Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що із [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27.02.2016 року. Шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №09. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.01.2021 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це зокрема, виявилося, в тому що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Ухвалою судді від 10.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 21.05.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Врахувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, повно та всебічно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 27.02.2016 року позивач зареєструвала шлюб із відповідачем, який згідно із рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.01.2021 року був розірваний. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Проте, відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню доньки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, малолітньої дитини та відповідача. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, зважаючи на задоволення позовної вимоги майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн. 00 коп., із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Outcome: partial