Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 року орган опіки та піклування в особі виконкому Житомирської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягувати на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка проживає в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначалось, що мати хлопчика [PERSON] померла [INFO], а батько дитини зловживає спиртними напоями, не піклується про дитину, не цікавиться його навчанням, учиняє з сином бійки, не працює, веде аморальний спосіб життя. При цьому обов'язки по утриманню та вихованню дитини взяла на себе двоюрідна бабуся [PERSON] Представники виконкому Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні поданий позов підтримали, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню сина, вказували про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав як такого, що відповідає інтересам дитини. Відповідач в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та думку дитини, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.06.2000 р. (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2013 р. [PERSON], яка являлась матір'ю неповнолітнього [PERSON], померла [INFO]. (а.с.7). Так, позов мотивований тим, що батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а систематична профілактична робота, яка проводилась з батьком дитини суб'єктами соціальної роботи, позитивного результату не дала. Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.02.2016 р. та 18.05.2016 р., складений працівниками служби у справах дітей, фахівцем із соціальної роботи ЦСССДМ проведеного за місцем проживання дитини у [ADDRESS] слідує, що санітарний стан житла задовільний, наявний газ, вода опалення, електропостачання відключено за борги, в приміщенні брудно, речі розкидані, посуд не помитий (а.с.8-9) . Згідно рапорту-характеристики старшого інспектора ЖВП [PERSON] вбачається, що гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за місцем проживання характеризується з негативного боку, зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням сина не цікавиться та в повній мірі не займається (а.с.18). Згідно зі ст.18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КпАП України (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей) згідно постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 08.11.2013 року (а.с. 34). Відповідно до повідомлення ГУНП в Житомирській області №1486/1 від 13.09.2016 року працівниками Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області відносно гр. [PERSON] 09.06.2016 року було складено адміністративний протокол (АП №004555) за ч. 1 ст. 184 КУпАП та 02.11.2016 адміністративний протокол (АП №007061) за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Згідно характеристики учня Житомирського вищого професійного училища-інтернату, [PERSON] слідує, що останній навчається з 01.09.2015 року на державній формі навчання за професією: "Оператор комп'ютерного набору. Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно- обчислювальних машин". Навчається на достатньому рівні. Вказується, що у взаємовідносинах з одногрупниками проявляє нестриманість, некомунікабельність. Різка зміна настрою без явних причин свідчить про нестійку емоційно-регуляторну сферу особистості. Бабуся приділяє значну увагу вихованню [PERSON], підтримує контакт з класним керівником (а.с. 12). Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Так, заслуханий в судовому засіданні [PERSON] вказав, що батько [PERSON] не цікавиться його життям, постійно зловживає алкогольними напоями, матеріальної допомоги не надає. Зазначив, що протягом останніх трьох місяців з батьком не проживає, перебуває на утриманні бабусі, яку в подальшому бажає бачити своїм опікуном. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 08 грудня 2016 року №1129) [PERSON] злісно ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання сина, у помешканні, де проживає сім'я, антисанітарні умови проживання, зручності відсутні, вода, електропостачання відключені за борги. Пенсію по втраті годувальника батько витрачає не за призначенням, на власні потреби, тому виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 39). Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки відносно неповнолітнього сина [PERSON], не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не турбувався про нього, при цьому відсутні докази у підтвердження того, що відповідач цього не робить з поважних причин, тому суд вважає, що [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи, що характер поведінки останнього до сина не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд виходячи з найвищих інтересів дитини вважає виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за нею, до її повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. за дві вимоги немайновогохарактеру.

Outcome: approved