Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., що видане Хортицькою районною адміністрацією 16\\25 частини квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, кожному із співвласників зазначеної частки квартири належить по 16/75частині (16/25 : 3). 9/25 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом, видане Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.06.2011р., р№1-460. [INFO] помер син позивачки [PERSON] , про що виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області був складений 06 травня 2002 року відповідний актовий запис №32 та підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області 04.07.2013р. серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 16/75 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року, яка діяла на час смерті [PERSON] ) є його мати [PERSON] . Спадкоємцями другої черги відповідно до ст.. 530 ЦК України (1963р.) є брат спадкодавця [PERSON] , інших спадкоємців не має. Тобто, відповідно до законодавства, діючого на час смерті сина позивачки вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті та вступила в управління та володіння спадковим майном. Але нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.03.2019р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з тим, що відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., вона не можу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р та зареєструвати його в державній реєстраційній службі не можливо так як цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Також у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на 16/25 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., що видане Хортицькою районною адміністрацією, на підставі розпорядження від 05.10.99, №3185 та відсутністю його реєстрації в ОП ЗМБТІ їй необхідно підтвердження їх прав власності на 16/75 частин квартири [ADDRESS] , кожному. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло та зареєструвати його в управлінні державної реєстрації прав на нерухоме майно неможливо у зв`язку зі смерті іншого співвласника квартири. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 16/75 частин квартири [ADDRESS] , які належать на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., що видане Хортицькою районною адміністрацією, на підставі розпорядження від 05.10.99, №3185, та на 16/75 частин квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а взагалі визнати право на 32/75 частини квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 16/75 частин квартири [ADDRESS] , які належать на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., що видане Хортицькою районною адміністрацією, на підставі розпорядження від 05.10.99, №3185. Ухвалою суду від 17.05.2019р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.06.2019р. справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засіданні не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить винести рішення на розсуд суду, відзиву на позов або зустрічного позову на подав. Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський Владислав Вікторович в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р., що видане Хортицькою районною адміністрацією 16/25 частини квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, кожному із співвласників зазначеної частки квартири належить по 16/75частині (16/25 : 3). 9/25 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом, видане Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.06.2011р., р№1-460. [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області був складений 06 травня 2002 року відповідний актовий запис №32 та підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області 04.07.2013р. серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 16/75 частину квартири [ADDRESS] . Згідно висновку ТОВ «Укрспецекспертиза» №30\\05\\2019 від 11.05.2019р. вартість спірної квартири становить 91735,00грн. (арк.20-22). [PERSON] помер [INFO] (арк.11). 05.03.2019р. позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] (арк.50). 05.03.2019р. нотаріусом заведена спадкова справа №43/2019, номер в Спадковому реєстрі 55355812, яка на час розгляду справи є чинною (арк.49-58). 26.03.2019р. позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (арк.56). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. від 26.03.2019р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутній правоустановчий документ на квартиру . Вирішуючи справу в частині позовних вимог про визнання права власності за позивачкою на 16/75 частину спірної квартири, як на спільне сумісне майно , суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно із п.1 Прикінцевих положень\~Сімейного кодексу\~України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття родиною [PERSON] права власності на спільне сумісне майно виникли до 01.01.2004р., суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007р.). \~ \~ \~ \~За змістом ст. 86,128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном . Власність\~в \~ Україні\~виступає \~в \~таких \~формах:\~ приватна,\~колективна,\~державна. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] , оскільки належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.10.1999р. Жодних обставин, які б свідчили про те, що ця обставина ким-небудь оспорюється, судом не встановлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 16/75 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом, суд виходить з того, що згідно з ст.316 ЦК України 2003р. правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч.2,3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,3,4,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня,\~неповнолітня,\~недієздатна особа,\~а також\~особа,\~цивільна дієздатність\~якої обмежена,\~вважаються такими,\~що прийняли\~спадщину,\~крім випадків,\~встановлених частинами\~другою -\~четвертою статті\~1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст.1273,1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від\~прийняття спадщини\~є безумовною\~і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно з ч.1 ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її сина, оскільки вона є спадкоємцями за законом. Позивачка як спадкоємиця за законом першої черги у встановленому законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, інші повнолітні спадкоємці брат померлого в установленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Разом з тим, позивач не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчого документа про право власності спадкодавця не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. При цьому, судом встановлено, що право власності на спадкове майно спадкодавець [PERSON] набув шляхом приватизації приміщень у квартирі спільного заселення, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] . Крім того, суд враховує, що на момент приватизації квартири діюче законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, тому відсутність оригіналу правоустановчого документу на квартиру та відсутність реєстрації права власності не є перешкодою для набуття спадкоємцем померлого [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно, оскільки воно набуто нею правомірно. Таким чином, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась після смерті її сина, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно та визнання права власності за позивачем [PERSON] та 16\\75 частини квартири [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved