Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Дочірнє підприємство "Загальноосвітня школа-інтернат з дошкільним відділенням "Надія" товариства з обмеженою відповідальністю "Еммаус" (надалі інтернат "Надія") звернулося з заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на вихованні та повному утриманні в указаному закладі, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що [PERSON] прийняли до школи-інтернату 16.06.2012 року за заявою батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Із заяви батька стало відомо, що мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] покинула дитину в тримісячному віці, вихованням сина не займалася, вела аморальний спосіб життя. До цього часу хлопець перебуває в інтернаті та до сьогодні мати не відвідувала дитину. Прийнятими заходами (запити в органи реєстрації місця проживання та оголошення в газеті) місце перебування [PERSON] не встановлене. В останньому місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про неї з 2004 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідне для надання юридичного статусу малолітньому [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - директор школи-інтернату "Надія" Червонченко С.В. підтримала вимоги викладені в заяві, за вищевказаними обставинами і просить їх задовольнити. Окрім того пояснила, що останнім відомим місцем проживання [PERSON] є - [ADDRESS]. За вказаною адресою вона проживала з [PERSON]. Вказаний будинок їм не належав, їх прийняла на проживання пристаріла чужа жінка. Там [INFO] року народився [PERSON] та через три місяці після його народження [PERSON] покинула дитину і виїхала в невідомому напрямку. Коли батько захворів, він написав заяву про прийняття сина до школи-інтернату, зазначивши, що мати веде аморальний спосіб життя і вихованням дитини не займається. Представник заінтересованої особи - Приазовської районної державної адміністрації - Нарбекова О.А. та прокурор вважають позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в інтересах неповнолітнього [PERSON] Заслухавши сторін та дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу батьками [PERSON], який народився 29 січня 2004 року в м. Мелітополі, є громадяни України - [PERSON] та [PERSON]. За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 25.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] року у віці 45 років у місті Мелітополі. Згідно заяви батька від 16.06.2012 року, він просить зарахувати [PERSON], [INFO], в школу-інтернат, так як по причині хвороби він не може виховувати сина, а мати неповнолітнього - [PERSON] покинула тримісячну дитину та веде аморальний спосіб життя. За довідками школи-інтернату "Надії" №№ 8, 10 від 16.01.2014 року [PERSON] знаходиться на повному утриманні закладу з 16.06.2012 року, зараз навчається в 2 класі школи-інтернату (смт. Приазовське). Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Сімферопольського МУЮ в АРК від 13.03.2014 року [PERSON] народилася [INFO] року. За даними підрозділів ГУДМС УДМС України в Херсонській, Запорізькій, Донецькій областях [PERSON], [INFO], на території вказаних областей зареєстрованою не значиться. Згідно копії газети "Мелитопольськие ведомости" від 05.03.2013 року позивачем надавалося оголошення про розшук [PERSON], але, як пояснила представник позивача, до цього часу місце перебування матері неповнолітнього невідоме. При таких обставинах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки визнання [PERSON] безвісно відсутньою має юридичне значення для визначення статусу її сина, як позбавленого батьківського піклування, та призначення над ним опіки (влаштування дитини до сімейних форм виховання). Відповідно, до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості. Виходячи із названих норм закону та наведеної вище заяви [PERSON] про обставини залишення дитини матір'ю, суд вважає початком безвісної відсутності [PERSON] - 01 травня 2004 року.

Outcome: approved