Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що він працював у Львівській філії УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого (до 01.01.2006 р. Львівська машиновипробувальна станція, перейменована внаслідок реорганізації; відповідач) з 07.08.2001 року.З 02 квітня 2012 року його було переведено на посаду молодшого наукового співробітника в лабораторію наукових досліджень, випробування та прогнозування нової сільськогосподарської техніки і технологій .30.03.2017 року наказом №15-к від 29.03.2017 року [PERSON] звільнено з займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності працівників.Вказане звільнення з посади молодшого наукового співробітника вважає незаконним та безпідставним виходячи з наступного. Так 27 січня 2017 року його було повідомлено під підпис про наступне можливе звільнення у звязку із зміною істотних умов праці. Дане повідомлення складене окремим документом у вигляді списку із 61 працівника інституту. У Львівській філії УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого позивач працює безперервно з 07.08.2001 року. Має вищу освіту, у 2006 році закінчив Львівський національний аграрний університет та здобув кваліфікацію інженера-механіка, що повністю відповідає знанням та навикам необхідним для роботи за посадою молодший науковий співробітник. Дисциплінарних стягнень за весь час він не мав, натомість йому неодноразово керівництвом оголошувались подяки та грошові преміальні винагороди. Неодноразово, позивача нагороджено грамотами за сумлінне ставлення до своїх службових обов»язків та особистий внесок в проведення випробувань, виконання наукових-дослідних і господарських робіт. За час роботи у Львівській філії УкрНДІГІВТ ім.Л.Погорілого неодноразово його наукові праці публікувались у друкованих виданнях . -№21 (1878) за 27.05.2011 року газета "Відродження", -№6 (24) за №5(23) за 2015 рік журналу "Плантатор , -№12 (51) за 2014 рік та №2 (53) за 2013 рік науково-виробничого журналу Техніка і технології АПК, -№1 (34) за березень 2016 року науково-виробничого журналу "Аграрна техніка та обладнання", -Збірник наукових праць УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого, 2009 рік, випуск 13(27), Книга2 -Вісник Львівського національного аграрного університету за 2010 рік (том 1), 2009 рік (том 2). Окрім того, у 2012 році отримав Патент на корисну модель №75991 "Лапа анкерна ярусна", зареєстрований в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 25.12.2012 року. Також про його переважне право на залишення на роботі свідчить те, що він має тривалий безпереривний стаж роботи у Львівській філії УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого, де було проведено скорочення. Зважаючи на вищезазначене, він мав переважне право на залишення на посаді молодшого наукового співробітника при проведенні реорганізації та скороченні штату Львівській філії УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого.Отже вважає, що рішення про його звільнення є необгрунтованим та незаконним. Вважає, що за час вимушеного прогулу до моменту поновлення судом на роботі відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію виходячи із середнього місячного заробітку. Окрім того, незаконно звільнивши позивача з посади молодшого наукового співробітника відповідач завдав позивачу також і моральної шкоди. З часу звільнення він постійно переживав стосовно втрати престижного місця праці, що має надзвичайно велике значення у часи економічної кризи у країні, а також з приводу виникнення скрутного матеріального становища, а саме : відсутності необхідних коштів для сплати комунальних платежів, коштів на належне харчування та для оплати проїзду у громадському транспорті , страждає на безсоння. Також ствердив , що посада молодшого наукового співробітника надавала йому певних гарантій відносної матеріальної забезпеченості при виході на пенсію. У зв»язку із звільненням він втратив таку можливість. В зв'язку з втратою роботи позивач втратив нормальні життєві зв'язки, змушений витрачати час на пошуки роботи та походи до центру зайнятості, змушений відмовляти собі в задоволенні багатьох щоденних побутових потреб та звичок, а також обмежувати себе у звичних та необхідних витратах. А тому моральну шкоду завдану незаконному звільненню з роботи оцінює в 20\~000 тис. грн. Просить задоволити його позовні вимоги . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному об»ємі та просив суд такі задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, та суду пояснила, що звільнення позивача відбулося із грубим порушенням законодавства , окрім того рішення про його звільнення є необгрунтованим та незаконним. Окрім того зазначила, що Державною інспекцією України з питань праці 17.05.2017 року винесено припис №13-15-188/1362-1102 на директора Львівської філії УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого [PERSON] А тому, просить суд позов задоволити із наведених у такому підстав. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що вважає викладені в позовній заяві вимоги та наведені обставини необгрунтованими та безпідставними, зважаючи на наступне. Так 23 січня 2017 року директор Львівської філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] отримав наказ № 15-к від 23.01.2017 від Директора ДНУ УкрНДІПВТ ім [PERSON] про необхідність до 27.01.2017 року попередити всіх працівників інституту і філій про зміну істотних умов праці та можливе звільнення за скороченням штату (посади) в результаті упорядкування структури і змін в штатному розписі. 27.01.2017 року працівників Львівської філії ДНУ УкрНДІПВТ ім.Л. [PERSON] було повідомлено під підпис про наступне можливе звільнення у зв'язку зі змінами істотних умов праці. 30 березня 2017 року було проведено звільнення працівників, серед них було звільнено і позивача [PERSON] Тобто ДНУ УкрНДІПВТ як роботодавцем дотримано вимоги ч.1 ст. 492 КЗпП України щодо персонального попередження працівників про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Щодо посилання позивача про те, що йому не було запропоновано Роботодавцем жодної іншої посади та про його переважне право на залишення на посаді молодшого наукового співробітника повідомляю наступне. Згідно із штатним розписом, який введений в дію з 01 січня 2017 року у Львівській філії стверджено штат в кількості 66 штатних одиниць. Зокрема, у штаті було передбачено відділ Лабораторія наукових досліджень, випробування та прогнозування нової сільськогосподарської техніки і технологій», у якому працювало 5 (п'ять працівників). Однак, згідно з штатним розписом введеним в дію з 01.04.2017 року, відбулося скорочення штату працівників, а саме штат затверджено в кількості 60 штатних одиниць. Внаслідок скорочення штату ліквідовано відділ «Лабораторія наукових досліджень, випробування та прогнозування нової сільськогосподарської техніки і технологій» та звільнено його працівників, зокрема і позивача. Окрім цього вакантних посад, на які можна було б перевести працівників відділу Лабораторія наукових досліджень, випробування та прогнозування нової сільськогосподарської техніки і технологій» у Львівській філії НДУ УкрНДІПВТ ім.Л.Погорілого не було. Посади не були запропоновані працівникам у зв'язку з тим, що на момент повідомлення працівників про можливе звільнення (27.01.2017) і до моменту їх звільнення (30.01.2017) не було наявних вільних вакансій, які могли би бути запропоновані працівникам. Таким чином, Львівською філією ДНУ УкрНДІПВТ імені [PERSON] було дотримано законодавчі вимоги щодо персонального повідомлення працівників про наступне скорочення штату, вільних вакансій, на які могли б бути переведені працівники відділу, не було запропоновано у зв'язку з їх відсутністю. Представник відповідача [PERSON] щодо позовних вимог заперечив, додатково повідомив, що лабораторія в якій працював позивач була неакредитована . Щодо виплат які мали бути проведені при звільненні позивача нарахування були проведені вчасно, проте перерахування коштів здійснювала державна казначейська служба, яка такі перерахування здійснила із запізненням. Підтримав письмові заперечення подані до суду. Представники відповідача [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] суду повідомили що вони є працівниками Львівської філії ДНУ УкрНДІПВТ імені [PERSON] , та в судовому засіданні повідомили , що повністю підтримують письмові заперечення щодо позовних вимог позивача, поданих до суду відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача , дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Так, згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Виходячи з ч.1 ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а по справам про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки і такий строк позивачкою не пропущено. Із копії списку працівників, які повідомлені про зміну істотних умов праці та можливе звільнення згідно наказу №3-к від 27.01.2017 року, вбачається що позивача [PERSON] 27.01.2017 року повідомлено про зміну істотних умов праці та можливе звільнення. Із копії наказу ДНУ УкрНДІПВТ імені [PERSON] від 23.01.2017 року №15-к , вбачається що у зв»язку із обмеженим фінансуванням на 2017 рік за програмою КПК ВК 2801050 Міністерства аграрної політики та продовольства України (загальний фонд) (забезпечення на 35%), та враховуючи зростання цін на товари і послуги, потребу коштів на забезпечення рівня оплати праці відповідно до законодавства , начальнику відділу кадрів УкрНДІПВТ імені [PERSON] ([PERSON]Б.) та директорам філій : повідомити до 27.01.2017 року всіх працівників інституту філій про зміну істотних умов праці та можливе звільнення за скороченням штату (посади) в результаті упорядкування структури і змін в штатному розписі . Як вбачається із копії наказу Львівської філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] №3-к від 27.01.2017 року в зв»язку із обмеженим фінансування на 2017 рік за програмою КПК ВК 2801050 Міністерства аграрної політики та продовольства України (загальний фонд) (забезпечення на 35%) , та враховуючи зростання цін на товари і послуги потребу коштів на забезпечення рівня оплати праці відповідно до законодавства , на підставі наказу УкрНДІПВТ імені [PERSON] від 23.01.2017 року №15к вирішено фахівцю ІІІ категорії, [PERSON] повідомити до 30.01.2017 року всіх працівників філії про зміну істотних умов праці та можливе звільнення за скороченням штату (посади) в результаті упорядкування структури і змін в штатному розписі. Як вбачається із копії наказу Львівської філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] №14-к від 28.03.2017 року , в результаті упорядкування структури і змін у штатному розписі, згідно наказів УкрНДІПВТ імені [PERSON] №15к від 23.01.2017 року та Львівської філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] №3-к від 27.01.2017 року вирішено ліквідувати лабораторію наукових досліджень техніко-технологічних рішень у технологіях рослинництва і тваринництва . Фахівцю ІІІ категорії [PERSON]підготувати наказ про звільнення працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України скорочення чисельності працівників. Керівнику фінансово-економічного відділу [PERSON] нарахувати належну допомогу при звільненні працівників. Із копії книги реєстрації наказів ДНУ УкрНДІПВТ імені [PERSON], а саме зазначено, що [PERSON] звільнено з посади молодшого наукового співробітника 30.03.2017 року за ч.1 ст.40 КЗпП України - скорочення чисельності працівників . Виплачено компенсацію за невикористану відпустку 31 календарний день та вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку. Із копії штатного розпису на 2017 рік Львівської філії Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені [PERSON]» станом на 01.01.2017 року всього посад по філії 66. Із копії штатного розпису на 2017 рік Львівської філії Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені [PERSON]» станом на 01.04.2017 року всього посад по філії 60 . Із копії додатку до штатного розпису, який вводиться в дію з 01.04.2017 року введено зміни, що відбулися в даному штатному розписі , а саме : посаду провідного юрисконсульта (вакансія) переведено на 1 оклад, скорочено посаду інженера 1 кат.([PERSON]І.), скорочено посаду завідувача лабораторії ([PERSON]О)., скорочено 2 посади молодшого наукового співробітника ([PERSON],[PERSON]З.), скорочена посада провідного економіста ([PERSON]І.), скорочена посада інженера 1 кат.([PERSON]І.).Введено дві посади тракториста-машиніста на сезонні роботи (в період з 1 липня по 31 жовтня 2017 року). Із копії припису Державної інспекції України з питань праці від 17.05.2017 року вбачається, що інспектором Головного Управління держпраці у Львівській області [PERSON] перевіркою встановлено, що порушено вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпПУ - При звільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган не запропонував працівникам іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, а саме: згідно з наказом №15-к від 29.03.2017 року [PERSON], [PERSON]З, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - звільнено з роботи з 30.03.2017 р., за п.1 ст. 40 КЗпП України (у звязку з скороченням чисельності працівників). Адміністрацією Установи не надано підтверджуючих документів, які б свідчили про пропозиції працівникові іншої роботи на тому самому підприємстві, в установі, організації з одночасним попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці власником або уповноваженим ним органом. - вимог ч. 1 ст. 116 КЗпПУ - При звільненні працівників виплата всіх сум, що належать працівникам від Установи не проводиться в день звільнення, а саме: [PERSON], [PERSON]З, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно з наказом №15-к від 29.03.2017 року- звільнено з роботи з 30.03.2017 р., проте виплату належних їм при звільненні коштів проведено 31.03.2017 року - згідно списку перерахування в банк №8 (зарплата за другу половину березня) та платіжного доручення №27 - проведеного банком 31.03.2017 року; зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки №1 (зарахування заробітної плати за другу половину березня 2017) та платіжного доручення №26 - проведеного банком 31.03.2017 року; зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки №2 (зарахування заробітної плати за 2 половину березня 2017. сп.ф.) та платіжного доручення №94 - проведеного банком 31.03.2017 року. - вимог ч. 1 ст. 117 КЗпПУ - При порушенні термінів виплати належних при звільненні працівникам коштів, не проводиться виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: [PERSON], [PERSON]З, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно з наказом №15-к від 29.03.2017 - звільнено з роботи з 30.03.2017 р., проте виплату належних їм при звільненні коштів проведено 31.03.2017 року - згідно списку перерахування в банк №8 (зарплата за другу половину березня) та платіжного доручення №27 - проведеного банком 31.03.2017 року; зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки №1 (зарахування заробітної плати за 2 половину березня 2017) та платіжного доручення №26 - проведеного банком 31.03.2017 року; зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки №2 (зарахування заробітної плати за 2 половину березня 2017. сп.ф.) та платіжного доручення №94 - проведеного банком 31.03.2017 року, однак даним працівникам при виплаті розрахункових коштів не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В ході перевірки не надано документів, які б свідчили про таку виплату, чим своїми діями порушив ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із копії наказу Львівської філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] №15-к від 29.03.2017 року вбачається, що [PERSON], молодшого наукового співробітника , звільнено з роботи 30.03.2017 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України скорочення чисельності працівників . Виплатити компенсацію за невикористану відпустку 31 календарних днів та вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку . Про що [PERSON] особисто розписався, що ознайомлений з наказом. В порушення вимог ст.49-2 КЗпП України жодної іншої посади керівництвом позивачу [PERSON] запропоновано не було. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений наневизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, в тому числі, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Із копії трудової книжки [PERSON], [INFO] вбачається , що 07.08.2001 року [PERSON] прийнятий на роботу на посаду інженера І категорії в лабораторію картоплярських машин . 30.03.2017 року звільнений з роботи згідно з п.1 ст.40 КзпП України скорочення чисельності працівників. Тобто у позивача був тривалий безперервний стаж у Львівській філії УкрНДІПВТ імені [PERSON]. Як вбачається із копії диплома спеціаліста [PERSON] закінчив у 2006 році Львівський державний аграрний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Механізація сільського господарства» та здобув кваліфікацію інженера-механіка, що повністю відповідає знанням та навикам необхідним для роботи за посадою молодший науковий співробітник. Тобто суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] мав переважне право на залишення на посаді молодшого наукового співробітника при проведенні реорганізації та скорочення штату у Львівській філії УкрНДІПВТ імені [PERSON]. В порушення вимог ст.49-2 КЗпП України жодної іншої посади керівництвом Львівській філії УкрНДІПВТ імені [PERSON] позивачу [PERSON] запропоновано не було. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений наневизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, в тому числі, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. При винесенні наказу №15-к від 29.03.2017 року щодо звільнення [PERSON] з посади молодшого наукового співробітника Львівської філії Державної наукової установи УкрНДІПВТ імені [PERSON], відповідач керувався п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із скороченням чисельності працівників. Однак в порушення вимог ст.ст.42,49-2 КЗпПУ . Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивача виконано з порушенням вимог КЗпП України, у зв'язку з чим зроблене незаконно. Отже, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення позивачу не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні на раніше займаній посаді, зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що день звільнення позивача є 29.03.2017 року, отже слід стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу саме з 30.03.2017 року. Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Кількість днів вимушеного прогулу [PERSON] з 30.03.2017 року 13.07.2017 року 70 днів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призведи до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленумом Верховного Суду України у п. 13 Постанови «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника - сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Оцінюючи докази у справі, суд надає перевагу вказаним письмовим доказам, а саме документам, які містяться в матеріалах справи, оскільки такі підписані уповноваженими особами і достовірність та законність таких у суду сумніву не викликає. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідно із винесенням наказу про звільнення позивача , відповідачем , який незаконно звільнивши позивача з посади молодшого наукового співробітника відповідач завдав позивачу також і моральної шкоди. З часу звільнення позивач постійно переживаю стосовно втрати престижного місця праці, що має надзвичайно велике значення у часи економічної кризи у країні, а також з приводу виникнення скрутного матеріального становища, а саме : відсутності необхідних коштів для сплати комунальних платежів коштів на належне харчування та для оплати проїзду у громадському транспорті, страждає на безсоння. Також позивач ствердив, що посада молодшого наукового співробітника надавала позивачу певних гарантій відносної матеріальної забезпеченості при виході на пенсію. Втратив нормальні життєві зв'язки, змушениі витрачати час на пошуки роботи та походи до центру зайнятості, змушений відмовляти собі в задоволенні багатьох щоденних побутових потреб та звичок, а також обмежувати себе у звичних та необхідних витратах. У зв»язку із звільненням позивач втратив таку можливість. А тому суд приходить до висновку , що позовну вимогу позивача слід задоволити частково та в користь позивача слід стягнути з відповідача 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, враховуючи очевидність порушення прав позивача у зв'язку з прийняттям протиправного наказу про звільнення, із займаної посади [PERSON], приходить до висновку, що є підстави для визнання незаконним звільнення позивача з роботи . Згідно ст.235 КЗпП України, при звільненні працівника без законних підстав,\~ він повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] на посаді молодшого наукового співробітника Львівської філії Державної наукової установи УкрНДІПВТ імені [PERSON] підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved