Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ДП "Шахта №1 "Нововолинська" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працювала з 02 червня 2015 року до 30 квітня 2016 року гірником з виборки породи 2 розряду в ДП "Шахта №1 "Нововолинська", куди була прйнята по переводу з відокремленого підрозділу "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля". 30 квітня 2016 року була звільнена з роботи за скороченням чисельності працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку. При звільненні з роботи підприємство не виплатило позивачу належні при звільненні виплати, тільки 30 червня 2016 року відповідач повністю виплатив позивачу заборгованість по розрахунку при звільненні з роботи, затримка у проведенні розрахунку становила 39 робочих днів. Тому позивач вважає, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9118,98 грн. за період з 30 квітня 2016 року до 30 червня 2016 року, із розрахунку 233,82 грн. х 39 робочих днів. Просить суд стягнути 9118,98 грн. за період з 30 квітня 2016 року до 30 червня 2016 року включно середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, вирішити питання щодо судових витрат. Представник відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у їхній відсутності. Вказав, що заборгованість по заробітній не була виплачена при звільненні, у зв'язку з відсутністю коштів, через неналежне фінансування. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки позивача [PERSON], витягу з наказу про прийняття на роботу, наказу про звільнення з роботи вбачається, що [PERSON] працювала у ДП "Шахта №1 "Нововолинська" на посаді гірника з виборки породи 2 розряду, 30 квітня 2016 року звільнена з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-х місячного середнього заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України (а.с.6). Із довідки ДП "Шахта №1 "Нововолинська" від 05.07.2016 року №852 слідує, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 3273,41 грн. (а.с.8). Із довідки ДП "Шахта №1 "Нововолинська" від 05.07.2016 року №851 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 233,82 грн. (а.с.9). Із довідки ДП "Шахта №1 "Нововолинська" від 05.07.2016 року №850/14 вбачається, що станом на 01 липня 2016 року заборгованість по заробітній платі працівника ДП "Шахта №1 "Нововолинська" [PERSON] відсутня, їй нарахована компенсація за невчасну виплату по заробітній платі в червні 2016 року становить 109,99 грн. (а.с.7). Судом встановлено, що при звільненні з роботи 30 квітня 2016 року позивачу [PERSON] не було виплачено розрахункові. Станом на 30 червня 2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] виплачена повністю. Тобто в судовому засіданні встановлено, що фактично відповідачем ДП "Шахта №1 "Нововолинська" визнано, що підприємством при звільненні не було проведено розрахунок з працівником [PERSON] Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме виходячи із розрахунку: 233,82 (середньоденна заробітна плата) x 39 (робочий день затримки розрахунку) = 9118,98 грн. за період з 30.04.2016 року до 30.06.2016 року. Враховуючи наведені обставини до стягнення з ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в користь [PERSON] підлягає: 9118,98 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в користь [PERSON] 551,20 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.15).

Outcome: approved