Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 18.02.2014 року о 23:25 гогд., рухаючись по Ленінградській площі, керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. [NUMBER], перед початком руху не переконався що це буде безпечно, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. Вказує, що вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 18.03.2014 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], вартість відновлювального ремонту якого відповідно до звіту №600 про оцінку автомобіля [NUMBER] та склала 8 129,87 грн. Зазначає, що на дату скоєння вищезазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1268113 з терміном дії - з 16.02.2013 року до 15.02.2014 року, оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Також вказує, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 01.09.2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6 774,89 грн. відповідно до наказу МТСБУ № 4438 її 27.08.2014 року про сплату, копії платіжного доручення № 1/1-23726 від 29 серпня 2014 р. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку витрати понесені позивачем не відшкодовані, позивач змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з останнього в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, а саме: кошти в розмірі понесених витрат 10 479,46 грн., витрати на правову допомогу 1 500 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 710 грн. та судові витрати. В судове засідання 21.11.2015 року представник позивача не з'явилась, однак подала заяву в якій позов підтримала повністю, просила його задоволити та проводити слухання справи без її участі в заочному порядку, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у відсутності представника позивача на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Відповідач в судове засідання 21.11.2016 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав до суду свої заперечення, у яких позов визнав частково, а саме - у розмірі 6 774,89 грн., у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, мотивуючи тим, що вони необґрунтовані належними доказами та безпідставно заявлені, просив проводити судове засідання без його участі, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 18.03.2014 року (а.с.6-7) відповідач 18.02.2014 року, о 23:25 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], в м.Києві на Ленінградській площі, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів. Крім того, слід зазначити, що договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не вникало. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], вартість відновлювального ремонту якого відповідно до звіту №600 про оцінку автомобіля [NUMBER] та склала 8 129,87 грн. (а.с.10-18). Судом встановлено, що оскільки на момент скоєння вищезазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, у зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування із заявою (а.с.4) до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3944263 (термін дії з 13.09.13 р. по 12.09.14 р.) (а.с.5), у зв'язку з чим з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6 774,89 грн., що підтверджується наказом МТСБУ № 4438 27.08.2014 року (а.с.9), платіжним дорученням № № 1/1-23726 від 29 серпня 2014 р. (а.с.8). Відповідно до ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 41 цього ж закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В зв'язку з вищевикладеним, оскільки належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог що до стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме: кошти в розмірі понесених витрат саме у розмірі 10 479,46 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 710 грн. позивачем не надано, оскільки в матеріалах справи є лише підтвердження того, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6 774,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № № 1/1-23726 від 29 серпня 2014 р. (а.с.8), у зв'язку чим суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та знайшов своє підтвердження лише в частині відшкодування страхової виплати у розмірі 6 774,89 грн. а решта позовних вимог не знайшли свого доведення в ході судового розгляду, є необґрунтованими та безпідставно заявленим, тому задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат в розмірі 1 500 гривень за надання правової допомоги слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги та допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат в розмірі 1 500 гривень за надання правової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було подано до суду заяви про допущення до судового розгляду особи, яка має право надавати правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1378 гривень судового збору (а.с.1). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 38, 41, 39, 49 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та

Outcome: approved