Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

12.11.2020 року до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункової фірми "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 21.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахунковою фірмою «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] підписано договір позики. Дата отримання коштів зазначена у видатковому касовому ордері № 930 від 22.08.2018. Згідно з п. 2.1. договору позики від 21.08.2018, сума позики становить 34 800 грн. Підтвердженням отримання позичальником коштів є підписаний видатковий касовий ордер №930 від 22.08.2018 на суму 34 800, 00 грн. Фінансові операції по видачі грошових коштів в розмірі 34 800, 00 грн. для [PERSON] відображені в бухгалтерському і податковому обліку ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» та підтверджуються оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №301 за 22 серпня 2018 року, карткою рахунку № [NUMBER] за 22.08.2018. Згідно з п. 4.1. договору позики від 21.08.2018 термін надання позики визначається з моменту її надання і становить 12 місяців. Пунктом 5.4. договору позики від 21.08.2018 визначено, що у випадку звільнення позичальника з ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» - позичальник зобов`язаний погасити борг до моменту звільнення. Згідно з Наказом № 79 від 11.09.2018, [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення є заява [PERSON] від 28.08.2018. В порушення ст. 1046 ЦК України та п. 5.4. договору позики від 21.08.2018, позичальником не повернуто кошти, отримані в якості позики. Згідно з прибутковим касовим ордером № 740 від 11.09.2018, [PERSON] вніс до каси ТЗОВ «Камаз- Транс-Сервіс» кошти в сумі 3 500 грн., підстава - погашення позики. Таким чином відбулось часткове погашення позики за договором від 21.08.2018 і станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» становить 31 300, 00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 22 грудня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити, вказує, що його довірителем не укладався договір позики з позивачем та у представлених документах стоїть підпис іншої особи, не [PERSON] . Також до відзиву долучено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. 12 січня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечує твердження представника відповідача щодо підробки підпису відповідача у договорі позики від 21.08.2018. Часткове погашення відповідачем позики в сумі 3 500 грн. є доказом визнання ним суми заборгованості.Просить позовні вимоги задовольнити повністю та вказує, що не заперечує проти призначення та проведення почеркознавчої експертизи. 28 січня 2021 року від представника відповідача надійшло на адресу суду заперечення, в якому вказує, що позивачем не надано доказів передачі коштів до банку, тобто не підтверджено оприбуткування готівки, що в свою чергу не може підтверджувати фактичне понесення витрат. Просить у задоволенні позовних вимог ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» відмовити повністю. Ухвалою суду від 16.02.2021 клопотання представника відповідача про витребування документів було задоволено та витребувано у ТОВ "СВ Лайф" документи, на яких містяться власноруч виконані підписи [PERSON] , а саме: посадову інструкцію водія категорії С, підпис від 25.07.2019; накази про направлення у відрядження від 13.09.2019; 02.10.2019; 24.10.2019; 16.11.2019; 21.11.2019; 01.12.2019; 19.12.2019; 31.12.2019; 15.01.2020. Ухвалою суду від 02.03.2021 призначено у даній цивільній справі № 569/18402/20 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1.Чи виконаний підпис від імені [PERSON] у нижньому правому куті Договору позики від 21 серпня 2018 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою та чи виконаний підпис від імені [PERSON] у графі "Підпис одержувача" на видатковому касовому ордері від 22 серпня 2018 року №930 тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Проведення експертизи доручено Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 05.07.2021 провадження у справі було поновлено, у зв`язку з надходженням на адресу суду висновку почеркознавчої експертизи № СЕ-19/118-21/3344-ПЧ від 20 травня 2021 року. Ухвалою суду від 20.07.2021 викликано у судове засідання судового експерта Чабана С.М. Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для роз`яснення висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/118-21/3344-ПЧ від 20 травня 2021 року. Ухвалою суду від 06.10.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи відмовлено. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив таке. 21 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахунковою фірмою «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] було укладено договір позики. 22 серпня 2018 року відповідачем отримано кошти від позикодавця у розмірі 34 800, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №930 від 22.08.2018. Також факт отримання відповідачем коштів відображений в бухгалтерському обліку ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс», зокрема в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 301 за 22.08.2018, картці рахунку 301 за 22.08.2018 та в записах вчинених в касовій книзі товариства за період з 01.08.2018 по 31.08.2018. Згідно з п.4.1 договору позики від 21.08.2018, термін надання позики визначається з моменту її надання і становить 12 місяців. Пунктом 5.4 договору позики від 21.08.2018 визначено, що у випадку звільнення позичальника з ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» позичальник зобов`язаний погасити борг до моменту звільнення. Відповідно до наказу № 79 від 11.09.2018, [PERSON] звільнено з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю госпрозрахунковою фірмою «Камаз-Транс-Сервіс» за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення є заява [PERSON] від 28.08.2018. Згідно запису вчиненого головним бухгалтером в обхідному листі, станом на 11.09.2018 (день звільнення відповідача) за [PERSON] обліковується заборгованість за позикою в сумі 34 800, 00 грн. Відповідно до копії прибутковогокасового ордеру від 11.09.2018 року №740, [PERSON] погасив позику на суму 3 500 грн. Як було вказано вище, ухвалою суду від 02.03.2021 призначено судову почеркознавчу експертизу. 28 травня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов висновок експерта від 20 травня 2021 року № СЕ-19/118-21/3344-ПЧ за результатами судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якого експертом надані відповіді на поставлені судом запитання, а саме: - Підпис від імені [PERSON] у нижньому правому куті Договору позики від 21 серпня 2018 року виконаний [PERSON] ; - Підпис від імені [PERSON] у графі "Підпис одержувача" на видатковому касовому ордері від 22 серпня 2018 року №930 виконаний [PERSON] . За приписами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами саме позивач має довести: наявність відповідного права, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання свого зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач у повному обсязі заборгованість за договором позики від 21.08.2018 позивачу не погасив. Сума заборгованості за позикою становить 31 300, 00 грн. Доказів, що спростовують викладене вище, доказів сплати боргу відповідач суду не надав. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів передачі коштів до банку, чим не підтверджено оприбуткування готівки, що в свою чергу не може підтверджувати фактичне понесення витрат відповідно до абз. 3 п. 29 розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого наказом №148 від 29.12.2017, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки сам факт отримання вказаних грошових коштів відповідачем стверджується матеріалами справи. При цьому суд зазначає, що здавання виручки до банку є внутрішньою діяльністю позивача і її відсутність не підтверджує факт наявності заборгованості за договором позики. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики від 21.08.2018 в сумі 31 300, 00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2102, 00 грн.

Outcome: approved