Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 07.12.2017 близько 18:30 годині [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись по вул. Харківській в смт Нова Водолага, поблизу будинку №144, скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень велосипедист [PERSON] загинув на місці ДТП. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно з полісом № АМ0657517 у AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ". 31 серпня 2018 року на адресу АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] та сина загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановлених лімітів страхового відшкодування моральної шкоди складає 38 400,00 грн. 30.05.2019 АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме, виплачено 22 338 грн. страхового відшкодування дружині загиблого [PERSON] та сину загиблого [PERSON] . Зазначена сума становить 58% від заявленої згідно заяви про виплату страхового відшкодування суми (38 400 грн.). У виплаті 42% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника страховою компанією відмовлено з посиланням на наявність провини велосипедиста [PERSON] у настанні ДТП. Відмову ТДВ «СК «МОТОР - ГАРАНТ» у виплаті 50% страхового відшкодування вважають неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону з огляду на наступне. З урахуванням п.1.10 Правил дорожнього руху велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини велосипедиста у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, проте у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля. Постанова про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 не містить інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ч. 3 ст. 1193 ЦК України зазначили, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на похованні, а також, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ТДВ «СК «МОТОР - ГАРАНТ» в повному обсязі. Посилаючись на приписи ст. 36.5 Закону, ч. 2 ст. 625 ЦК України просили стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, а також інфляційні втрати. Окрім того, зазначили що діями відповідача, а саме, несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, позивачам спричинена моральна шкода. З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог кінцево просили стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» страхове відшкодування у розмірі 8031,00грн. на кожного з позивачів; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4088,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 535,89 грн., три відсотки річних у розмірі 473,28,00 грн., а всього разом - 5097,81,00 грн на кожного з позивачів; моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн. на кожного з позивачів; понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. на кожного з позивачів (а. с.1 - 6, 111 - 116, 178 - 180). Представник відповідача, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, де вказав, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» позов не визнає у зв`язку з наступним. 07.12.2017 в смт Нова Водолага Харківської області по вул. Харківській біля будинку 144 сталася ДТП за участю автомобіля ГАЗ 330202414, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON] . Останній від отриманих травм загинув на місці. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем - Поліс АМ№0657517. 31.08.2018 ТОВ "Центр Автовиплат Поліс", діючи на підставі довіреностей від 20.08.2018 від імені дружини та сина загиблого [PERSON] , звернулось до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» із заявою про виплату страхового відшкодування (вх. № 10-09/5 від 10.09.2018). В своїй заяві ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" просило виплатити на користь потерпілих суму заподіяної моральної шкоди, завданої їм смертю потерпілого в загальному розмірі 44676,00 грн. В подальшому ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» разом із супровідними листами вих. №000763/18 від 02.10.2018 (вх. №08-10/ від 08.10.2018) та вих. №000797/18 від 11.10.2018 (вх. №19-10/6 від 19.10.2018) до зазначеної заяви подавало податкові документи. 07.12.2018 АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було складено страховий акт №624/2018-го, яким ДТП від 07.12.2017 було визнано страховим випадком згідно із Полісом АМ№0657517 і встановлено, що на користь ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» повинна бути виплачена сума страхової виплати в розмірі 22338,00 грн. Зазначена сума була сплачена в той же день, що підтверджується платіжним дорученням №2676 від 07.12.2018. Про прийняте рішення ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" було проінформовано листом вих. № 07-12/3 від 07.12.2018. При прийнятті рішення щодо розміру належної страхової виплати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», приймаючи до уваги факт порушення велосипедистом [PERSON] вимог п. п. 10.1 ПДР України, як підставу для виникнення ДТП 07.12.2017, а також відсутність вини водія [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП, зменшило на 50% розмір виплати для відшкодування моральної шкоди, яка завдана позивачам. Задля відшкодування моральної шкоди, заподіяної дружині і сину загиблого [PERSON] перераховано 50% від заявленої суми, тобто від 44 676,00 грн., що становить 22338,00 грн.?Втім, при додатковому вивченні страхової справи було встановлено що при розрахунку розміру страхового відшкодування було здійснено технічну помилку, в результаті якої на користь ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" було здійснено переплату в розмірі 3 138,00 грн. На відміну від таких видів страхових виплат як виплати, на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника (пункт 27.2. статті 27 Закону) та виплати на відшкодування витрат на поховання (пункт 27.4. статті 27 Закону), ч. 3 ст. 1193 ЦК України не встановлено заборони враховувати вину потерпілого при здійсненні виплати моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи (пункт 27.3. статті 27 Закону). Таким чином, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» мало підстави застосувати загальну норму цивільного права і враховувати грубу необережність потерпілого при розрахунку суми страхової виплати моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Зазначили, що за скаргою позивачів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було здійснено перевірку дій АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» на відповідність вимог законодавства та своєчасності виплати страхового відшкодування [PERSON] та [PERSON] , а також пені за весь період прострочення виплати страхового відшкодування. Будь-яких порушень з боку страхової компанії не виявлено. У задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі (а. с. 59 - 65). Представник позивачів через канцелярію суду надала відповідь на відзив, де вказала, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 25.12.2017 не містить інформації щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні ДТП. Згідно з ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Отже, відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо - транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" в повному обсязі (а. с.96-97). Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з?явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 25.07.2017 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс АМ №0657517 згідно з яким була застрахована його цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля ГАЗ 330202414, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 14, 66). 07.12.2017 в смт Нова Водолага Харківської області по вул. Харківській біля будинку 144 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 330202414, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON] , про що 08.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 12017220000001576 (а. с. 13 об. с.). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 грудня 2017 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 12 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис № 146 (а. с. 12 об. с.). 30.03.2018 старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Харківській області підполковником поліції Лобас В.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220000001576 від 08.12.2017. У постанові зазначено, що згідно з висновком автотехнічної експертизи № 450/18 від 30.03.2018 в діях [PERSON] не вбачаються невідповідностей п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Відносно дій велосипедиста [PERSON] слідство доходить висновку, що велосипедист [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Заподіяння смерті велосипедисту [PERSON] настало внаслідок його особистих необережних дій, які виразились у невиконанні вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220000001576 від 08.12.2017 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. (а. с. 17). Позивачі просили стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» страхові виплати у відшкодування моральної шкоди з урахуванням пені, інфляційних витрат та три відсотки річних за несвоєчасну виплату, тобто між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон). Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За частиною 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком, за частиною 6 Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За п. 27. 3. ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною, а позивач [PERSON] сином померлого. Зазначене вбачається з наступного. 02 жовтня 1993 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Нововодолазьким райвідділом ЗАГСу Харківської області, актовий запис № 134 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 листопада 1994 року Знам?янською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 11. Батьками зазначені: [PERSON] , та [PERSON] (а. с. 12). [PERSON] народився [INFO] , про що Знам?янською сільською радою Валківського району Харківської області зробдено актовий запис № 12 та 04 листопада 1963 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками зазначені: [PERSON] , та [PERSON] (а. с. 21). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 травня 1989 року, [PERSON] , помер [INFO] , про що Знам?янською сільською радою Нововодолазького району Харківської області складено відповідний актовий запис № 7 ( а. с. 19 об. с.). [PERSON] , померла [INFO] , про що Знам?янською сільською радою Нововодолазького району Харківської області складено відповідний актовий запис № 7 та 11 березня 1999 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 20). Отже, позивачі, як дружина та син потерпілого, мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а відповідач, як страховик особи, яка керувала джерелом підвищенної небезпеки повинен нести відповідальність за шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини. Ліміт відповідальності АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» за відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить: 12 (мінімальних заробітних плат) х 3200 (мінімальна заробітна плата станом на 01.12.2017) = 38400 грн. 31.08.2018 ТОВ "Центр Автовиплат Поліс", діючи на підставі довіреностей від 20.08.2018 від імені дружини та сина загиблого [PERSON] , звернулось до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» із заявою про виплату страхового відшкодування (вх. № 10-09/5 від 10.09.2018). В своїй заяві ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" просило виплатити на користь потерпілих (дружини та сина [PERSON] ) суму заподіяної моральної шкоди, завданої їм смертю у потерпілого в загальному розмірі 44676,00 грн. (а. с. 7, 14 об. с., 15-16, 67-68). В подальшому ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» разом із супровідними листами вих. №000763/18 від 02.10.2018 (вх. №08-10/ від 08.10.2018) та вих. №000797/18 від 11.10.2018 (вх. №19-10/6 від 19.10.2018) до зазначеної заяви подавало податкові документи. (а. с. 18, об.с. 20, 69-70). 07.12.2018 АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було складено страховий акт №624/2018-го, яким ДТП від 07.12.2017 було визнано страховим випадком згідно із Полісом АМ№0657517 і встановлено, що на користь ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» повинна бути виплачена сума страхової виплати в розмірі 22338,00 грн. Зменшення суми виплати обґрунтовано тим, що саме порушення велосипедистом [PERSON] вимог п. 10.1 ПДР України перебувають у причинному зв?язку із настанням події даної ДТП. На підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України, приймаючи до уваги відсутність вини водія [PERSON] у вчиненні ДТП 07.12.2017, прийнято рішення врахувати грубу необережність велосипедиста [PERSON] і зменшити на 50% розмір виплати для відшкодування моральної шкоди, що була завдана [PERSON] у зв?язку із смертю її чоловіка та [PERSON] у зв?язку із смертю батька. Таким чином, задля відшкодування моральної шкоди заподіяної дружині і сину загиблого [PERSON] , підлягає 50% від 44676,00 грн., тобто 22338,00 грн (а. с. 71-72). Зазначена сума була сплачена в той же день, що підтверджується платіжним дорученням №2676 від 07.12.2018. (а. с. 73). Про прийняте рішення ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" було проінформовано листом вих. № 07-12/3 від 07.12.2018 (а. с. 74). Втім при додатковому вивченні страхової справи працівниками АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» встановлено, що при розрахунку розміру страхового відшкодування було здійснено технічну помилку, в результаті якої на користь ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" було сплачено суму більше, ніж було потрібно (а. с. 75). АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» на адресу ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" було направлено відповідну вимогу про повернення надміру сплаченої суми(а. с. 76-77). Не погодившись з рішенням відповідача представник позивачів звернувся зі скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, якою було здійснено перевірку дій АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» на відповідність вимог законодавства та своєчасності виплати страхового відшкодування [PERSON] та [PERSON] , а також пені за весь період прострочення виплати страхового відшкодування (а. с.78). За результатами перевірки дій АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», Нацкомфінпослуг не виявило будь-яких порушень з боку страхової компанії при прийнятті рішення щодо розміру належного страхового відшкодування та не застосувало жодних заходів впливу (а. с. 79-81). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 жовтня 2019 року по справі № 323/2127/16-ц, провадження № 61-33689св18 Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З постанови старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП Харківській області підполковника поліції Лобас В.О. від 30.03.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220000001576 від 08.12.2017 вбачається, що у діях велосипедиста [PERSON] наявне порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. За висновком автотехнічної експертизи № 450/18 від 30.03.2018 в діях [PERSON] не вбачаються невідповідностей п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Заподіяння смерті велосипедисту [PERSON] настало внаслідок його особистих необережних дій, які виразились у невиконанні вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. Інформації щодо оскарження постанови слідчого від 30.03.2018 про закриття кримінального провадження матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять інформації щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2017. Проте, за висновком автотехнічної експертизи № 450/18 від 30.03.2018 в діях [PERSON] не вбачаються невідповідностей п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, тобто водій транспортного засобу не мав можливості уникнути ДТП, а відповідно і її наслідків. Отже, саме особисті дії велосипедиста [PERSON] потягли за собою створення аварійної ситуації, а відтак сприяли заподіянню шкоди й настанню тяжких наслідків у виді смерті. Саме потерпілий внаслідок допущених ним порушень Правил дорожнього руху створив умови для виникнення події ДТП, а відповідно і її наслідків. Виключно невиконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху велосипедистом [PERSON] сприяло виникненню або збільшенню шкоди. З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що допущена потерпілим необережність, у розумінні вимог ст. 1193 ЦК України, яка полягає у не виконанні вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, тобто нехтування правилами безпеки, що мало наслідком ДТП й настання тяжких наслідків, є грубою. Тому, враховуючи норми ст. 1193 ЦК України, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було прийнято правомірне рішення про зменшення суми страхового відшкодування та здійснення відповідної виплати у розмірі 22338 грн. Факт отримання виплати страхового відшкодування у зазначеному розмірі не оспорюється позивачами. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних не підлягають задоволенню, бо є похідними від вимог про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди. Також не підлягає задоволенню вимога щодо моральної шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування виходячи з такого. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки позивачі не є особами, які зазнлив ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, а свою вимогу про відшкодування моральної шкоди мотивували неналежним виконанням страховиком своїх зобов`язань, що не передбачено ст. 26-1 Закону, їх вимоги не підлягають задоволенню. Зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed