Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частини будинку №27, розташованого по вулиці Островського, у м. Білгород-Дністровському Одеської області. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 17 жовтня 2008 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. З часу укладення шлюбу сторони проживають в будинку №27, розташованому по вул. Островського, м. Білгород-Дністровський Одеської області, який належав відповідачу на праві власності на підставі договору дарування від 20 серпня 1999 року. За час сумісного проживання сторони по справі за рахунок спільних зусиль та спільних коштів провели в спірному будинку перебудову, а саме добудували другий поверх, здійснили ремонт будинку, внаслідок чого будинок значно збільшився у своїй площі та вартості, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 62 СК України у позивачки виникло право спільної сумсної власності подружжя на вказаний житловий будинок. На теперішній час позивачка просить здійснити поділ вказаного житлового будинку між подружжям, та збільшити її частку співвласника, визнавши за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку, з урахуванням обставин, які мають істотне значення, а саме проживання з позивачкою та знаходження на її утриманні двох неповнолітніх дітей. У судове засідання [PERSON] надала письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень немає. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], 04 березня 2013 року (а.с.7-8). Позивачка зазначає, а відповідач не заперечує, що з часу укладення шлюбу сторони проживають та зареєстровані у житловому будинку №27, розташованому по вул. Островського, м. Білгород-Дністровський Одеської області. Вказаний будинок належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.08.1999 року. За час сумісного проживання сторони власними зусиллями та за спільни кошти здійснили перебудову спірного будинку, добудували другий поверх, збудували господарські споруди, що підтверджується копією технічного паспорта, в якому стоїть відмітка КП "Білгород-Дністровське БТІ" про самочинне проведення реконструкції житлового будинку №27, розташованого по вул. Островського, м. Білгород-Дністровський Одеської області з надбудовою ІІ поверху і збільшенням розмірів літ. "А", сараю літ. "М", літньої кухні літ. "В", підвалу літ "в", та будівництво гаражу літ. "О" відмітка датована 30.08.2012 роком. Внаслідок вказаної реконструкції будинок значно збільшився в своїх розмірах, а саме загальна площа з 72,5 кв.м. до 150,4 кв.м., житлова площа з 27,3 кв.м. до 53,2 кв.м. Будинок було здано в експлуатацію в 2012 році, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 02.10.2012 року. 13.12.2012 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №764916 від 29.11.2012 року, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради, рішення №763 від 22.11.2012 року. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що дійсно за час сумісного проживання подружжя житловий будинок №27, розташований по вул. Островського, м. Білгород-Дністровський Одеської області значно збільшився в своїй вартості, внаслідок спільних зусиль та затрат подружжя [PERSON], що також не заперечується і самими сторонами по справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене суд вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 62 СК України у позивачки виникло право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок №27, розташований по вул. Островського, м. Білгород-Дністровський Одеської області. Відповідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Зважаючи на той факт, що позивачка проживає разом із двома малолітніми дітьми, які знаходяться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти збільшення частки дружини при поділі спірного житлового будинку, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивачки та здійснити поділ спірного житлового будинку, визнавши за позивачкою право власності на 2/3 частини будинку та за відповідачем на 1/3 частину будинку.

Outcome: approved