Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

10.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що в березні 2014 року вона почала працювати касиром в магазині "Квіточка " в м. Жашків, що належить приватному підприємцю [PERSON] З 02 на 03.03.2015 року після проведення перевірки і необгрунтованих звинувачень адміністратором мережі магазинів "Квіточка" [PERSON] працівників магазину в крадіжках матеріальних цінностей, всі працівники, в тому числі і вона написали заяви про звільнення за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України. 03.03.2015 року вона, як звичайно, вийшла на роботу, до якої її не допустила адміністратор Цьоменко Н.А, оголосивши звільненою, при цьому на її вимоги ознайомити її з наказом про звільнення та провести розрахунок по заробітній платі, відповідала відмовою. 05.03.2015 року всіх звільнених працівників зібрали в приміщенні магазину, де невідомі особи, які представились працівниками служби безпеки ФОП [PERSON], примушували всіх написати заяви про звільнення та компенсувати вартість ймовірно вкрадених матеріальних цінностей, при цьому погрожували порушенням кримінальної справи, про що присутніми було складено акт (додаток 3). 10.03.2015 року колектив звільнених працівників, в тому числі і вона, звернулись до ФОП [PERSON] з заявою про ознайомлення з наказом про звільнення, про проведення розрахунку по виплаті заробітної плати, про видачу трудових книжок, на яку відповіді не отримано станом до часу звернення до суду (додаток 4). З подібними заявами вона зверталась і вдруге, і втретє (додаток 5,6) і лише 22 .06.2015 року, рекомендованою поштою вона отримала витяг безпідставного наказу № 8 - к від 03.03.2015 року з якого їй стало відомо про звільнення її за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України (додаток 7). Будучи незгідною зі звільненням з ініціативи власника за п. 4 ст. 40 КЗпП України, так як у відповідача немає фактичних даних про скоєння нею прогулу без поважних причин, вона завжди працювала сумлінно та професійно, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, звільненням їй спричинена також і моральна шкода, тому просила змінити формулювання причин звільнення її з роботи у ФОП [PERSON] із "звільнена за прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України" на "звільнення за власним бажанням, ст.38 КЗпП України" і дату звільнення з "03.03.2015 року" на день вирішення справи у суді, стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь заборгованість по заробітній платі станом на 10.07.2015 року в сумі 7000 грн., стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць, стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали повністю та підтвердили вищевказані обставини, а також доповнили позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі станом на дату ухвалення рішення в сумі 13397 грн. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надавши суду 01.09.2015 року заперечення, яке підтримала в суді та пояснила, що позивач [PERSON] була прийнята на роботу ФОП [PERSON] не у березні 2014 року, а 02.10.2014 року продавцем - касиром згідно наказу № 32-к від 01.10.2014 року та трудового договору. Так як 03.03.2015 року [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних причин, та в наступні дні, про що були складені акти, тому була звільнена з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП України. Пояснити суду, чому є два накази про звільнення з роботи [PERSON] від 03.03.2015 року та від 19.06.2015 року за № 8-к не змогла переконливо пояснити суду. У позові просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до наказу № 32-к від 01.10.2014 року фізичної особи- підприємця [PERSON] позивачка [PERSON] була прийнята на роботу продавцем - касиром з випробувальним терміном один місяць з 02.10.2014 року, з заробітною платою 7,29 грн. за годину (а.с. 42) Згідно з наказу (витягу) № 8-к від 03.03.2015 року з особового складу звільнено продавця-касира [PERSON] з займаної посади з 03.03.2015 року відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин). Копію наказу [PERSON] отримала 22.06.2015 року (а.с. 9). Аналогічним наказом № 8 -к від 19.06.2015 року підтверджено звільнення [PERSON] з посади продавця - касира з 03.03.2015 року відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин), з цим наказом [PERSON] не ознайомлена (а.с. 43). Факт перебування позивачки [PERSON] на робочому місці та виконання нею посадових обов'язків касира-продавця 03.03.2015 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], показання яких не викликають у суду сумнівів. Крім того, в матеріалах даної справи мається копія фіксального чеку про прийом позивачкою [PERSON] коштів 03.03.2015 року за весь робочий день, який підписаний нею. Комісією ФОП [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], 03.03.2015 року, 04.03.2015 року, 05.03.2015 року, 06.03.2015 року, 07.03.2015 року, 08.03.2015 року, 12.03.2015 року, 13.03.2015 року, 14.03.2015 року, 18.03.2015 року, 19.03.2015 року, 20.03.2015 року складені акти про відсутність позивачки [PERSON] на робочому місці без поважних причин 03.03.2015 року та в наступні дні суперечить вищевказаним доказам. Згідно інформації Управління Держпраці у Черкаській області від 11.12.2015 року № 847/9 проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю ФОП [PERSON] при використанні найманої праці позивачем [PERSON] та встановлено порушення ним вимог ст. 95 КЗпП України, ст.33 Закону України "Про оплату праці", про що ФОП [PERSON] внесено припис від 01.12.2015 року № 23-01-50/06-04, яким зобов'язано усунути виявлені порушення вимог чинного законодавства в установлений термін, а також складено та передано на розгляд Придніпровського районного суду м. Черкаси протокол про адміністративне правопорушення від 01.12.2015 року № 23-01-50/04 для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП України. [PERSON] звільнена 03.03.2015 року, в порушення вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України відповідач [PERSON] в день звільнення зобов'язаний був здійснити повний розрахунок належних їй сум. Терміном розрахунку є останніх два повних робочих місяці (ч.ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100), тобто січень-лютий 2015 року. Середньоденна заробітна плата складає: 1218 гр.(січень 2015 року) + 1218 грн. (лютий 2015 року):42 робочі дні за два місяці (22 робочі дні з січня 2015 року та 20 робочих днів у лютому 2015 року) = 58 гривень (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100). Періоди не виплати належної заробітної плати з 03.03.2015 року по 13.01.2016 року (день повного фактичного розрахунку з [PERSON]Л.): - березень 2015 року - 21 робочий день - квітень 2015 року - 22 робочих дні - травень 2015 року - 21 робочий день - червень 2015 року - 22 робочих дні - липень 2015 року - 23 робочих дні - серпень 2015 року - 20 робочих днів - вересень 2015 року - 22 робочих дні - жовтень 2015 року - 22 робочих дні - листопад 2015 року - 21 робочий день - грудень 2015 року - 23 робочих дні - січень 2016 року - 6 робочих днів, а всього 223 (двісті двадцять три) робочих дні. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає: 12818 гр. (58 гр.х223 робочих дні = 12934 гр. - 116 гр. (заробітна плата за 2 робочих дні березня 2015 року). При звільненні [PERSON] нарахована компенсація за 10 днів невикористаною нею відпустки в сумі 392 грн. 90 коп. Суд також вважає стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду, яка заключається у моральних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою з боку відповідача та оцінює її у розмірі 3000 гривень. На підставі викладеного і ст.ст. 38, 40 п.4, 116, 117, 232, 237-1, 235 КЗпП України, Закону України "Про оплату праці",

Outcome: approved