Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-БУДГРУП» 15.03.2021 року звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр майнових прав» Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області, [PERSON] про усунення перешкод в користуванні правом власності на нерухоме майно, шляхом скасування державної реєстрації про право власності на нерухоме майно в якому просив усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, яке належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО-БУДГРУП» і знаходиться за адресою м.Полтава, вул.Ливарна 7, шляхом скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1870789553101, ЗАТ «МБУ № 8» в частині відображення бетонної площадки № 19 та підкранового путі № 20. В обґрунтування позову вказував, що відображення в реєстрі прав на нерухоме майно, відомостей відносно бетонної площадки № 19 та підкранового путі № 20, яка фактично згідно техдокументації ЗАТ «МБУ-8», зареєстрована на нерухомому майні, яке належить їх підприємству на праві власності, спричиняє перешкоди та обмежує у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном ТОВ «ЕКО-БУДГРУП». Ухвалою суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного . За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено документально, що 16.09.2019 року на сайті Міністерства юстиції України Центральною універсальною біржею опубліковано оголошення про проведення аукціону (вих. № \~ \~ \~ \~/2019 від 13.09.2019) щодо продажу майна ЗАТ «МОСТОБУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ № 8» розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Ливарна, 7, номер лоту 4038АТ/19. Проведення аукціону було призначено на 17.10.2019 р. о 12.00. Згідно оголошення до складу лоту №4038АТ/19 включено групу інвентарних об`єктів, до складу якої входять зокрема: 18/100 частини нерухомого майна та споруд Закритого акціонерного товариства «Мостобудівельне управління № 8», внесеного в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме: 1 (Інвентарний номер 338, Найменування: Бетонна площадка, Маркування відповідно до технічного паспорту БТІ №19, Загальна площа об`єкту 3798, 2) Інвентарний номер 350, Найменування: Підкрановий путь, Маркування відповідно до технічного паспорту БТІ №20. Далі в оголошенні (в розділі Технічна документація та Фотографічні зображення майна лот №4038АТ/19) міститься Схема території промислової бази ЗАТ «МБУ-№8 Земельна ділянка кадастровий номер 5310136400:13:002:0107 (виділена зеленим кольором). Тобто фактично вказується, що бетонна площадка №19 знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер 5310136400:13:002:0107, що суперечить попередньо зазначеній в оголошенні інформації про відсутність даних про земельну ділянку. Земельна ділянка кадастровий номер 5310136400:13:002:0107 належить на праві оренди ЗАТ «Мостобудівельне управління № 8», на ній розташовані об`єкти нерухомості ЗАТ «Мостобудівельне управління № \~ \~ \~ \~8». Земельна ділянка кадастровий номер 5310136400:13:002:0107 ЗАТ «Мостобудівельне управління № 8» межує з земельною ділянкою кадастровий номер 5310136400:13:002:0108, яка перебуває в користуванні ТОВ «Мостоконструкція». Далі в оголошенні (в розділі Характеристика конструктивних елементів відкритої бетонної площадки (№19)) розміщено Схему розташування будівель та споруд [ADDRESS] на якій зображено місце розташування бетонної площадки № 19 та підкранового путі № 20. Виходячи з цієї Схеми, місце розташування бетонної площадки №19 та підкранового путі № 20 зображено фактично на земельній ділянці кадастровий номер 5310136400:13:002:0108, яка перебуває у користуванні ТОВ «Мостоконструкція». В дійсності, на місці де ніби-то розташовані бетонна площадка №19 , фактично та згідно документації ТОВ «ЕКО-БУДГРУП» (Технічного паспорту, Проекту розподілу території із визначенням меж земельної ділянки, між ТОВ «Мостокнострукція» та ЗАТ «МБУ -8» розташовані будівлі та споруди-Пропарочні камери, З\\д колія, підкранова колія (частково). ТОВ «ЕКО-БУДГРУП» стало власником майна - виробничих будівель з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] у 2019 році. Земельну ділянку кадастровий номер 5310136400:13:002:0108 в користування ще не отримала, так як, ще не було прийнято відповідного рішення власником земельної ділянки - Полтавським міськвиконком. Позивач вказує, що в подальшому при проведенні власних оглядів та збору документів було встановлено, оглянуто і технічний паспорт Відповідача на вказану бетонну площадку та підкрановий путь. Та отримано витяг про відомості з реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1870789553101, де вказано спірну бетонну площадку № [NUMBER] та підкрановий путь № 20, якої насправді немає і не було у вказаному згідно технічної документації місці. Відображення в реєстрі прав на нерухоме майно, відомостей відносно бетонної площадки № 19 та підкранового путі № 20, яка фактично згідно техдокументації ЗАТ «МБУ-8», зареєстрована на нерухомому майні, яке належить підприємству на праві власності, спричиняє перешкоди та обмежує у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном ТОВ «ЕКО-БУДГРУП» За змістом положень статей 317, 319 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ГУ від 01.07.2004 (з наступними змінами та доповненнями). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Положеннями частини 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015. Так, відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Зазначена норма права кореспондується з пунктом 9 вищевказаного Порядку. Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» підставами для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є, зокрема, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. В нашому випадку державний реєстратор не зважаючи на вимоги закону, вчинив реєстраційні дії та зареєстрував право власності на бетонну площадку № 19 та підкрановий путь № 20 без будь яких правовстановлюючих документів, за ЗАТ «МБУ№8» Так як відповідно до договору купівлі продажу, Відповідач [PERSON] володіє краном, який відповідно до встановлених правил та стандартів повинен використовуватись разом з підкрановим путем, який належить мені на праві власності, а зареєстрований як я вже зазначав безпідставно державним реєстратором за іншою особою, тому останній має бути співвідповідачем по даній справі. Відповідно до висновку ВП ВС висловленим у постанові від 20 листопада 2019 року справа № 802/1340/18-а, вважаю належним, способом захисту порушених своїх прав визначити скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1).Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі Частинами 1та 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.321\~ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~зі ст.391ЦК України\~власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм Майном. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 р., в рішенні в справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 р. зазначено, що у разі, якщо публічний орган порушив закон чи допустив помилки у його застосуванні, суб`єкт приватного права не може відповідати за такі помилки публічних органів, а позбавлення особи майна на підставі цього є неприпустимим. Європейський Суд наголошує, що навіть у разі, якщо майно чи право на майно були набуті особою з тим чи іншим порушенням зі сторони третіх осіб, позбавлення власника такого майна чи права на майно вимагають наявності підстав, що виправдовують такий захід з точки зору вимог ст.1 Першого протоколу згідно з її тлумаченням в усталеній практиці Суду. А згідно з усталеною практикою Суду, при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися "справедливий баланс" між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи, тобто, повинен дотримуватися принцип пропорційності. В своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року), зокрема, стосовно необхідності дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved