Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль [NUMBER] в порядку поділу спільного майна подружжя, обгрунтовуючи його тим, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, однак виділ частки в натурі є неможливим, а між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо його поділу. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 11183 110 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ХТА11183080130071, припинивши право [PERSON] на ? частку у спільному майні подружжя на автомобіль ВАЗ 11183 110 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ХТА11183080130071 (а.с.2-3). 09.04.2015 року представник позивача [PERSON] від імені позивача звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], відділу Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції, заявленого з тих же підстав, однак зі зміненими позовними вимогами та просив залишити за [PERSON] автомобіль ВАЗ 11183 110 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ХТА11183080130071, вартістю 62377 грн., зобовязавши її сплатити позивачу 31910,55 грн. за ? частки спільного майна подружжя автомобіль ВАЗ 11183 110 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ХТА11183080130071, оскільки [PERSON] добровільно сплатити йому грошову компенсацію вартості його частки в спільному сумісному автомобілі не погоджується (Т.1 а.с.143-244). 06.01.2015 року відповідач [PERSON] предявила зустрічний позов до позивача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], Філія Кіровоградське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що з 12.09.1998 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року. За період шлюбу вони за спільні кошти подружжя нажили майно (побутова техніка, предмети домашньої обстановки та вжитку, продукти харчування), яке знаходиться за адресою: провулок Леніський, будинок 28 м. Бобринець Кіровоградської області, всього майна на загальну суму 51325 грн. Оскільки з [PERSON] не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого майна, на цій підставі просить в порядку поділу майна подружжя виділити [PERSON] у натурі майно, що знаходиться у будинку №28 по провулку Ленінському у м. Бобринець, в саме: телевізор «Samsung» вартістю 1000 грн., холодильник «Samsung» вартістю 700 грн., пральну машину «Samsung» вартістю 1900 грн., кондиціонер «Samsung» вартістю 4000 грн., спальній гарнітур «Кім» вартістю 1670 грн., кухонну стінку вартістю 800 грн., компютер вартістю 3600 грн., компютерний стіл вартістю 300 грн., стілець до компютерного столу вартістю 100 грн., домашній кінотеатр вартістю 1800 грн., ТV тюнер вартістю 320 грн., утюг вартістю 240 грн., пилосос «Samsung» вартістю 350 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., соковижималку вартістю 200 грн., 2 кофеварки вартістю 150 грн. кожна на загальну суму 300 грн., посуд вартістю 1000 грн., вішалку вартістю 380 грн., покриття на підлогу розміром 2х6 вартістю 250 грн., 1 килим розміром 2.5х3 вартістю 300 грн., ковдри пухові 2 штуки вартістю по 250 грн., на загальну суму 500 грн., ковдри верблюжі 2 штуки вартістю по 280 грн., на загальну суму 560 грн., подушки 3 штуки по 80 грн., на загальну суму 240 грн., мотокосилку вартістю 1700 грн., картоплю 10 відер (80 кг. про 3.50 грн. за 1 кг) на загальну суму 280 грн., цибулю 75 кг. по 3.50 грн. за 1 кг. на загальну суму 262,50 грн., моркву 20 кг. по 4 грн. за 1 кг. за загальну суму 80 грн. Всього їй виділити майна на загальну суму 23762,50 грн., а [PERSON] виділити у натурі майно, що знаходиться у будинку №28 по провулку Ленінському у м. Бобринець, в саме: телевізор плоскопанельний «Samsung» вартістю 5300 грн., морозильну камеру, вартістю 6000 грн., спальній гарнітур вартістю 1800 грн., компютер вартістю 3600 грн., супутникову антену вартістю 1350 грн., пилосос «Samsung» вартістю 570 грн., приставку до телевізора вартістю 320 грн., 1 килим розміром 2.5х3 вартістю 300 грн., ковдри пухові 2 штуки вартістю по 250 грн., на загальну суму 500 грн., ковдри верблюжі 2 штуки вартістю по 280 грн., на загальну суму 560 грн., подушки 3 штуки по 80 грн., на загальну суму 240 грн., генератор 5.5 вартістю 4100 грн., генератор 2.0 вартістю 2300 грн., картоплю 10 відер (80 кг. про 3.50 грн. за 1 кг) на загальну суму 280 грн., цибулю 75 кг. по 3.50 грн. за 1 кг. на загальну суму 262,50 грн., моркву 20 кг. по 4 грн. за 1 кг. за загальну суму 80 грн. Всього відповідачу виділити майна на загальну суму 27562,50 грн. Також [PERSON] в період шлюбу в інтересах сімї був укладений договір позики в сумі 87735,57 грн., в рахунок повернення якого було арештовано і передано на зберігання стягувачу [PERSON] спірний автомобіль марки "ВАЗ" модель 11183 110 20, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], остаток боргу за договором позики становить 25730,93 грн. Також у період перебування в шлюбі [PERSON] в інтересах сімї укладено з ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір №3 від 09 січня 2008 року, за яким отримано кредит на суму 60000 грн., борг за яким станом на час розірвання шлюбу становить 29577,80 грн. Вважає за доцільне в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] обовязок щодо одноосібного виконання боргових зобовязань за кредитним договором від 09.01.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» на суму 29577,80 грн., а за [PERSON] визнати обовязок щодо одноосібного виконання боргових зобовязань за виконавчим листом №383/1060/14-ц виданим 07.10.2014 року Бобринецьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики , залишок якого після передачі автомобіля "ВАЗ" модель 11183 110 20, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62377 грн. в рахунок погашення боргу складе 25730,93 грн. (Т1 а.с.161-169). 03.07.2015 року [PERSON] уточнила вимоги зустрічної позовної заяви з урахуванням часткового визнання [PERSON] позовних вимог та просила виділити їй у натурі майно, яке знаходиться за адресою: провулок Леніський, 28 м. Бобринець Кіровоградської області, а саме: телевізор «Samsung» вартістю 1500 грн., пральну машину «Samsung» вартістю 1900 грн., спальній гарнітур «Кім» вартістю 1670 грн., кухонну стінку вартістю 800 грн., компютерний стіл вартістю 300 грн., супутникову антену вартістю 1350 грн., ТV тюнер вартістю 320 грн., пилосос «Samsung» вартістю 350 грн., посуд вартістю 500 грн., вішалку вартістю 380 грн., килим розміром 2,5х3 вартістю 300 грн., ковдри пухові 2 штуки вартістю по 250 грн., на загальну суму 500 грн., ковдри верблюжі 2 штуки вартістю по 280 грн., на загальну суму 560 грн., подушки 3 штуки по 80 грн., на загальну суму 240 грн., Всього їй виділити майна на загальну суму 10670 грн., залишився [PERSON] майна на загальну суму 13900 грн., а саме: телевізор плоскопанельний «Samsung» вартістю 5300 грн., спальній гарнітур «Соня» вартістю 1800 грн., домашній кінотеатр вартістю 1800 грн., пилосос «Samsung» вартістю 570 грн., утюг вартістю 240 грн., посуд вартістю 500 грн., 1 килим розміром 2.5х3 вартістю 300 грн., ковдри пухові 2 штуки вартістю по 250 грн., на загальну суму 500 грн., ковдри верблюжі 2 штуки вартістю по 280 грн., на загальну суму 560 грн., подушки 3 штуки по 80 грн., на загальну суму 240 грн., картоплю 10 відер (80 кг. про 7 грн. за 1 кг) на загальну суму 560 грн., цибулю 2 мішки (60 кг. по 8 грн. за 1 кг. на загальну суму 480 грн., моркву 10 кг. по 20 грн. за 1 кг. за загальну суму 200 грн. Визнати за [PERSON] обовязок щодо одноосібного виконання боргових зобовязань за кредитним договором від 09.01.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» на суму 29987,85 грн., а за [PERSON] визнати обовязок щодо одноосібного виконання боргових зобовязань за виконавчим листом №383/1060/14-ц виданим 07.10.2014 року Бобринецьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики , залишок якого після передачі автомобіля "ВАЗ" модель 11183 110 20, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62377 грн. в рахунок погашення боргу складе 25730,93 грн. (Т.2 а.с.95-101). Ухвалою суду від 06.01.2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом, та вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом (Т.1 а.с.193-194). Позивач [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали та заперечили проти його задоволення. Додатково пояснив, що під час шлюбу набули майно, яке на час розірвання шлюбу залишилось у нього в користуванні за адресою: провулок Ленінський, 28, м.Бобринець, а саме: пральна машина «Samsung», вартістю 1900 грн.; спальний гарнітур «Кім», вартістю 1670 грн.; кухонна стінка, вартістю 800 грн.; компютерний стіл, вартістю 300 грн.; домашній кінотеатр, вартістю 1800 грн.; супутникова антена з TV тюнером, вартістю 1350 грн.; пилосос «Samsung», вартістю 350 грн.; мікрохвильову піч знаходиться у відповідача; посуд, загальною вартістю 500 грн.; кавоварка, вартістю 150 грн.; вішалка, вартістю 380 грн.; 1 килим, вартістю 300 грн.; ковдри верблюжі 2 штуки, вартістю по 280 грн. на загальну суму 1000 грн.; ковдри пухові 4 штуки, вартістю по 250 грн. на загальну суму 580 грн.; подушки 6 штук, вартістю по 80 грн., на загальну суму 480 грн. Інше майна, заявлене відповідачем, в наявності відсутнє. Спальний гарнітур «Соня», вартістю 1800 грн. йому подарували. В судове засідання на 29.07.15 року, 04.08.2015 року, 10.08.2015 року не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомленим належним чином (Т.2 а.с.170,186,196). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали та заперечили проти його задоволення. В судове засідання на 29.07.15 року, 04.08.2015 року, 10.08.2015 року не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (Т.2 а.с.171,186,195). Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] первісний позов з урахуванням уточнень не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов з урахуванням уточнень підтримали в повному обсязі з обставин, викладених в зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення первісного та зустрічного позовів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Філія Кіровоградське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» [PERSON] заперечив проти поділу між сторонами зобовязань за кредитним договором від 09.01.2008 року, оскільки це повязано зі зміною умов кредитного договору. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з огляну на наступне. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених вимог. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 12 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №54, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ОЛ №023389 (а.с.6), який 02.12.2014 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відміткою на копії вказаного рішення про набрання ним законної сили 02.12.2014 року (Т2 а.с. 103). Спірне майно придбане подружжям під час шлюбу після 1 січня 2004 року під час дії Сімейного кодексу України, який і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, що сторонами не оспорюється, доказів протилежного суду не надано. Вказані обставини також зокрема підтверджуються накладними від 18,08.2007 року, 02.02.2011 року, 26.08.2006 року, 14.02.2007 року, 03.03.2007 року, рахуноком-фактурою від 15.07.2010 року, рахунком від 21.06.2004 року (Т1 а.с.186-192). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). За ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна від 09.07.2015 року, що перебуває за адресою: провулок Ленінський, 28, м.Бобринець, згідно якого описано і накладено арешт на таке майно: пральна машина «Samsung», спальний гарнітур «Кім», спальний гарнітур «Соня», кухонна стінка: 3 навісні та 4 напольні шафи, компютерний стіл, домашній кінотеатр «Samsung», супутникова антена на 3 головки, TV тюнером Globo, мікрохвильову піч «Saturn», кавоварка, вішалка деревяна, посуд: 15 тарілок, 3 сковороди чугуні, миска, каструля; 2 килими розміром 2х3м; подушки 4 штуки, ковдри в кількості 2 штуки (а.с.129-130). Вказані речі є неподільними, домовленості щодо них колишнє подружжя не досягло. Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що під час шлюбу було придбано наступне рухоме майно, наявне на час розгляду справи, вартість якого визнана [PERSON], що є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]: пральна машина «Samsung», вартістю 1900 грн.; спальний гарнітур «Кім», вартістю 1670 грн.; кухонна стінка (3 навісні та 4 напольні шафи), вартістю 800 грн.; компютерний стіл, вартістю 300 грн.; домашній кінотеатр «Samsung», вартістю 1800 грн.; супутникова антена з TV тюнером, вартістю 1350 грн.; мікрохвильову піч «Saturn», вартістю 700 грн.; посуд: 15 тарілок, 3 сковороди чугуні, миска, кастрюля, загальною вартістю 500 грн.; кавоварка, вартістю 150 грн.; вішалка, вартістю 380 грн.; 2 килими розміром 2х3, вартістю по 300 грн., на загальну суму 600 грн.; ковдри верблюжі 2 штуки, вартістю по 280 грн. на загальну суму 580 грн.; подушки 4 штуки, вартістю по 80 грн., на загальну суму 320 грн., яке суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишає за [PERSON] [PERSON], оскільки вказані речі є неподільними та знаходиться у володінні та користуванні останнього за адресою його проживання: [INFO], а також телевізор плоскопанельний «Samsung», який [PERSON] без згоди [PERSON] передав своїй матері. Спальний гарнітур «Соня», вартістю 1800 грн. (вартість та придбання якого [PERSON] під час шлюбу підтверджується рахунком фактурою №133 від 15 липня 2010 року (Т1 а.с.187), мікрохвильова піч, вартістю 700грн. (вартість та придбання якого під час шлюбу [PERSON] підтверджується накладною №15 від 02.02.2011 року (Т1 а.с.188), що не визнані ним, але виявлені у позивача за адресою: провулок Ленінський, 28, м.Бобринець, також суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишає за [PERSON] з вищевказаних підстав. Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги [PERSON] та визнаючи право власності на телевізор плоскопанельний «Samsung» за [PERSON] суд виходить з того, що спірний телевізор був придбаний під час шлюбу в інтересах сімї, а тому є спільною сумісною вартістю подружжя. Отже, вказане мано підлягає поділу. Однак, враховуючи, що вказаний телевізор [PERSON] самостійно передав своїй матері [PERSON] без згоди на це співвласника [PERSON], що встановлено з пояснень самого [PERSON], суд при поділі спільного сумісного майна подружжя приходить до висновку про необхідність визнання права власності на вказаний телевізор саме за [PERSON], який розпорядився ним після розірвання шлюбу на власний розсуд. При цьому судом встановлено, що [PERSON] 25.11.2012 року був придбаний телевізор плоскопанельний «Samsung», вартістю 5299 грн. (Т2 а.с.49,75). Оскільки сторони не дійшли згоди щодо його вартості на час розгляду справи та не надали відповідних доказів, то суд виходить із вартості на час придбання. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. В ч. 2 ст. 372 ЦК України, де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що у період перебування в шлюбі [PERSON] в інтересах сімї укладено з ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір №3 від 09 січня 2008 року, за яким отримано кредит на суму 60000 грн. за більшу частину яких був придбаний спірний автомобіль марки "ВАЗ" модель 11183 110 20, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що не заперечується [PERSON], суд приходить до висновку, що борг, що виник за кредитним договором №3 від 09 січня 2008 року та станом на дату розірвання шлюбу тобто 02.12.2014 року становив 29987,85 грн. (Т2 а.с.146) є їх спільною сумісною власністю, а тому підлягає врахуванню при поділі спільного сумісного майна подружжя. Довідка про суму заборгованості станом на 01.07.2015 року правового значення для вирішення справи не має, адже обсяг майна, що підлягає поділу визначається на час розірвання шлюбу. Сплата поручителем [PERSON] від свого імені коштів по кредитному договору №3 від 09 січня 2008 року (Т2 а.с.149-155) правового значення для вирішення справи не має, адже вказані правовідносини регулюються договірними відносинами між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], а тому не можуть бути враховані при поділі спільного сумісного майна подружжя між позивачем та відповідачем. Оскільки вирішуючи спір про поділ спільного сумісного майна подружжя суд не може змінювати умови кредитному договору №3 від 09 січня 2008 року, на яких він був укладений [PERSON], суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишає спільним борг [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №3 від 09 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], який станом на 02.12.2014 року (день розірвання шлюбу) складав 29987 грн. 85 коп., за [PERSON]. При цьому вимога зустрічного позову про визнання за [PERSON] обовязку щодо одноосібного виконання боргових зобовязань за кредитним договором від 09.01.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» на суму 29987,85 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога спрямована на зміну умови кредитного договору, що неможливо без належного волевиявлення на це всіх його сторін, адже згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 27.12.2007 року спірний автомобіль марки "ВАЗ" модель 11183 110 20, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. за кошти в сумі 45500 грн., що є спільною сумісною власністю подружжя (Т1 а.с. 109-112). Вартість спірного автомобіля ВАЗ 11183 110 20, реєстраційний номер [NUMBER] на 25.11.2014 року складає 63821,09 грн., що підтверджується висновком експерта №136 судової автотоварозначої експертизи, складеного 12.03.2015 року (Т1 а.с.214-221), який суд визнає належним та допустимим доказом, та бере за основу, адже він за датою найбільш наближений до дати ухвалення судового рішення щодо поділу майна, а відповідно звіт №09802 про оцінку транспортного засобу, складеного 10.09.2014 року (Т1 а.с.8-11) та висновок експерта №288/14 судової автотоварозначої експертизи, складеного 24.11.2014 року (Т1 а.с.121-131) суд відхиляє із наведених вище підстав. Отже, при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, пята статті 71 СК України). Враховуючи вартість автомобіля порівняно із вартістю решти майна, яке підлягає поділу, а також той факт, що провести поділ автомобіля в натурі зі збереженням її функціонального призначення неможливо, суд приходить до висновку про необхідність залишення автомобіля у спільній частковій власності сторін. Вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації за ? частку спірного автомобіля, та залишення автомобіля у її власності, задоволенню не підлягає, адже стягнення грошової компенсації можливе лише за згодою особи, однак відповідач як і позивач від сплати грошової компенсації відмовилась мотивуючи це відсутністю коштів, ні позивач ні відповідач не внесли вартість своєї частки на депозитний рахунок суду, щодо поділу автомобіля згоди не досягли, а тому суд вирішує спір щодо поділу спільного сумісного майна, до якого входить також автомобіль, на власний розсуд виходячи із власного внутрішнього переконання можливості його поділу. Визначаючи частки при поділі автомобіля суд також враховує уточнені вимоги позивача, який бажає присудження автомобіля відповідачу, те, що автомобіль зареєстровано за [PERSON], вартість автомобіля у вартості всього спільного сумісного майна подружжя, вартість іншого майна, яке присуджується кожній із сторін в натурі, борги подружжя, вважає за можливе провести поділ автомобіля шляхом визнання за [PERSON] права власності на 22/25 (двадцять дві двадцять пятих) частки автомобіля марки "ВАЗ" модель 11183 110 20, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартість частки 55968 грн. 97 коп., а за [PERSON] - на 3/25 (три двадцять пятих) частки спірного автомобіля, вартість частки 7852 грн. 12 коп., залишивши його у їх спільній частковій власності. У результаті такого поділу спільного майна подружжя\~\~у власність [PERSON] виділяється майно загальною вартістю 55968 грн. 97 коп., що за вирахуванням спільного боргу подружжя в сумі 29987 грн. 85 коп., складає 25981 грн. 12 коп., у власність [PERSON] виділяється майно загальною вартістю25981 грн. 12 коп., що за вартістю часток є рівними. Отже, поділ спільного сумісного майна подружжя здійснено з дотриманням принципу рівності часток\~кожного з подружжя. Суд вважає, що такий варіант поділу відповідає вимогам розумності і справедливості. Придбання під час шлюбу та існування на час розірвання шлюбу іншого заявленого в уточненому зустрічному позові [PERSON] майна подружжя як і його вартість, не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, а тому при поділі судом не враховується. Доводи сторін про те, хто здійснював платежі за кредитним договором під час шлюбу правового значення не мають, оскільки поділу підлягають майно та борги, що існували на час розірвання шлюбу. Доводи представника позивача про те, що додані відповідачем до зустрічного позову накладні, рахунки (а.с.186-192) сфальсифіковані не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами, а тому судом до уваги не приймаються. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року по справі №383/1060/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто за договором позики від 21.11.2011 року в сумі 87235,57 грн., що еквівалентно 6639,27 доларам США станом на 13.08.2014 року, а також судовий збір в сумі 872,36 грн. (а.с.96-97), на підставі якого видано виконавчий лист. Однак вказана сума за виконавчим листом поділу не підлягає, оскільки до спільної власності подружжя не належить, адже спір щодо її стягнення вже вирішений рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року по справі №383/1060/14-ц, який визнав борг за договором позики особистим боргом [PERSON] Таким чином, вказана вимога спрямована на зміну суті рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року, що набрало законної сили, що чинним законодавством в порядку розгляду спору про поділ спільного майна подружжя не допускається. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, право власності особи, на майно, на яке накладено арешт та описано за актом опису і арешту, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту та його виключення з акту опису й арешту. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Однак, позивач [PERSON] вимог про звільнення автомобіля з-під арешту та його виключення з акту опису й арешту не заявив, а тому первісна вимога позивача про визнання права власності на спірний автомобіль, від якої письмово не відмовився, задоволенню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає лише частковому задоволенню. Отже, в порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір за зустрічним позовом в сумі 243,60 грн. У звязку з відмовою в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції в Кіровоградській області, [PERSON], про поділ автомобіля, витрати за проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи №136 від 12.03.2015 року в сумі 590 грн. 40 коп., що заявлені на обґрунтування первісного позову, підлягають залишенню за [PERSON]. Витрати співвідповідача [PERSON] на проведення судової автотоварознавчої експертизи документально не підтверджені, а тому розподілу не підлягають.

Outcome: partial