Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Вказуючи на те, що відповідач [PERSON], як лізингоодержувач, а відповідач [PERSON], як поручитель, не виконали умови Договору про фінансовий лізинг № 00002895 від 01 червня 2011 року /далі - Договір лізингу/, за яким позивач надав відповідачу [PERSON] об'єкт лізингу у виді автомобіля VW Polo Sedan 1.6 l benzin, а останній зобов'язався сплатити кошти за користуванням об'єктом лізингу згідно Графіка покриття витрат та здіснити виплати лізингових платежів, однак вказані зобов'язання ним виконані не були і внаслідок цього виникла заборгованість на загальну суму 118 207 грн. 41 коп., яка складається з заборгованості за Договором лізингу в сумі 4 309 грн. 70 коп., збитків у розмірі 69 524 грн. 63 коп., пені в сумі 309 грн. 35 коп., 3 % в сумі 106 грн. 27 коп., інфляційних витрат в сумі 492 грн. 53 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 766 грн. 09 коп. та неустойки в сумі 41 698 грн. 84 коп., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості та збитків відповідно до Договору лізингу. Представник позивача в судовому засіланні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2011 року позивач та відповідач [PERSON] уклали Договір лізингу, згідно якого позивач передав відповідачу [PERSON] автомобіль VW Polo Sedan 1.6 l benzin, а відповідач зобов'язався сплачувати лізингові платежі в сумі і в строки, передбачені в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, пеню в розмірі 10 % річних від суми невипласеної суми за кожен день прострочення до повного виконання зобов'язань, штрафних санкцій, а також компенсацій, витрат, понесених позивачем внаслідок неналежного виконання свого зобов'язання останнім. Відповідно п. 12.3 до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу /далі - Умови/ - контракт вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. При цьому відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов'язання по сплаті лізингових платежів та інших витрат у разі порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем. Згідно Умов поручитель несе солідарну відповідальність за виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з Акту прийому-передачі від 10.06.2011 року, на виконання Договору лізингу позивач передав відповідачеві [PERSON] предмет лізингу у вигляді автомобаля VW Polo Sedan 1.6 l benzin, білого кольору, 2011 року виробництва, номер кузова [NUMBER], вартістю 133 433 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З лютого 2014 року відповідач [PERSON] почав порушувати зобов'язання по внесенню лізингових платежів. У зв'язку з цим позивач звертався до нього 17.03.2014 року, 07.04.2014 року, 17.04.2014 року, 05.05.2014 року, 19.05.2014 року, 05.06.2014 року 17.06.2014 року та 03.07.2014 року з нагадуваннями про необхідність сплати прострочених лізингових платежів, нарахованої пені та процентів. Відповідно до п. 12.6 Умов договору лізингу позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від Контракту, та, також серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. У зв'язку з систематичним порушенням договору відповідачем [PERSON] починаючи з лютого 2014 року, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, позивач відмовився від договору, й висунув вимогу про сплату відповідачем заборгованості й повернення об'єкту лізингу. 10 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис щодо повернення об'єкта фінансового лізингу, який, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 10 грудня 2014 року, був переданий позивачу. Згідно п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доводиться кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задоволити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Згідно з п. 13.1. Умов договору лізингу у випадку відмови відповідача від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач має право конфіскувати об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 Умов лізингу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією об'єкту лізингу. Згідно п. 8.2.3. Умов договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні санкції: компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ "Порше Лізинг Україна" та/або винагороди, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту. ТОВ "Порше Лізинг Україна" надає лізингоодержувачу відповідну документацію, що підтверджує понесені витрати; проте ненадання такої документації не звільняє лізингоодержувача від компенсації та не вважається підставою для відстрочення виплати компенсації. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Договру про надання юрдично-консультаційних послуг, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл Сі" /далі - ТОВ "Тріпл Сі"/ 21.06.2012 року, позивачеві вказаною компанією були надані юридичні послуги щодо підготовки позовної заяви та представництва в суді щодо відновлення його порушеного відповідачами права, внаслідок чого ним були понесені витрати на загальну суму 63 649 грн. 07 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. В той же час у Акті наданих послуг № 511/1 від 12.12.2014 року згідно вказаного вище договору, укладеного між позивачем та ТОВ "Тріпл Сі", вказані витрати ТОВ "Тріпл Сі" в сумі 50 902 грн. 67 коп. з ПДВ, в які крім юридично-консультаційних послуг внесено витрати на вилучення об'єкта лізингу за межами м. Києва та Київської області. Однак у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підстверджували факт вилучення об'єкта лізину вказаним товариством. В той же час в матеріалах справи маються Акт опису й арешту майна від 10.12.2014 року та постанова про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2014 року, з яких вбачається, що виконавчі дії по вилученню та передачі об'єкта лізингу проводились старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.Г. В матеріалах справи також відсутні будь-які документи, які б підтверджували виконання ТОВ "Тріпл Сі" будь-яких дій по транспортуванню об'єкта лізингу та понесені у зв'язку з цим витрати. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної суми в повному обсязі і приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за надані юридично-консультаційні послуги в сумі 20 000 грн. Позивач 12 червня 2012 року уклав Договір доручення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі" /далі - ТОВ "Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі"/, якого уповноважив здійснювати фактичні юридичні дії, спрямовані на сприяння погашенню заборгованості фізичних осіб. Однак суду подані документи про сплату послуг по справі відповідача [PERSON] лише на суму 626 грн. 40 коп. та 720 грн. 00 коп., однак відсутній документ, який би підтверджував сплату послуг в сумі 600 грн. 00 коп. з ПДВ. Тому вказана сума з відповідачів на користь позивача також стягненню не підягає. Крім того 09 червня 2010 року позивач уклав договір про надання юридичних посгуг № 17/2010 з ТОВ "Юридична фірма Вернер і Партнери", якій на підставі Акта № 212 від 23 квітня 2015 року повинен був сплатити за надані юридичні послуги у справі відповідача [PERSON] 6000 грн. 00 коп. з ПДВ. Однак фінансовий документ, який би підтверджував сплату вказаної суми, у матеріалах справи відсутній, тому вказана сума стягненню також не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. За вказаних обставин з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню неустойка в подвійному розмірі в сумі 41 698 грн. 84 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed