягнення на пердмет іпотеки, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальностю "Метекс-Плюск" відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності ( а.с.14-15). 05 квітня 2019 року між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Фінансова компанія Веста" укладено договір про відступлення права вимоги № 0002/19/17, згідно з яким до ТОВ "Фінансова компанія Веста" перейшло право вимоги за кредитним договором № 0018/07/19-KL від 26.07.2007 року (а.с.95-96). 05 квітня 2019 року між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Фінансова компанія Веста" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки (а.с.99-105). Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Фінансова компанія "Веста" від 6 серпня 2019 року перейменовано на ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (а.с.204-205). Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право вимоги за договором іпотеки від 26 грудня 2007 року. Даний факт сторонами не оспорюється, та не є предметом розгляду в даній справі, а тому суд не надає оцінки додаткам до договору відступлення права вимоги, на які звертав увагу представник позивача в судовому засіданні. 04 червня 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІ «ВЕСТА» [PERSON] надіслано лист-вимогу про необхідність усунення порушення за договором іпотеки від 26 грудня 2007 року (а.с. 206-207). Станом на 22 жовтня 2019 року порушення за договором іпотеки не усунені. 22 жовтня 2019 року державним реєстратором комунального підприємства "Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Бричківської сільської ради Голубєвою Ларисою Володимирівною проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" - рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) від 25 жовтня 2019 року індексний номер 49347877 на житловий будинок загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» ( код ЄДРПОУ 41264766) та скасувати запис про проведену державну реєстрацію відповідного права 33844200 від 22.10.2019 року, внесений на підставі зазначеного рішення. (а.с.16-18). До даних правовідносин підлягає застосуванню ЗУ «Про іпотеку» в редакцій, чинній на момент укладення договору іпотеки. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). Так, статтею 33 зазначеного вище Закону передбачено три підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку». За змістом статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У даному випадку під час укладення Договору іпотеки сторони у п. 5.4 погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Іпотекодержатель у разі порушення його прав має право застосувати будь-який спосіб захисту, передбачений ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», який в тому числі відповідає умовам договору. Наявність рішення суду не позбавляє Іптекодержателя застосувати звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб - відповідно до застерження про задоволення вимог Іпотекодержателя, оскільки рішенням суду не звернуто стягнення на предмет іпотеки, а відмова в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності не припиняє дію Іпотечного договору. Крім цього, в розділі 6 Договору іпотеки сторонами погоджено, що визначений спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосувати інші, встановлені чинним законодавством України, способи звернення стягнення на Предмет іпотеки. При вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя суд дійшов до наступних висновків. В пункті 5.5. Договору іпотеки сторонами погоджено, що у разі порушення Основного зобов`язання та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про усунення порушення не пізніше тридцятиденного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору та Закону України «Про іпотеку». В розділі 6 зазначеного Договору сторонами погоджено Застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя. Суд вважає, що погоджене сторонами Застереження є способом звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою позасудового врегулювання спору. Укладення окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя сторонами не погоджувалось. Під час укладення іпотечного договору [PERSON] повідомила, що є зареєстрованою та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Саме на вказану [PERSON] адресу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» 04 червня 2019 року направило лист-вимогу про усунення порушень в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», яка отримана адресатом особисто (а.с.206-207). Посилання представника позивача на те, що лист-вимогу направлено не уповноваженою особою та що такий документ адресат не отримувала, оскільки відсутній підпис [PERSON] про таке отримання, суд не бере до уваги, оскільки відповідач по справі, представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заперечує проти задоволення позову в цій частині та зазначає, що [PERSON] отримала лист-вимогу, тобто сумніву в направленні листа уповноваженою особою товариства у предстанвика даного товариства не виникає. Щодо відсутності прізвища, ім`я та по батькові відправника в описі вкладень, суд зазначає, що перевірка повноважень відправника належить до компетенції працівника поштового зв`язку, з якого здійнюється відправка. Щодо відсутності підпитсу [PERSON] про отримання листа-вимоги суд зазначає, що Лист-вимога направлена [PERSON] за номером 0100108889238 та із трекінгу відправлень, який надавався реєстратору вбачається, що відправлення за даним номером отримано адресатом особисто 12 червня 2019 року (а.с.207). Оскільки іпотекодержателем дотримано порядок належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушення, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. Іпотекодавець не спростував дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань та попереджена про наслідки їх невиконання. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подана 22.10.2019 року (а.с.190). До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень заявником додано: Договір № 0002/19/17 про відсутплення прав вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 0018/07/19-KL від 26.12.2007 року, кредитний договір № 0018/07/19-KL, Договір про відступлення прав да Договорами іпотеки, Іпотечний договір, Виписку з Єдиного державну реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, протокол № 06/08-2019 загальних зборів, лист-вимогу про усунення порушень в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», опис вкладень, інформацію про відправника, інформацію про трекінг відправлень, протокол № 3 загальних зборів, довіреність в (а.с.191-211). В пункті 6.3 Іпотечного договору сторони визначили, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 6.4 Іпотечного договору у випадку прийняття рішення Іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 37 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Таким чином, сторонами під час укладення Іпотечного договору погоджено, що на момент набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем має бути визначена оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Про такий обов`язком Іпотекодержателя відомо також і відповідачу, ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста», який набув прав на предмет іпотеки на підставі Договору про відступлення права вимоги, на що вказує і Лист-Вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 ЗУ «Про іотеку», в якій зазначено, що стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно, передане ТОВ «ФК «Веста», буде здійснено одним і способів, передбачених законом або Іпотечним договором, а саме шляхом набуття іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки в порядку, визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (а.с.206). Державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем проведено 25 жовтня 2019 року. При цьому, станом на 25 жовтня 2019 року оцінку предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не здійснена. Оцінка майна проведена 25 червня 2020 року, тобто через 8 місяців з моменту набуття права власності предмету іпотеки за Іпотекодержателем (а.с.108-110). Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» не дотримано порядок переходу права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем, погоджений сторонами та визначений ст.37 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції на момент укладення Іпотечного договору). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Частиною 2 ст.18 вказаного вище Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення; далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Пунктом 61 зазначеного Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-ІV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,та статті 37 Закону № 898-ІУ порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Саме такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 521/18393/16 від 24.04.2019 року. Тобто перелік документів наведений у п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 є вичерпним. Враховуючи наведене, законодавством не вимагається від іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки надавати державному реєстратору оцінку або звіт про вартість майна, а лише встановлено обов`язок проведення такої оцінки на момент такого набуття. Така оцінка іпотекодержателем на момент набуття права власності не проведена, тобто порушено вимогу закону та договору. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 не передбачено, що наявність оцінки впливає на рішення державного реєстратора про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень і що відсутність оцінки іпотечного майна є підставою для відмови у реєстрації права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 306/2053/16-ц йдеться про те, що сторонами іпотечного договору у справі № 306/2053/16-ц було досягнуто домовленість про проведення оцінки нерухомого майна в разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і ця умова договору іпотеки була порушена іпотекодержателем, що стало підставою для скасування державної реєстрації права власності. В даній справі, в іпотечному договорі між іпотекодержателем і іпотекодавцем відповідна умова міститься і тому в даному конкретному випадку є підстави для застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 306/2053/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. При цьому, на заперечення відповідача щодо невірного обрання позивачем способу захисту суд звертає увагу на те, що згідно із законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Верховним Судом у постановах від 30.06.2020 у справі №922/3130/19 та від 20.08.2020 у справі №916/2464/19 наведено висновок про застосування статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з яким пред`явлення позову про скасування рішення державного реєстратора є належним способом захисту порушеного права, а тому саме обраний позивачем спосіб захисту може забезпечити захист порушеного права. Зазначену позицію наведено також у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 918/158/20. З урахуванням зазначено, суд дійшов до висновку, що рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу ) від 25 жовтня 2019 року індексни номер 49347877 державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Голубєвої Лариси Володимирівни про держаавну реєстрацію права власності на житлови будинок загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» необхідно визнати протиправним та скасувати. Крім цього, статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн (а.с.1). Оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову, то понесені позивачем судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved