Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У квітні 2020 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилаючись на те, що 14 грудня 2019 року за вих. № С-3778 управління-служба у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради зробила висновок про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та відповідність її інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 року вирішено призначити [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] ; влаштувати, з 27.12.2019 року дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , в сім`ю опікуна [PERSON] ; визначити місце проживання опікуна разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] ; вважати таким, що втратило чинність рішення виконкому Чечелівської районної місті від 19.01.2018 № 06/02 "Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до державного закладу". 27 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР із заявою про виконання рішення № 276 від 20.12.2019 року та передачу малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на виховання до сім`ї [PERSON] . Однак, листом № 4 від 02.01.2020 року КЗ "Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини" Дніпропетровської обласної ради відмовився виконувати рішення № 276 від 20.12.2019 року та передавати на виховання до сім`ї [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також зазначили про те, що питання влаштування дитини буде вирішуватися тільки в судовому порядку. Позивачі вважають, що такі дії відповідача порушують права та інтереси малолітньої дитини на зростання в сім`ї, отримання належного виховання та опіки, права позивачів у здійсненні опіки над малолітньою дитиною, позбавленої батьківського піклування, а також порушують норми чинного законодавства щодо невиконання рішення компетентного органу, тому просили суд визнати незаконними дії комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради та директора комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] щодо не передачі малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 року, та зобов`язати комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради та директора комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 16 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Не погоджуючись з позовними вимогами в повному обсязі відповідачем до суду направлено відзив, в якому зазначено, що 16 травня 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська розглянувши в закритому судовому засіданні цивільну справу № 199/2410/18 за заявою [PERSON] , [PERSON] про усиновлення малолітньої дитини, ухвалив зупинити провадження по цивільній справі за заявою позивачів до розгляду Ленінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи за заявою [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. 31 січня 2019 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. постановила ухвалу, якою прийняла до розгляду та відкрила провадження у цивільній справі № 205/2118/18 за позовом виконуючого обов`язки головного лікаря комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини Дніпропетровської обласної ради» [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , де заінтересовані особи - Комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини Дніпропетровської обласної ради», Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради, Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин. Відповідач вважає неможливим розгляд цивільної справи № 199/2390/20 до вирішення справи № 205/2118/18 про встановлення родинних відносин. Ухвалою від 30 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 17 листопада 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України). Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача. Посилання в заяві від 13 листопада 2020 року на карантин, як на підставу для чергового відкладення справи, не може бути прийнято до уваги, оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 956 від 13 жовтня 2020 року не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України). Місцезнаходження відповідача, як юридичної особи, є м. Дніпро, а тому представник відповідача має об`єктивну можливість з`явитися у судове засідання. Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась. Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином сповіщених відповідачів. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, пояснення представника третьої особи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] » призначено [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Вирішено влаштувати з 27.12.2019 дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , в сім`ю опікуна [PERSON] ; визначити місце проживання опікуна разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] ; вирішено вважати таким, що втратило чинність рішення виконкому Чечелівської районної у місті ради від 19.01.2018 № 06/2 «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до державного закладу; контроль за виконанням рішення покладено на заступника голови районної у місті ради Чернецького С.В. (а.с. 10) 27 грудня 2019 року опікун [PERSON] звернулася до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР із письмовою заявою про виконання рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019. (а.с. 7) Листом від 02.01.2020 № 4 КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР повідомив опікуна [PERSON] , що влаштування дитини до будь-якої форми сімейного виховання буде вирішуватись тільки в судовому порядку. Відповідно до зазначеного листа опікуну [PERSON] було запропоновано звернутись до управління-служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради та з`ясувати, яким чином було прийняте рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019. Зазначене рішення не виконано відповідачем до цього часу через ймовірність родинних зв`язків між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та очікування з боку відповідача з означеного питання судового, що підтверджується відзивом відповідача на позов. (а.с. 27-29) Спірні правовідносини виникли із виконання опікуна відносно дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до положень ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до положень ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Опікун, піклувальник має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Застосування аналогії закону та аналогії права передбачено Сімейним кодексом України, зокрема, відповідно до ст. 10 цього кодексу якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 8 СК України). Норми СК Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону), врегульовані частиною 1 ст. 162 Сімейного кодексу України: визначені правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини, згідно з якою якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст. 20 Конвенції про права дитини дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, передачу на виховання, "кафала" за ісламським правом, усиновлення або, за необхідності, направлення до відповідних установ по догляду за дітьми. Під час розгляду варіантів зміни необхідно належним чином враховувати бажаність наступництва виховання дитини, її етнічне походження, релігійну і культурну належність і рідну мову. Відповідно до пункту третього Порядку вибуття дітей із закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, й соціального захисту дітей до сімейних форм виховання, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров`я України 02.02.2007 N 302/80/49, При відрахуванні дитини із закладу в сім`ю усиновлювачі, опікуни, піклувальники, батьки-вихователі, прийомні батьки звертаються до адміністрації відповідного закладу з письмовою заявою. До заяви додаються: копія рішення суду про усиновлення дитини (для усиновлювачів); копія рішення суду про встановлення опіки, піклування над дитиною або копія рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про встановлення опіки, піклування над дитиною (для опікунів, піклувальників); копія рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про створення дитячого будинку сімейного типу та передачу до нього на виховання і спільне проживання дітей або про передачу дитини до дитячого будинку сімейного типу (для батьків-вихователів);копія рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про утворення прийомної сім`ї та передачу на виховання і спільне проживання дитини або про передачу дитини до прийомної сім`ї (для прийомних батьків); ксерокопія паспорта кожного з усиновлювачів, опікунів, піклувальників, батьків-вихователів, прийомних батьків (при цьому надається оригінал паспорта). Одночасно адміністрацією закладу усиновлювачам, опікунам, піклувальникам, батькам-вихователям, прийомним батькам надаються оригінали документів дитини. Суд погоджується із слушністю доводів позивача [PERSON] щодо того, що вона як опікун малотінього [PERSON] , [INFO] , зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, проте внаслідок незаконних дій комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, позбавлена можливості виконувати обов`язки опікуна, що не сприяє найкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, оскільки наразі малолітній [PERSON] , [INFO] , позбавлений можливості зростати в сім`ї. Щодо заперечень відповідача проти позову, які висловлені представником у відповідному відзиві, то вказані заперечення стосуються іншої цивільної справи про усиновлення, та не стосуються обставин, які входять до предмету доказування у цій судовій справі (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Законність підстав перебування дитини [PERSON] , [INFO] , в комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради після винесення рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] » суду не доведена (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України). Враховуючи встановлений судом факт: до цього часу рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] », не виконано адміністрацією КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР, дитину не передано опікуну [PERSON] , суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що перебування за встановлених вище обставин дитини у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР є незаконним, викликаним самочинними діями відповідача. За ст. 4 Конвенції про права дитини держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва. Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що діями відповідача унеможливлено виконання позивачем передбачених ст. 249 СК України обов`язків по вихованню та розвитку дитини та насамперед діями відповідача порушені права позивача [PERSON] , які підлягають ефективному захисту у спосіб, обраний позивачем (ст. 16 ЦК): чинне рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] » має бути виконано: дитина [PERSON] , [INFO] , має бути відібрана і, використовуючи термінологію законодавця (ст. 10, 162 СК України), повернута опікуну [PERSON] на виховання та спільне проживання. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] до комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, директора комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] , третя особа: управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, суд виходить з того, що [PERSON] не надав суду доказів того, що він є законним представником дитини [PERSON] , [INFO] , та відповідно не довів, що права та/або законні інтереси [PERSON] порушенні у зв`язку з невиконання відповідачем рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 276 від 20.12.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ». Підстави для звернення рішення суду до негайного виконання визначені п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Розподіл судових витрат між сторонами проведений у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial