Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У грудні 2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 32631,21 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі кредитного договору від 22 листопада 2013 р. № 2006832767 публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк») надало [PERSON] споживчий кредит. За умовами договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі не пізніше 22 листопада 2016 р. На підставі договору факторингу від 15 вересня 2014 р. № 15/09/14 ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло право вимоги до позичальника [PERSON] Оскільки позичальник порушив зобов'язання за договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором. Листом від 20.09.2014 р. позивач повідомив відповідача про заміну кредитора та висунув вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, проте вказана вимога виконана не була. Відтак станом на 24 листопада 2016 [PERSON] має заборгованість в загальному розмірі 32631,21 грн., що складається із залишку заборгованості по кредиту в сумі 27161,81 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 2131,73 грн. та комісії в сумі 3337,67 грн. Представник позивача Артюшенко Д.О. подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до положень статей 224-226 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 листопада 2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» (банком) та [PERSON] (позичальником) укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006832767. Відповідно до умов вказаного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі та на придбання послуг у продавця в загальній сумі 28504 грн. на строк 36 місяців. Згідно з умовами, визначеними у пунктах 1.1., 1.4.4. та Графіку платежів, за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою 15% річних та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,5% від суми кредиту. Сторони договору погодили, що погашення кредиту, сплата процентів та комісії буде здійснюватися позичальником щомісячно рівними частинами - по 1416 грн., у визначені Графіком платежів строки. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором. 15 вересня 2014 р. ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Фактор) уклали договір факторингу № 15/09/14, предметом якого є передача Клієнтом (Первісним кредитором) Фактору права грошової вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з [PERSON]. Отже на підставі вищевказаного договору та у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло прав кредитора у зобов'язанні, що виникло з кредитного договору від 22 листопада 2013 р. № 2006832767. Як на дату відступлення права вимоги, так і станом на 24 листопада 2016 р., заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 32631,21 грн., що включає: залишок заборгованості по кредиту в сумі 27161,81 грн., нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 2131,73 грн. та комісію в сумі 3337,67 грн. Відповідно до положень ст. 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1.5.4. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Це положення договору узгоджується з приписом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якого прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. 20 вересня 2014 р. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" повідомило [PERSON] про заміну кредитора у зобов'язанні та заявило вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 10 днів з дати отримання повідомлення. Вимогу про дострокове повернення кредиту відповідач не виконав, на дату розгляду справи судом строк кредитування вже закінчився, а отже порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved