Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказавши, що 03.01.2011р. вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу меблів - спальні Рапdа Вlаск, вартістю 900 євро. За спальню сплатила завдаток 400 євро. Строк виконання замовлення складав 2 місяці, тобто до 03.03.2011р. Наприкінці лютого 2011 року відповідач повідомив, що треба ще доплатити 300 євро і він через декілька днів привезе спальню. 01.03.2011р. позивач доплатила відповідачу зазначену суму у 300 євро, про що складено розписку. Так як в оговорений час відповідач не доставив спальню та став уникати зустрічей, то позивачка розцінила це як шахрайство та звернулася до Хортицького РО ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою про порушення кримінальної справи у відношенні відповідача. Постановою оперуповноваженого СУР Хортицького РО ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенанта міліції Гоцького Е.О. від 05.10.2011р. у порушенні кримінальної справи було відмовлено, так як мають місце цивільно-правові відносини. За скаргою позивача зазначена постанова була скасована та справа повернута для додаткового розслідування, після якого знову була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 18.04.2012р. Таким чином, наявність шахрайства з боку відповідача встановлена не була. Факт укладання договору підтверджується розпискою, накладною та обставинами, викладеними у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 05.10.2011. Оскільки згідно з розпискою сума 400 євро була сплачена саме як завдаток і передача меблів у строк до 03.03.2011р. не відбулась з вини відповідача, то він повинен повернути 400 євро та додатково сплатити ще 400 євро, тобто усього 800 євро. Оскільки позивач сплатила також ще передплату у розмірі 300 євро, просила стягнути 300 євро, а всього 1100,00 євро за курсом НБУ в гривневому еквіваленті на час ухвалення рішення. Після перегляду заочного рішення від 02.04.2014р. у даній справі [PERSON] звернулася з уточненою позовною заявою від 01.12.2014р., відповідно до якої просить стягнути з відповідача суму, еквівалентну 1100,00 євро, за курсом НБУ на момент подачі уточненого позову, що складає 20538,31 грн. Оскільки з відповідача в рамках виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення було стягнуто та перераховано позивачці 229,40 грн. та 364,29 грн., остаточна сума боргу на день подачі позову становить 19944,62 грн., які позивачка просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка, її представник підтримали позов про стягнення з відповідача 19944,62 грн., просили його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до змісту його заперечень проти позову, викладених у заяві про перегляд заочного рішення, відповідач вважає, що між сторонами не існують будь-які договірні правовідносини. Письмового договору не існує, договір був укладений фактично в усній формі, а розписка не відповідає вимогам ст. 207 ЦК України, тому договір купівлі-продажу вважається неукладеним. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на початку січня 2011 року [PERSON] звернулася до приватного підприємця [PERSON] з приводу купівлі у нього меблів для спальні. При зустрічі з відповідачем вони обговорили замовлення, на підставі даних запропонованого відповідачем каталогу досягнули згоди щодо виду, типу, асортименту, ціни та строку та місця доставки покупцю спального меблевого гарнітуру "Рапdа Вlаск". Сторони дійшли згоди, що ПП [PERSON] зобов'язується передати товар - спальний гарнітур "Рапdа Вlаск" (ліжко, дві тумбочки, комод, дзеркало, шафа) вартістю 900 євро, [PERSON], яка в свою чергу зобов'язалася прийняти вказаний товар і сплатити за нього ПП [PERSON] 900 євро, обумовлений строк виконання замовлення становив два місяці. Також за домовленістю сторін [PERSON] здійснила часткову передплату за замовлення у сумі 400 євро. Письмовий договір купівлі-продажу не складався, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу меблів відповідач надав [PERSON] накладну №196 від 03.01.2011р., де зазначено про поставку [PERSON] спального гарнітуру "Рапdа Вlаск" (ліжко, дві тумбочки, комод, дзеркало, шафа) вартістю 900 євро, та розмір передплати у сумі 400 євро (а.с.6). Факт внесення [PERSON] передплати у сумі 400 євро ПП [PERSON] підтверджується складеною відповідачем розпискою про отримання ним 03.01.2011р. від [PERSON] завдатку в сумі 400 євро за спальню "Рапdа Вlаск" вартістю 900 євро, оригінал якої надано позивачкою (а.с.5). Визначений строк виконання замовлення - два місяці. Ці обставини не спростовуються відповідачем. У встановлений строк зобов'язання передати покупцю меблі відповідачем виконані не були. 01.03.2011р. позивачка зустрілася з відповідачем, який пояснив про причини невиконання ним умов договору, запропонував додатково внести передплату у сумі 300 євро, на що позивачка погодилася. Так, відповідно до наданої позивачкою розписки від 01.03.2011р., [PERSON] отримав від [PERSON] доплату у сумі 300 євро за спальню "Рапdа Вlаск", залишок 200 євро підлягав оплаті при доставці (а.с.5). Після цього відповідач в телефонних розмовах неодноразово обіцяв доставити меблі, однак до теперішнього часу свого зобов'язання не виконав, отримані від позивачки грошові кошти не повернув. Здійснення відповідачем підприємницької діяльності з продажу меблів ним не заперечується, згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач є підприємцем, який здійснює наступні види діяльності: Код КВЕД 52.44.1 роздрібна торгівля меблями; Код КВЕД 52.44.9 роздрібна торгівля іншими товарами для дому (основний). З приводу невиконання відповідачем умов договору позивачка зверталася до Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про порушення кримінальної справи у відношенні відповідача, однак у порушенні кримінальної справи постановою від 05.10.2011р. було відмовлено. В подальшому прокуратурою району зазначену постанову було скасовано, після додаткової перевірки було прийнято постанову від 18.04.2012р. аналогічного змісту. Як вбачається з вказаної постанови, в ході перевірки заяви [PERSON] був опитаний [PERSON], який пояснював, що він як приватний підприємець займається продажом меблів. На початку січня 2011 року [PERSON] звернулася до нього з приводу придбання меблів для спальні. При зустрічі обговорили замовлення, питання щодо доставки меблів, суму замовлення. При цьому він пояснив, що доставка меблів може затриматися, оскільки меблі для реалізації надходять від виробника з Італії. На місці ним була отримана від позивачки передплата у суму 400 євро, про що зробив дописування у складена розписка. Вказані грошові кошти були перераховані ним безпосередньо виробнику меблів. Потім він знову взяв у позивачки додатково в якості передплати 300 євро, про що зробив доповнення в першій розписці, гроші переслав виробнику меблів. Доставку меблів він так і не виконав, гроші у сумі 700 євро не повернув, оскільки виробник меблів їх йому назад не перерахував. Зобов'язувався повернути кошти протягом жовтня 2011 року, однак до цього часу свого зобов'язання не виконав, не зважаючи на неодноразові вимоги позивачки. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. У відповідності до ст.ст. 626, 627,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ч. 1 ст. 702 ЦК України, сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). Положеннями ч. 2 ст. 702 ЦК України, визначено, що договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно вимог ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу, що визначено ч.1ст. 665 ЦК України. Відповідно до положень ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу, а частина 2 даної статті вказує, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача внесеної позивачкою суми попередньої оплати товару у загальному розмірі 700,00 євро є законними і підлягають задоволенню. Доводи позову, що внесена позивачкою 03.01.2011р. передплата у сумі 400 євро є завдатком, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача у подвійному розмірі, тобто у сумі 800,00 євро, суд вважає не обґрунтованими. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс - це конкретна грошова сума чи інші цінності, які боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, являється доказом, який підтверджує факт існування обов'язку, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаний одним із способів забезпечення виконання зобов'язання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично в усіх випадках невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні за яких обставин не може бути зобов'язана сплатити його у більшому розмірі. Для того, щоб сплачена сума була визнана завдатком, про це необхідно зазначати в договорі, в інакшому випадку така сума буде рахуватися авансом. Договір завдатку не укладався, зі змісту розписки та з пояснень сторін вбачається, що передплата здійснена не на забезпечення виконання зобов'язання, а на оплату замовлення за Договором, тому мова йде про аванс. Отже, відповідач, як сторона договору, що не виконала зобов'язань, повинен повернути позивачці 700 євро, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014р. становить 13069,83 грн. (офіційний курс гривні до євро станом на 01.12.2014 року - 1867,1189 грн. за 100 євро). Оскільки позивачка просить стягнути зазначену суму попередньої оплати товару за виключенням 229,40 грн. і 364,29 грн., які були стягнуті та перераховані позивачці в рамках виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення у даній справі, остаточна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 12476,14 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 грн.

Outcome: partial