Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

31.05.2021 року позивач звернулась в суд з позовом до ТзОВ "Вердикт капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київа Клименко Роман Васильович, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що згідно із виконавчим написом № 11827 від 16.07.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Гораєм\~О.С.з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт\~капітал"стягнуто кошти в розмірі 21565,06 грн. В січні 2021 року їй стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу\~м.\~Київа Клименком\~Р.В.виконавчого провадження № 62652938 з виконання вищевказаного виконавчого напису. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позаяк на момент його вчинення кредитний договір № 490914121 від 15.04.2014 року не був тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначає, що вона уклала з АТ "Альфа-Банк" кредитний договір № 490914121 від 15.04.2014 року, після ліквідації якого борговими зобов`язаннями займалось ТзОВ "Кредитні ініціативи". В березні 2017 року їй вручили довідку про прощення боргу, отже боргові зобов`язання були погашені. Будь-яких претензій чи повідомлень про наявність боргу перед відповідачем вона не отримувала. Просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчинений 16.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №11827, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Вердикт\~капітал"заборгованості за кредитним договором № 490914121 від 15.04.2014 року в розмірі 21565,06 грн таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Крім того, позивач просила стягнути з ТзОВ "Вердикт капітал" 4400 грн, що безпідставно стягнуті з її пенсії на користь відповідача в межах виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого напису. Однак, 29.07.2021 року позивач подала письмову заяву про залишення вказаної вимоги без розгляду, а тому ухвалою суду від 29.07.2021 року позов в цій частині залишено без розгляду. Позивач 29.07.2021 року через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підтримує повністю, просить її задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи за допомогою засобів електронного зв`язку. Надіслав суду відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 126 Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення відзиву на позов відповідача без розгляду, оскільки ТзОВ "Вердикт капітал" пропущено строк його подачі. Так, із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ТзОВ "Вердикт капітал" отримало ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 14.06.2021 року, якою судом було встановлено строк для подачі відзиву на позов (15 днів з моменту отримання ухвали), - 29.06.2021 року, а відзив адресовано суду 23.07.2021 року, що підтверджується поштовим конвертом, тобто з порушенням наданого судом строку. Клопотання про поновлення та продовження процесуального строку відповідачем не заявлялось. Треті особи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи за допомогою засобів електронного зв`язку. Про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань, заяв від них не надійшло. Згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Гораєм Олегом\~Станіславовичемвчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11827, відповідно до якого із [PERSON] , боржника за кредитним договором № 490914121 від 15.04.2014 року, укладеним із АТ "Альфа Банк", правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договорів відступлення прав вимоги є товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал", стягнуто на користь ТзОВ "Вердикт\~капітал"заборгованість за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року в розмірі 20915,06 грн, в т.ч.: 4051,34 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 720,76 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками, 7042,96 грн - строкова заборгованість за несплаченими відсотками, 9100 грн строкова заборгованість за штрафами та пенями, а також 650 грн плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, що підлягає до стягнення згідно з виконавчим написом - 21565,06 грн (а.с.5). Із позовної заяви вбачається, що в січні 2021 року позивачу стало відомо про те, що приватний виконавець виконавчого округу\~м.\~Київа \~Клименко Р.В.виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 62652938 з виконання вищевказаного виконавчого напису. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (підпункт 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999). Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). У оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його вчинення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса) стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 490914121 від 15.04.2014 року. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору № 490914121 від 15.04.2014 року приватним нотаріусом, а також відповідачем не подано, до матеріалів позову долучено копію даного договору, що не є посвідченим нотаріально. Укладення договору № 490914121 від 15.04.2014 року не оспорюється позивачем, однак матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості за цим договором. Позивач стверджує про відсутність заборгованості за договором. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчиненого 16.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №11827 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Вердикт\~капітал"заборгованості за кредитним договором № 490914121 від 15.04.2014 року, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на загальну суму 21565,06 грн таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що позов задоволено повністю в цій частині, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. Клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд не бере до уваги, позаяк позивач не просила стягнути з ТзОВ "Вердикт\~капітал"витрати на правничу допомогу. У позовній заяві зазначена вимога позивача про стягнення на її користь з відповідача 4400 грн коштів, безпідставно відрахованих на користь ТзОВ "Вердикт\~капітал"з пенсії позивача в ході виконання приватним виконавцем виконавчого напису нотаріуса, які відповідач помилково вважає витратами на правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved