Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON], він і представник позивача [PERSON], просить стягнути з Ходорівської районної лікарні на його користь 50 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди; стягнути з Ходорівської районної лікарні на користь [PERSON] 50 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди; стягнути з Ходорівської районної лікарні на його користь 12 тисяч гривень витрат на правову допомогу. Представники відповідача Ходорівської районної лікарні [PERSON], він і третя особа, [PERSON] та [PERSON] позову не визнали. Позивач [PERSON], він і представник позивача [PERSON], допитаний як свідок, пояснив, що 28 липня 2012 року близько 09.00 год. [PERSON] (його [PERSON] та [PERSON] син) потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. На місце пригоди виїхала машина швидкої медичної допомоги на чолі з фельдшером Ходорівської районної лікарні - [PERSON], яка доставила потерпілого до Ходорівської районної лікарні, де його було передано лікарю-хірургу [PERSON], який був лікуючим лікарем їхнього сина. Того ж дня об 11.45 год. [PERSON] помер. Відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть №65 причинами смерті стали: травматичний шок та множинні травми тіла, завдані внаслідок зіткнення мотоцикліста [PERSON] з легковим автомобілем. Ознайомившись з медичною документацією, в якій відображено порядок надання медичної допомоги [PERSON] медичними працівниками Ходорівської лікарні, вони, позивачі, були вражені тим, що медичні працівники вказаного закладу охорони здоров'я, не виконали своїх професійних обов'язків, зокрема ключового з них - надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу (п. «а» ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я»), а відтак, не врятували, і навіть не намагались дати шанс на життя сину. На підставі аналізу чинного законодавства України, медичної документації хворого [PERSON], висновку МОЗ України за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги [PERSON] в умовах Ходорівської районної лікарні Львівської області можна дійти висновку про неналежну якість медичної допомоги, наданої [PERSON] у Ходорівській лікарні, несумлінне виконання медичними працівниками цього закладу охорони здоров'я своїх професійних обов'язків. Факт надання медичної допомоги неналежної якості [PERSON] у Ходорівській лікарні можна викристалізувати крізь низку обставин у справі, які простежуються з медичної документації хворого [PERSON], а також висновку МОЗ України за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги [PERSON] в умовах Ходорівської районної лікарні (далі - Висновок МОЗ України). Відповідно до п.3 наказу МОЗ України «Про порядок контролю якості медичної допомоги» № 752 від 28.09.2012 р., якість медичної допомоги - надання медичної допомоги та проведення інших заходів щодо організації надання закладами охорони здоров'я медичної допомоги відповідно до стандартів у сфері охорони здоров'я. 1. Надання медичної допомоги на догоспітальному етапі: 1) дотримання темпоральних меж при наданні медичної допомоги [PERSON] на догоспітальному етапі. Відповідно до супровідного листка № 3981, виклик черговим диспетчером відділення швидкої медичної допомоги Ходорівської лікарні було прийнято о 09.05 хв. Згідно з довідкою ГУОЗ ЛОДА про результати розгляду комісійної перевірки якості надання медичної допомоги [PERSON] у Ходорівській районній лікарні 28 липня 2012 р. (супровідний лист від 25.10.2012 р. № 6330/10) (далі - довідка ГУОЗ ЛОДА), фельдшерська бригада виїхала на виклик о 09.06 хв. і на місце події прибула до 3-х хв. Отже, як видається вже на місці події бригада медиків була о 09 год. 09 хв. У протоколі № 26 «Політравма» вказано, якщо стан постраждалого нестабільний, критичний, час на перебування на місці пригоди не повинен перевищувати 10 хвилин. Відтак, фельдшерська бригада на місці події, з урахуванням надзвичайно важкого стану [PERSON] (інформація такого змісту була надана по радіостанції, що випливає зі змісту довідки ГУОЗ ЛОДА), не повинна була перебувати довше, ніж до 09.19 хв. Час доїзду до місця пригоди у фельдшерської бригади склав 3 хв., отож, логічно було очікувати, що на зворотну дорогу бригада затратить стільки ж часу, а тому о 09 год. 21 хв. доставить [PERSON] у Ходорівську лікарню. Але у приймальне відділення Ходорівської лікарні [PERSON] доставили о 09 год. 36 хв., згідно з супровідним листком № 3981, отож, 15 хв. дорогоцінного часу було витрачено, але не зрозуміло на що, адже медична допомога [PERSON] на догоспітальному етапі надавалась неякісно. 15 хв. - це той час, який можливо, міг стати вирішальним у боротьбі за життя [PERSON], який би не породжував стан повної декомпенсації. 2) порушення, допущені на догоспітальному етапі надання медичної допомоги [PERSON] фельдшером швидкої медичної допомоги [PERSON] Відповідно до п.2.2 Примірного положення про фельдшера (сестру медичну) станції відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України «Про заходи щодо удосконалення надання екстреної медичної допомоги населенню в Україні» від 29.08.2008 р. №500 (далі - Положення), основними завданнями фельдшера є забезпечення надання екстреної медичної допомоги пацієнтам на догоспітальному етапі, згідно з затвердженими протоколами (Стандартами якості), забезпечення екстреної госпіталізації осіб, стан яких потребує екстреної стаціонарної допомоги в умовах лікувально-профілактичних закладів, а також перевезення пацієнтів, стан яких потребує медичного супроводу. А відтак, саме фельдшер [PERSON], прибувши на місце події повинен був: 1) провести обстеження [PERSON] та надати йому екстрену медичну допомогу на догоспітальному етапі, згідно з затвердженими нормативами та показниками якості (згідно з п. 3.10.2.1 Положення); 2) забезпечити спадкоємність надання медичної допомоги (згідно з п.3.10.2.7 Положення). Відповідно до п.1.2. Положення, на посаду фельдшера призначається молодший спеціаліст з медичною освітою, який знає і володіє методиками надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах на догоспітальному етапі. Аналіз медичної документації дає вагомі підстави для сумнівів у тому, що фельдшер [PERSON] знає і володіє методиками надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах на догоспітальному етапі. Так, згідно з поясненнями фельдшера, прибувши на місце пригоди він оглянув [PERSON], поклав його на щит та переніс у салон швидкої, де здійснив обезболення, наклав асептичну пов'язку на рани голови і живота та доставив пацієнта до Ходорівської лікарні (пояснення від 21.08.2012 р.). З аналізу Висновку МОЗ України: 1. Ходорівська лікарня працює на підставі ліцензії МОЗ України з 16.04.2009 р. до 16.04.2014 р., в якій відсутня спеціальність медицина невідкладних станів та спеціальність молодших спеціалістів з медичною освітою лікувальна справа (невідкладні стани). Відтак, видається, що фельдшер, який є молодшим спеціалістом з медичною освітою, на якого покладено надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах, надавав таку в Ходорівській лікарні, яка не мала ліцензії на провадження такої медичної практики та загалом спеціальності молодший спеціаліст з медичною освітою лікувальна справа (невідкладні стани). Відповідно до п.2.6 наказу МОЗ України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики» № 49 від 02.02.2011 р., медична практика провадиться суб'єктами господарювання на підставі ліцензії і за умови, зокрема, укомплектованості працівниками для провадження господарської діяльності з медичної практики. Аналізуючи пояснення фельдшера [PERSON], доходимо висновку про порушення ним Загальних принципів надання невідкладної медичної допомоги на догоспітальному етапі, затверджених наказом МОЗ України «Про затвердження нормативів надання медичної допомоги та показників якості медичної допомоги» (додаток 1.1.8. «Нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно-поліклінічних закладах за спеціальністю "медицина невідкладних станів"») від 28.12.2002 р. №507 (далі - Загальні принципи надання допомоги на догоспітальному етапі). У Загальних принципах надання допомоги на догоспітальному етапі визначено принципи, яких слід дотримуватись медичним працівникам: 1) оглянути місце пригоди; 2) провести первинний огляд постраждалого та надати йому невідкладну медичну допомогу за станом, що загрожує його життю; 3) провести вторинний огляд постраждалого та, у разі необхідності, надати йому допомогу при виявленні інших проблем. У своїх поясненнях [PERSON] зазначає, що потерпілому був поставлений діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, проникаюча рана живота зліва. У своїй довідці ГУОЗ ЛОДА комісія вказує, що враховуючи обмежений 10-хвилинний час перебування на місці пригоди фельдшер [PERSON] здійснив лише первинний огляд [PERSON] та доставив його у Ходорівську лікарню для проведення вторинного огляду „з голови до п'ят". Як видається, 27 хв., протягом яких фельдшер повинен був виконувати обов'язки з надання допомоги на догоспітальному етапі [PERSON], не вистачило [PERSON] для проведення вторинного огляду їхнього сина. А тому фельдшер «не помітив» у сина: відкритий перелом нижньої щелепи, перелом 12-го ребра, відкритий перелом лівої стегнової кістки, закритий перелом кісток середньої третини лівої гомілки, множинні садна та рани як на обличчі, так і на тілі сина (згідно з діагнозом [PERSON], поставленим у Ходорівській лікарні - дані медичної карти №2549 стаціонарного хворого). Мабуть, саме тому [PERSON] не здійснив іммобілізацію лівої нижньої кінцівки [PERSON] оскільки «не помітив» її відкритого перелому. [PERSON] діагностував у їхнього сина [PERSON] відкриту черепно-мозкову травму (пояснення від 21.08.2012 р., супровідний листок №3981), хоча насправді у сина була закрита черепно-мозкова травма (дані медичної карти №2549 стаціонарного хворого), що свідчить про непрофесійність фельдшера швидкої медичної допомоги. Відповідно до Положення про етапність надання медичної допомоги травмованим внаслідок нещасних випадків, затвердженого наказом МОЗ України «Про регламентацію ортопедо-травматологічної служби в Україні» від 30.03.1994 р. № 41, передбачено, що медичні працівники на місці нещасного випадку повинні, зокрема проводити (п. 2.2.): 1)реанімаційні, протишокові заходи, зупинку кровотечі, іммобілізацію місця перелому, вводити серцеві, обезболюючі, аналептики дихання, оксибутират та інших препаратів і речовини інфузійної терапії; 2)для підтримки серцевої діяльності, відновлення дихання і зняття больового синдрому ввести відповідні лікарські препарати; 3)при черепно-мозкових травмах - зрошення порожнини рога, оксигенотерапія, введення аналептиків дихання, серцевих препаратів, обробка ран 5 % настойкою йоду, накладання пов'язки; 4)при ушкодженні органів живота (закрита травма живота) - введення серцевих, анальгетичних засобів. Згідно з Додатком до наказу МОЗ України від 17.01.2005 р. № 24 «Політравма», у Протоколі Б (закриті або відкриті ушкодження черепа і головного мозку, сполученні з відкритими або закритими травмами інших відділів (одного або декількох) - грудей, живота, хребта, таза, кінцівок), слід було здійснити низку медичних втручань, з-поміж яких: аналгезія, іммобілізація (шийний комір), протишокова терапія, туалет рани, зупинка кровотечі. Всупереч нормативним вимогам, фельдшер [PERSON] не здійснив необхідних медичних втручань, що підтверджується лікарем-хірургом [PERSON], який у своїх поясненнях вказує на недотримання на догоспітальному етапі фельдшером [PERSON] протоколів та стандартів надання медичної допомоги, зазначаючи такі порушення: - не було проведено адекватного знеболення (лише на місці ДТП введено анальгін з димедролом, а потрібно було промедол); - ліва нижня кінцівка не була взагалі іммобілізована; - не був іммобілізований шийний відділ хребта; - не проведено профілактики крововтрати та попадання у рани сторонніх тіл; - на рани не накладено пов'язок. У висновку МОЗ України зазначено, що на догоспітальному етапі не виконано: а) санацію верхніх дихальних шляхів; б) транспортну іммобілізацію переломів; в) накладання асептичних пов'язок на рани. Вищенаведений нормативний перелік стандартів надання медичної допомоги, експертний висновок у співвідношенні з діями фельдшера [PERSON] яскраво ілюструє недбале і несумлінне ставлення медичного працівника до виконання своїх професійних обов'язків, які призвели до надання медичної допомоги неналежної якості, адже вона не відповідала стандартам у сфері охорони здоров'я. 2. Надання медичної допомоги на госпітальному етапі: Лікар-хірург [PERSON] був лікуючим лікарем їхнього сина, тобто, відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», лікарем, який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження і лікування. З аналізу висновку МОЗ України викристалізовується низка порушень, допущених на госпітальному етапі: 1) на госпітальному етапі порушена послідовність лікувально-діагностичних заходів: а) при поступленні не виконана інтубація і санація трахеї з ШВЛ, тампонада порожнини рота, зупинка кровотечі; б) не встановлені шлунковий і сечовий катетер; в) торакопункція повинна була виконуватись перед інкубацією і ШВЛ і лапароцентезом; г) лікувально-діагностичні заходи при такій травмі повинні були проводитись в операційній. 2) у потерпілого [PERSON] причиною травматичного шоку могли бути: а) переломи лівого стегна і кісток лівої гомілки, які могли зумовити крововтрату в м'які тканини лівої нижньої кінцівки понад 1,5 л.; б) суттєва гіповолемія в результаті переломів крупних кісток була поглиблена численними ранами голови, обличчя, шиї, а також переломами щелепи і кісток носа, які, зазвичай, суттєво кровоточать. 3)під час спільного огляду було недооцінена наявність у хворого важкого шоку, зумовленого крововтратою про що може свідчити тяжка артеріальна гіпотензія і тахікардія. 4)не можна виключити, що ураженням, яке могло вплинути на виживання потерпілого [PERSON], було ушкодження хребта і спинного мозку в шийному відділі. Діагностичного пошуку в цьому напрямі не було виконано прижиттєво. 5)вкрай важкий стан [PERSON] потребував невідкладної респіраторної та циркуляторної підтримки. Респіраторна підтримка повинна була включати невідкладну інкубацію трахеї і перехід на штучну вентиляцію легень з використанням кисню. Циркуляторна підтримка була необхідна для невідкладного лікування гіповолемічного шоку, зумовленого крововтратою і потребувала масивної інфузійно-трансфузійної терапії. У листі призначень вказано, що [PERSON] за весь період перебування у стаціонарі, внутрішньовенно введено 1900 мл., що можна розцінити як недостатнє. Згідно з медичною доктриною (saturnclub.at.ua/_ld/0/1__.doc), при пораненнях перша допомога полягає, насамперед, у зупинці кровотечі будь-яким можливим способом. Причиною більшості смертельних випадків при пораненні є гостра крововтрата! З аналізу медичної документації, зокрема спільного огляду [PERSON] о 9.35 год., медичні працівники встановили численні забійно-рвані та скальповані рани, що кровоточили, але не зрозумілим видається, які ж заходи були вжиті на догоспітальному етапі для зупинки кровотеч, як і на госпітальному, якщо експертно встановлено, що було недооцінено наявність важкого геморагічного шоку. Захист рани від забруднення та інфікування - це ще одне важливе завдання фахівця, який надає першу допомогу, чого, на жаль, своєчасно у спірному випадку зроблено не було. У лікарському свідоцтві про смерть № 65 вказано, що однією з причин смерті [PERSON] був травматичний шок. У медичній доктрині (htt://med-center.at.ua/рubl/rani_ta_jikh_obrobki/travmatichnij_shok_ci kava_statja/2-1-0-10) виділяють первинний і вторинний травматичний шок, що має дві фази - збудження і гальмування. Саме вторинний травматичний шок виникає внаслідок необережного транспортування хворого, його переохолодження, поганої іммобілізації кінцівок, недостатніх заходів із попередження шоку. Перша допомога під час шокового стану тим ефективніша, чим раніше вона буде надана. Основними заходами є ліквідація чи послаблення болю, зупинка кровотечі, іммобілізація кінцівок у разі переломів, вкрай неприпустиме переохолодження. На жаль, медичні працівники ні на догоспітальному, ні на госпітальному етапах не вжили заходів, які б попередили розвиток травматичного шоку, переходу його в тяжку форму. [PERSON] медична допомога на обидвох етапах надана несвоєчасно, не в повному обсязі, що загострило перебіг розвитку посттравматичних наслідків, сприяло трансформації шоку з первинної у вторинну стадію, розвиток геморагічного шоку, а далі - спричинило смерть сина. Медичні працівники вирішили, що характер травм такий, що несумісний із життям, на їхню думку, а відтак, можна «вдавати надання медичної допомоги», а уповноваженим особам - «закрити очі» на надання неякісної медичної допомоги в Ходорівській лікарні. Виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральну шкоду, оскільки нема і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного і фізичного болю, заподіяного їм смертю сина, оцінюють розмір моральної шкоди на суму 100 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача на їх користь по 50 тис. грн. кожному. Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п. 2). Згідно зі ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам. Згідно з супровідними листом МОЗ України від 02.07.2013 р. № 17/53/90/19098, медична допомога [PERSON] надавалась у лікарні, яка працює за ліцензією МОЗ України АВ № 471149 від 16.04.2009 р. У вищезазначеній ліцензії відсутня спеціальність «медицина невідкладних станів» та спеціальність молодших спеціалістів з медичною освітою лікувальна справа (невідкладні стани). Медична допомога надана [PERSON] в умовах Ходорівської лікарні не в повному обсязі з порушенням послідовності лікувально-діагностичних заходів. Отже, недбалим ставленням до своїх професійних обов'язків медичні працівники Ходорівської лікарні порушили конституційне право на охорону здоров'я їхнього сина, не вжили всіх необхідних заходів, аби навіть при важкому стані рятувати життя синові, дати йому шанс на життя. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральну шкоду, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, заподіяного їм вказаним правопорушенням, моральну шкоду оцінено на суму 100 тис. грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) з розрахунку: • 50 0000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON]; • 50 0000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] В нормативну основу обґрунтування розміру відшкодування покладались (ст. 23, 1167 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"): 1) характер правопорушення, у їхньому випадку цивільне правопорушення, що спричинило тяжкі наслідки - смерть [PERSON]; 2) глибина, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних і психічних), яких зазнали вони, батьки померлого сина, адже вони втратили найцінніше - рідну дитину. 3) характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), очевидно, що ніхто і ніщо не зможе повернути батькам втрачену дитину, це те, що відновити неможливо, ніхто і ніколи не зможе заповнити цю порожнечу, залікувати душі і серця батьків. Моральна шкода, заподіяна їм медичними працівниками відповідача, полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку зі смертю сина. Найбільшим жахом у житті кожної людини є смерть її дитини. Адже діти повинні ховати батьків, а не навпаки... Життя їхнього [PERSON] обірвалось раптово, залишивши у серці батьків криваву рану, яка, мабуть, ніколи не загоїться та не перестане кровоточити. Їхньому синові виповнився 21 рік, він ріс слухняним хлопцем, сповненим численними планами на майбутнє, яким тепер не судилось реалізуватись. Вони більше ніколи не зможуть побачити свого сина, відсвяткувати його весілля, побачити внуків. Саме на медичних працівників покладено обов'язок рятувати життя, давати шанс вижити, а в цьому кричущому випадку син стікав кров'ю, горів у болю, а лікарі вдавали, що надають медичну допомогу, напевно, думаючи, для чого «зайві кроки» і так не житиме.. Взяли на себе роль вершити долю, не рятувати, а спокійно дивитись на відхід молодого хлопця, життя якого лише починалось... Звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, для підтвердження обгрунтування «майнових меж» з метою встановлення розміру відшкодування моральної шкоди в цій справі, доречно зазначити одне з рішень суду, а саме справа «Шмалько проти України» (2004). З Рішення Європейського суду з прав людини: «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення. З огляду на наведене, слід відзначити, що склад цивільного правопорушення у спірному випадку є доведеним з урахуванням усіх складових: протиправність діяння відповідача, шкода, наявність причинного зв'язку, а також вина. Позов просить задоволити. Представник відповідача Ходорівської районної лікарні [PERSON], він і третя особа, пояснив, що працівники Ходорівської райлікарні робили все, щоб спасти життя сину позивачів [PERSON]. В позові просить відмовити. Пояснення, аналогічні поясненням представника відповідача Ходорівської райлікарні [PERSON]., він і третя особа, в судовому засіданні дали і представники відповідача Ходорівської райлікарні [PERSON] та [PERSON] В позові просять відмовити. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], він і представник позивача [PERSON], допитаного як свідка, пояснення представників відповідача Ходорівської районної лікарні [PERSON], він і третя особа, [PERSON] та [PERSON], з»ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що 28 липня 2012 р. близько 09.00 год. [PERSON] - син позивачів [PERSON] та [PERSON], потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. На місце пригоди виїхала машина швидкої медичної допомоги на чолі з фельдшером Ходорівської районної лікарні - [PERSON], яка доставила потерпілого до Ходорівської районної лікарні, де його було передано лікарю-хірургу [PERSON], який був лікуючим лікарем [PERSON] Того ж дня об 11.45 год. [PERSON] помер. Відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть №65 причинами смерті стали: травматичний шок та множинні травми тіла, завдані внаслідок зіткнення мотоцикліста [PERSON] з легковим автомобілем. Судом встановлено, що протиправними діями медичних працівників відповідача були порушені особисті немайнові права сина позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], а саме права на охорону здоров'я та медичну допомогу, які гарантовані ст. 49 Конституції України, ст. 283, 284 Цивільного кодексу України та ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», що мало своїм наслідком розвиток важкого шоку. Неналежне виконання своїх професійних обов'язків лікарем та фельдшером відповідача внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, підтверджується, зокрема, такими доказами: Фельдшер швидкої медичної допомоги [PERSON] вчинив такі протиправні дії: 1) організаційні: дотримання темпоральних меж при наданні медичної допомоги [PERSON] на догоспітальному етапі. Відповідно до супровідного листка № 3981. виклик черговим диспетчером відділення швидкої медичної допомоги Ходорівської лікарні було прийнято о 09.05 хв. Згідно з довідкою ГУОЗ ЛОДА про результати розгляду комісійної перевірки якості надання медичної допомоги [PERSON] у Ходорівській районній лікарні 28 липня 2012 р. (супровідний лист від 25.10.2012 р. № 6330/10) (далі - довідка ГУОЗ ЛОДА), фельдшерська бригада виїхала на виклик о 09.06 хв. і на місце події прибула до 3-х хв. Отже, вже на місці події бригада медиків була о 09 год. 09 хв. У протоколі № 26 «Політравма» вказано, якщо стан постраждалого нестабільний, критичний, час на перебування на місці пригоди не повинен перевищувати 10 хвилин. Відтак, фельдшерська бригада на місці події, з урахуванням надзвичайно важкого стану [PERSON] (інформація такого змісту була надана по радіостанції, що випливає зі змісту довідки ГУОЗ ЛОДА), не повинна була перебувати довше, ніж до 09.19 хв. Час доїзду до місця пригоди у фельдшерської бригади склав 3 хв. На зворотну дорогу бригада мала затратить стільки ж часу, а тому о 09 год. 21 хв. доставити [PERSON] у Ходорівську райлікарню. Але у приймальне відділення Ходорівської райлікарні [PERSON] доставили о 09 год. 36 хв., згідно з супровідним листком № 3981. 15 хв. дорогоцінного часу було витрачено не зрозуміло на що, отже медична допомога [PERSON] на догоспітальному етапі надавалась неякісно. 15 хв. - це той час, який міг стати вирішальним у боротьбі за життя [PERSON], який би не породжував стан повної декомпенсації. 2) лікувально-діагностичні: порушення, допущені на догоспітальному етапі надання медичної допомоги [PERSON] Відповідно до п.2.2 Примірного положення про фельдшера (сестру медичну) станції відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України «Про заходи щодо удосконалення надання екстреної медичної допомоги населенню в Україні» від 29.08.2008 р. №500 (далі - Положення), основними завданнями фельдшера є забезпечення надання екстреної медичної допомоги пацієнтам на догоспітальному етапі, згідно з затвердженими протоколами (Стандартами якості), забезпечення екстреної госпіталізації осіб, стан яких потребує екстреної стаціонарної допомоги в умовах лікувально-профілактичних закладів, а також перевезення пацієнтів, стан яких потребує медичного супроводу. А відтак, саме фельдшер [PERSON], прибувши на місце події повинен був: 1) провести обстеження [PERSON] та надати йому екстрену медичну допомогу на догоспітальному етапі, згідно з затвердженими нормативами та показниками якості (згідно з п. 3.10.2.1 Положення); 2) забезпечити спадкоємність надання медичної допомоги (згідно з п. 3.10.2.7 Положення). Відповідно до п.1.2. Положення, на посаду фельдшера призначається молодший спеціаліст з медичною освітою, який знає і володіє методиками надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах на догоспітальному етапі. Аналіз медичної документації дає вагомі підстави для сумнівів у тому, що фельдшер [PERSON] знає і володіє методиками надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах на догоспітальному етапі. Так, згідно з письмовою пояснюючою запискою від 21.08.2012 року фельдшера [PERSON], прибувши на місце пригоди, він оглянув [PERSON], поклав його на щит та переніс у салон швидкої, де здійснив обезболення, наклав асептичну пов'язку на рани голови і живота та доставив пацієнта до Ходорівської рай лікарні. Виновком МОЗ України за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги [PERSON] в умовах Ходорівської районної лікарні Львівської області стверджено, що: 1. Ходорівська райлікарня працює на підставі ліцензії МОЗ України з 16.04.2009 року до 16.04.2014 року, в якій відсутня спеціальність медицина невідкладних станів та спеціальність молодших спеціалістів з медичною освітою лікувальна справа (невідкладні стани). Відтак, фельдшер, який є молодшим спеціалістом з медичною освітою, на якого покладено надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах, надавав таку у відповідача - Ходорівській райлікарні, яка не мала ліцензії на провадження такої медичної практики та загалом спеціальності молодший спеціаліст з медичною освітою лікувальна справа (невідкладні стани). Відповідно до п.2.6 наказу МОЗ України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики» № 49 від 02.02.2011 року, медична практика провадиться суб'єктами господарювання на підставі ліцензії і за умови, зокрема, укомплектованості працівниками для провадження господарської діяльності з медичної практики. Із пояснюючої записки фельдшера [PERSON] встановлені порушення ним Загальних принципів надання невідкладної медичної допомоги на догоспітальному етапі, затверджених наказом МОЗ України «Про затвердження нормативів надання медичної допомоги та показників якості медичної допомоги» (додаток 1.1.8. «Нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно-поліклінічних закладах за спеціальністю "медицина невідкладних станів"») від 28.12.2002 р. №507 (далі - Загальні принципи надання допомоги на догоспітальному етапі). У Загальних принципах надання допомоги на догоспітальному етапі визначено принципи, яких слід дотримуватись медичним працівникам: 1) оглянути місце пригоди; 2) провести первинний огляд постраждалого та надати йому невідкладну медичну допомогу за станом, що загрожує його життю; 3) провести вторинний огляд постраждалого та, у разі необхідності, надати йому допомогу при виявленні інших проблем. У своїй пояснюючій записці [PERSON] зазначає, що потерпілому був поставлений діагноз: відкрита черепно-мозкова травма черепа, проникаюча рана живота зліва. У своїй довідці ГУОЗ ЛОДА комісія вказує, що враховуючи обмежений 10-хвилинний час перебування на місці пригоди фельдшер [PERSON], здійснив лише первинний огляд [PERSON] та доставив його у Ходорівську райлікарню для проведення вторинного огляду „з голови до п'ят". 27 хв., протягом яких фельдшер повинен був виконувати обов'язки з надання допомоги на догоспітальному етапі [PERSON], не вистачило [PERSON] для проведення вторинного огляду пацієнта. А тому фельдшер «не помітив» у [PERSON] відкритий перелом нижньої щелепи, перелом 12-го ребра, відкритий перелом лівої стегнової кістки, закритий перелом кісток середньої третини лівої гомілки, множинні садна та рани як на обличчі, так і на тілі (згідно з діагнозом [PERSON], поставленим у Ходорівській райлікарні - дані медичної карти №2549 стаціонарного хворого). [PERSON] не здійснив іммобілізацію лівої нижньої кінцівки [PERSON], оскільки «не помітив» її відкритого перелому. [PERSON] діагностував у [PERSON] відкриту черепно-мозкову травму, (супровідний листок №3981), хоча насправді у [PERSON] була закрита черепно-мозкова травма (дані медичної карти №2549 стаціонарного хворого), що свідчить про непрофесійність фельдшера швидкої медичної допомоги. Відповідно до Положення про етапність надання медичної допомоги травмованим внаслідок нещасних випадків, затвердженого наказом МОЗ України «Про регламентацію ортопедо-травматологічної служби в Україні» від 30.03.1994 р. № 41, передбачено, що медичні працівники на місці нещасного випадку повинні, зокрема проводити (п. 2.2.): 1) реанімаційні, протишокові заходи, зупинку кровотечі, іммобілізацію місця перелому, вводити серцеві, обезболюючі, аналептики дихання, оксибутират та інших препаратів і речовини інфузійної терапії; 2) для підтримки серцевої діяльності, відновлення дихання і зняття больового синдрому ввести відповідні лікарські препарати; 3) при черепно-мозкових травмах - зрошення порожнини рота, оксигенотерапія, введення аналептиків дихання, серцевих препаратів, обробка ран 5 % настойкою йоду, накладання пов'язки; 4) при ушкодженні органів живота (закрита травма живота) - введення серцевих, анальгетичних засобів. Згідно з Додатком до наказу МОЗ України від 17.01.2005 р. № 24 «Політравма», у Протоколі Б (закриті або відкриті ушкодження черепа і головного мозку, сполученні з відкритими або закритими травмами інших відділів (одного або декількох) - грудей, живота, хребта, таза, кінцівок), слід було здійснити низку медичних втручань, з-поміж яких: аналгезія, іммобілізація (шийний комір), протишокова терапія, туалет рани, зупинка кровотечі. Всупереч нормативним вимогам, фельдшер [PERSON] не здійснив необхідних медичних втручань, що підтверджується лікарем-хірургом [PERSON], який у своїй пояснюючій від 15.08.2012 року на ім.»я головного лікаря Ходорівської райлікарні вказує на недотримання на догоспітальному етапі фельдшером [PERSON] протоколів і стандартів надання медичної допомоги, зазначаючи такі порушення: - не було проведено адекватного знеболення (лише на місці ДТП введено анальгін з димедролом, а потрібно було промедол); - ліва нижня кінцівка не була взагалі іммобілізована; - не був іммобілізований шийний відділ хребта; - не проведено профілактики крововтрати та попадання у рани сторонніх тіл; - на рани не накладено пов'язок. У Висновку МОЗ України зазначено, що на догоспітальному етапі не виконано: а) санацію верхніх дихальних шляхів; б) транспортну іммобілізацію переломів; в) накладання асептичних пов'язок на рани. Такі недбале і несумлінне ставлення медичного працівника [PERSON] до виконання своїх професійних обов'язків, призвели до надання ним медичної допомоги неналежної якості, яка не відповідала стандартам у сфері охорони здоров'я. Лікар-хірург [PERSON] був лікуючим лікарем [PERSON], тобто, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», лікарем, який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження і лікування. Виновком МОЗ України за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги [PERSON] в умовах Ходорівської районної лікарні Львівської області стверджено, що і на госпітальному етапі допущені порушення: 1) на госпітальному етапі порушена послідовність лікувально-діагностичних заходів: а) при поступленні не виконана інтубація і санація трахеї з ШВЛ, тампонада порожнини рота, зупинка кровотечі; б) не встановлені шлунковий і сечовий катетер; в) торакопункція повинна була виконуватись перед інкубацією і ШВЛ і лапароцентезом; г) лікувально-діагностичні заходи при такій травмі повинні були проводитись в операційній. 2) у потерпілого [PERSON] причиною травматичного шоку могли бути: а) переломи лівого стегна і кісток лівої гомілки, які могли зумовити крововтрату в м'які тканини лівої нижньої кінцівки понад 1,5 л.; б) суттєва гіповолемія в результаті переломів крупних кісток була поглиблена численними ранами голови, обличчя, шиї, а також переломами щелепи і кісток носа, які, зазвичай, суттєво кровоточать. 3) під час спільного огляду було недооцінена наявність у хворого важкого шоку, зумовленого крововтратою про що може свідчити тяжка артеріальна гіпотензія і тахікардія. 4) не можна виключити, що ураженням, яке могло вплинути на виживання потерпілого [PERSON], було ушкодження хребта і спинного мозку в шийному відділі. Діагностичного пошуку в цьому напрямі не було виконано прижиттєво. 5) вкрай важкий стан [PERSON] потребував невідкладної респіраторної та циркуляторної підтримки. Респіраторна підтримка повинна була включати невідкладну інтубацію трахеї і перехід на штучну вентиляцію легень з використанням кисню. Циркуляторна підтримка була необхідна для невідкладного лікування гіповолемічного шоку, зумовленого крововтратою і потребувала масивної інфузійно-трансфузійної терапії. У листі призначень вказано, що [PERSON] за весь період перебування у стаціонарі, внутрішньовенно введено 1900 мл., що можна розцінити як недостатнє. В листі МОЗ України від 02.07.2013 р. № 17/53/90/19098 до висновку за результатами клініко - експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги [PERSON] в умовах Ходорівської районної лікарні Львівської області, стверджено, що «Медична допомога надана [PERSON] в умовах Лікарні не в повному об'ємі з порушенням послідовності лікувально-діагностичних заходів». Судом встановлено, що медичні працівники відповідача на жодному з етапів (на догоспітальному та госпітальному) не проявили дбайливості й обачності при виконанні своїх професійних обов'язків, медичну допомогу [PERSON] надали несвоєчасно, не в повному обсязі, що загострило перебіг розвитку посттравматичних наслідків, сприяло трансформації шоку з первинної у вторинну стадію, розвиток геморагічного шоку, а далі спричинило смерть сина позивачів [PERSON]. Моральна шкода, заподіяна позивачам [PERSON] та [PERSON] медичними працівниками відповідача, полягає у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв»язку зі смертю сина [PERSON], якому виповнився 21 рік, якого позивачі більше ніколи не зможуть побачити, відсвяткувати його весілля, побачити внуків. Виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральну шкоду, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного і фізичного болю, заподіяного позивачам смертю сина, суд погоджується з розміром моральної шкоди оціненої ними на суму 100 000 грн.. що підлягає стягненню з відповідача: 50 0000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON]; 50 0000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] При встановлених у судовому засіданні обставинах, позов позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved