Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором б/н від 30.09.2008, внаслідок чого на 30.04.2017 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 28562,03 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач не направляв представника у судове засідання також після визначення судом обов'язкової явки представники банку для дачі особистих пояснень. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності представника позивача. Відповідач просив відмовити у позові через сплив позовної давності, пояснив, що дійсно користувався кредитним коштами банку, повертав значні суми кредиту, комісії, процентів, які майже у 8 разів перевищили тіло кредиту. У нього викрали гроші та картку ПриватБанку, про що він повідомив банк. Потім отримав СМС повідомлення, що його картку заблоковано у одному із банків Києва. Картку після цього не відновлював, повертати кошти банку припинив. Виконуючи приписи ст. 264 ЦПК України суд зазначає таке. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, шляхом заповнення та підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 8) 30.09.2008 укладено договір б/н, згідно якого відповідач 30.09.2008 отримав у банку емітовану банком кредитну карту "Кредитка "Універсальна" "30 днів пільгового періоду". Відповідно до зазначеної заяви заява разом із пам'яткою клієнта (відсутня у справі), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 10-15), а також тарифами банку (а.с. 9) складають договір про надання банківських послуг. Умовами кредитування визначено, зокрема, відновлювальний тип кредитної лінії, в розмірі 3200,00 грн; пільговий період 30 днів за кожною витратою із нарахуванням 0,01 % річних; базова відсоткова ставка за кредитом 3,0 % на місяць; відсутня комісія за щомісячне кредитне обслуговування; обов'язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; 2 формули розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості; штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більш ніж на 120 днів 250 грн + 5 % від ціни позову тощо. Отже між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України - далі ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК). 30.09.2008 позивач видав, а відповідач отримав кредитну карту "Кредитка "Універсальна" "30 днів пільгового періоду" для, зокрема, доступу до відповідних кредитних коштів. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-7) вбачається, що з 30.09.2008 відповідач користувався кредитними коштами банку, допустив несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. Останнє повернення коштів здійснено банку 23.10.2014 у сумі 170,00 грн, а передостаннє - 30.09.2014 у сумі 160,00 грн. З позовом позивач звернувся до суду у травні 2017 року. Згідно розрахунку станом на 30.04.2017 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за Договором на суму 28562,03 грн, яка складається із: 3015,91 грн заборгованість за кредитом, 21054,92 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 2893,01 грн заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн штраф (фіксована частина), 1348,19 грн штраф (процентна складова). Відповідач заперечував проти позову через сплив позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.ст. 257, 268 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідачем не вказано на відповідні дати та суми (графік платежів). Відтак, з урахуванням встановленої судом дати останнього платежу відповідача на користь банку - 23.10.2014 у сумі 170 грн, а також звернення з позовом до суду у травні 2017 року, тобто більш як через рік, але менш як через три роки, суд відмовляє у стягненні неустойки через сплив позовної давності в один рік, про застосування якої заявлено відповідачем. Докази спливу позовної давності щодо тіла кредиту і процентів судові не надано, тому суд задовольняє відповідні вимоги повністю у сумі 24070,83 грн (3015,91 + 21054,92). Суд відмовляє у стягненні комісії, оскільки умови кредитування не передбачають її підстав та розміру. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1348,41 грн (1600*24070,83 / 28562,03). На підставі викладеного,

Outcome: approved