Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення\~ заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.05.2012 року відповідач [PERSON] уклала договір банківського рахунку №2625201400600 з [PERSON] акціонерним товариством «Кредобанк», на підставі договору пакетного обслуговування відповідачу було встановлено ліміт витрат (надано кредит), який був використаний відповідачем що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не виконує свої зобовязання за договором, що призвело до порушення прав позивача. На адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості на яку відповідач не відреагувала. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у звязку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 26.12.2017 року утворилася заборгованість, що становить 2537,32 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2537,32 грн.; простроченої суми комісії за адміністрування кредиту в розмірі 117,51 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Кредобанк» [PERSON] не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, від неї надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи належним чином, від неї до суду поступили заява з клопотанням застосувати строк позовної давності в три роки та відмовити позовачу в задоволенні позовних вимог зі спливом позовної давності. Крім того відповідач подала до суду заперечення на позовні вимоги, в яких посилалася на те, що згідно доданих документів до позовної заяви, позивачем не доведено, що вона кредитувалася в даному банку, відсутня копія договору кредитування за №71186ОVR від 04.05.2012 року чи від 08.05.2012 року, на який посилається позивач. Позивачем не додано до позову платіжного доручення, яке би підтвердило одержання кредитних коштів на рахунок відповідача, які вимагає позивач за позовом в сумі 2537,32 грн. Додані персональні дані відповідача, зокрема: копія на трьох сторінках паспорта, ідентифікаційного номера, були надані нею 04.05.2012 року в «Кредобанк» не для одержання кредиту (на той момент банк кредитів не видавав), а для відкриття особового рахунку, який після перевірки уповноваженої особи банку, 04.05.2012 року відкрили рахунок №2625201400600 та 04.05.2012 року на відкритий рахунок були зачислені суми 10000,00 грн. та 7590,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. До даних коштів позивач не має ніякого відношення, він тільки приймав суми для зарахування на її рахунок №2625201400600 від 06.04.2012 року, вона рахунком не користувалася і позивач, як банк мав би автоматично відключити послуги через два місяці за умовами банку, тобто з 06.07.2012 року. Крім того позивачем було порушено строк на право звернення до суду по спірним питанням, який згідно постанови Верховного суду України визначається в три роки. Просила застосувати загальний розгляд справи і строк позовної давності в три роки та закрити провадження по справі відповідно до спливу строку давності. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 04.05.2012 року відповідач [PERSON] підписала анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи про відкриття балансового рахунку №2625 № особового рахунку №201400600 в гривні, документи на оформлення відкриття рахунку перевірено 04.05.2012 року та підписано відповідачем з [PERSON] акціонерним товариством «Кредобанк», відповідно до якої в графі «Характеристика джерел надходження коштів» зазначено Безготівкове надходження на рахунок у межах України (а.с.10-12). Згідно розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по договору овердрафту №71186ОVR від 08.05.2012 року, станом на 26.12.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість, що становить 2537,32 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2537,32 грн.; простроченої суми комісії за адміністрування кредиту в розмірі 117,51 грн. (а.с.13). З інформації про рух коштів з 04.05.2012 року по 26.12.2017 року по рахунку №2625201400600 відповідач [PERSON] отримала 04.05.2012 року від платника 290915001033 кредитну заборгованість для зарахування коштів від ПАТ «ПОКПО» 22360822, Банком який виплатив кошти в сумі 10000,00 грн. був позивач [PERSON] акціонерне товариство «Кредобанк»; призначення платежу надання кредиту згідно договору №464/4658АCLAPT2 від 04.05.2012 року. Крім того, відповідач [PERSON] отримала 04.05.2012 року від платника 290915001033 кредитну заборгованість для зарахування коштів від ПАТ «ПОКПО» 22360822, Банком який виплатив кошти в сумі 7590,00 грн. був позивач [PERSON] акціонерне товариство «Кредобанк»; призначення платежу надання кредиту згідно договору №466/4658АCLAPT2 від 04.05.2012 року (а.с.14). Проте, з інформації про рух коштів з 04.05.2012 року по 26.12.2017 року по рахунку №2625201400600 відповідач [PERSON] не отримувала коштів після 04.05.2012 року, а док. №11698807 від 08.05.2012 року, док.№72633590 від 11.12.2017 року; док.№72633591 від 11.12.2017 року; док.№72633593 від 11.12.2017 року; док.№72633595 від 11.12.2017 року; док.№72633597 від 11.12.2017 року не містять перехування коштів на балансовий рахунок №2625 № особового рахунку №201400600 в гривні відповідача [PERSON], тільки перенесення простроченої плати за використання коштів понад витратний ліміт; всього документів на суму 235,02 грн., по дебету рахунку документів на суму 117,51 грн.; по кредиту рахунку документів на суму 117,51 грн.; внутрішньобанківські документи на суму 235,02 грн.; по дебету рахунку на суму 117,51 грн.; по кредиту рахунку на суму 117,51 грн. (а.с.15). Разом з тим, ТДВ «Інтер-Ріск Україна» зверталися до відповідача [PERSON] 27.10.2017 року із претензією щодо порушення умов кредитного договору №71186ОVR від 08.05.2012 року, в якій відповідача повідомляли, що станом на 20.10.2017 року вона має непогашений борг який виник в результаті порушення умов кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ «Кредобанк» №71186ОVR від 08.05.2012 року, без зазначення суми заборгованості, яку необхідно сплатити (а.с.16), проте в матеріалах справи відсутні посилання на докази стосовно того, що відповідачем [PERSON] з [PERSON] акціонерним товариством «Кредобанк» укладався кредитний договір №71186ОVR від 08.05.2012 року. Також відсутні посилання на докази стосовно того, що ТДВ «Інтер-Ріск\~Україна» має\~право вимоги\~щодо стягнення\~заборгованості [PERSON]\~акціонерного товариства\~«Кредобанк» з\~відповідача [PERSON] Крім того, судом встановлено, що під час подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір до УК у Бахмацькому районі ГУ ДКСУ у Чернігівській області, проте Бахмацького району в м.Чернівці не має, тобто за подачу даного позову судовий збір не сплачено до УК у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у Чернівецькій області. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно\~ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно\~ст. 267 ч. 4 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строку позовної давності, що право звернення до суду з позовом про порушення прав виникло у позивача 08.05.2012 року, а позивач звернувся з позовом до суду тільки 23.03.2018 року, в задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved