Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що 07.02.2004 року померла її баба, [PERSON], яка залишила заповіт на користь позивача. Позивач спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла. До складу спадщини увійшов спадковий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського буд. 77. Позивач вказала, що окрім неї на час смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом (обов`язкова частка) також стала донька [PERSON], [PERSON], мати позивача, яка була непрацездатна і успадкувала ? частину вищевказаного будинку. 16.12.2007 року [PERSON] померла, заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] стали її діти: позивач, [PERSON], відповідач, [PERSON] та чоловік померлої, [PERSON], які спадщину прийняли по 1/6 частині кожний. 19.02.2009 року помер вітчим позивача, [PERSON], який заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського буд. 77, яку він прийняв як спадщину після смерті дружини, матері позивача, але не оформив у встановленому законом порядку. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, як спадкоємиця четвертої черги за законом. Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в позасудовому порядку, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та належність правовстановлюючого документу спадкодавцю, просила визнати за нею право власності на 5/6 частин будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського буд. 77. Відповідач, [PERSON], звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, [PERSON] і складається з 1/6 частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського буд. 77. Вказала обставини аналогічні тим, що зазначені у первісному позові, просила визнати за нею право власності на 1/6 частину будинку 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжжі, в порядку спадкування за законом після смерті 16 грудня 2007 року, матері, [PERSON], яка прийняла але не оформила спадщину після смерті, 07 лютого 2004 року, [PERSON] ([PERSON]) Михайлівни, за якою на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжя від 22 березня 1961 року зареєстровано право власності на вищевказаний будинок, посилаючись на неможливість позасудового оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Представник позивача до початку судового розгляду справи надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд розглянути справу без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви своєї сестри [PERSON] не заперечувала. Відповідач, [PERSON], до початку судового розгляду у справі надала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, проти задоволення позовної заяви [PERSON] не заперечувала, просила суд позовні вимоги викладені у зустрічній позовній заяві задовольнити. Представник третьої особи, Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена у встановленому законом порядку, проте до суду направлені копії спадкових справ, що були витребувані судом. Заперечень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи не надійшло. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд знаходить позовну заяву [PERSON] та зустрічну позовну заяву [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 07.02.2004 року померла [PERSON]. [PERSON] залишила заповіт на користь позивача. Позивач у встановлений законом строк спадщину за заповітом прийняла. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, копія якої наявна у матеріалах справи і містить копію свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 278816 від 09.02.2004 року, копію заповіту від 26.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-262, заяву позивача про прийняття спадщини за заповітом. Окрім, позивача, право на спадкування в порядку ст. 1241 ЦК України у спадщині, що залишилась після смерті, [PERSON], отримала непрацездатна донька- померлої, [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], яка спадщину прийняла. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі, який належав на праві особистої приватної власності [PERSON], на підставі договору на безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 22.03.1961 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] копія якої наявна у матеріалах справи і містить: копію свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 278816 від 09.02.2004 року, копію заповіту від 26.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-262, копії заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом, копію довідки з місця проживання [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON] серії ЕЧ № 173195 від 02.04.1959 року, копію витягу про державну реєстрацію актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, копію свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 354910 від 16.01.1976 року, копію договору на безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 22.03.1961 року, реєстровий номер в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації № 29218 від 25.01.1978 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] успадкувала ? частину житлового будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі. Іншу ? частину цього ж будинку успадкувала мати позивача, [PERSON], яка за життя прийняту нею спадщину не оформила. 16.12.2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського буд. 77. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті стали діти померлої: позивач у справі, [PERSON], відповідач у справі, [PERSON], та чоловік померлої, [PERSON], які спадщину прийняли, успадкували по 1/6 частині вищевказаного будинку кожний. Жоден із спадкоємців спадщину не оформив. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON], копія якої наявна в матеріалах справи і містить: копію свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 095575 від 17.12.2007 року, копію свідоцтва про народження серії УР № 0342420 від 20.04.1965 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ ВГ № 369257, копію свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 354910 від 16.01.1976 року. 19.02.2009 року помер, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті, [PERSON], залишилась спадщина у вигляді 1/6 частини будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі, яку він прийняв але не оформив після смерті дружини, [PERSON] Позивач, [PERSON], як спадкоємиця четвертої черги за законом спадщину після смерті [PERSON] прийняла. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON], копія якої наявна в матеріалах справи і містить копію свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 137252 від 21.02.2009 року, копію рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016 року, копію заяви позивача про прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивач успадкувала ? частину будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі після смерті баби, [PERSON], в порядку спадкування за заповітом; 1/6 частину цього ж будинку, після смерті матері, [PERSON], в порядку спадкування за законом; 1/6 частину цього ж будинку після смерті, вітчима, [PERSON], в порядку спадкування за законом. Інша 1/6 частина вказаного будинку належить відповідачу, сестрі позивача, [PERSON], яка отримала її у спадщину після смерті матері, [PERSON] Постановою державного нотаріусу Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 10.11.2016 року за №2085/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця, [PERSON], на житловий будинок № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі. Як вбачається з договору на безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 22.03.1961 року зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 25.01.1978 року за реєстровим № 29218 власником житлового будинку № 77 по вул. Пожарського (стара назва - Пугачова) зазначена [PERSON] в той час, як у заповіті від 26.02.1997 року та свідоцтві про смерть ім`я [PERSON] зазначено як [PERSON]. Відповідно до експертного висновку від 14.01.2016 року за № 056/06-ml Українського бюро лінгвістичних експертиз, імена [PERSON] та [PERSON], попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначені особи є ідентичними. З огляду на зазначене, суд вважає вимоги позивача щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вищевказаного договору у якому ім`я спадкодавця зазначено як [PERSON] спадкодавцю, ім`я якої у свідоцтві про смерть вказано як [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії № ЕЧ 173195 від 02.04.1950 року в графі матір зазначена [PERSON]. Суд приходить до висновку, що розбіжності у написанні імені викликані опискою, а факт родинних відносин між вказаними особами не викликає сумнівів і підтверджується зібраними у справі доказами, в тому числі поясненнями свідків: [PERSON]В, [PERSON]. Судом встановлено, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 09.02.2016 року. 20.06.1965 року [PERSON] уклала шлюб і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 09.02.2016 року . 16.01.1976 у зв`язку із укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 354910 від 16.01.1976 року. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 10.11.2016 року за №2086/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] оскільки спадкодавець за життя, після смерті, [PERSON], спадщину на частину житлового будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на нього. Крім того, спадкоємцем не надано документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 10.11.2016 року за №2087/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на частину житлового будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі, який за життя він прийняв після смерті дружини, [PERSON], але своїх прав на свою частку у встановленому законом порядку не оформив. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року відповідачу, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] оскільки спадкодавець за життя, після смерті, [PERSON], спадщину на частину житлового будинку № 77 по вул. Пожарського у м. Запоріжжі прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Беручи до уваги, наявність у сторін у справі права на спадкування: у позивача після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], у відповідача після смерті [PERSON], своєчасне прийняття спадкоємцями спадщини, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцям, на день їх смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі сторонам свідоцтв про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування та вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав сторін у справі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved