Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, посилаючись на те, що "03" листопада 2015 року з [PERSON] уклали договір на 4300 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач, зобов'язався повернути гроші "03" грудня 2016 року. По закінченні зазначеного строку [PERSON] суми позики не повернув. Він неодноразово дзвонив відповідачу з проханням повернути борг, однак він ухиляється від її повернення й до цього часу. Просить стягнути суму боргу та відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути 3% річних, що складає 30,80 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Позивач у судовому засіданні позов підтримував в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладених вище. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали "03" листопада 2015 року договір позики на суму 4300,00 грн., що підтверджується розпискою. Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленими позивачем письмовими розписками, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошті, а позичальник зобов'язується повернути так ж суму грошових коштів( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку 3% річних складають 30,80 грн., яку потрібно стягнути з відповідача Згідно зі ст.60 ЦК Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідач не надав суду письмових доказів, що позивачу була сплачена уся сума боргу, тому суд вважає, що в цій частини позов підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору розмірі 551,20грн.

Outcome: approved