Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2001 року органом приватизації - ВАТ "Півненківський бурякорадгосп", на підставі розпорядження (наказу) №34 від 10.01.2002 року на її ім'я видано свідоцтво про право власності на житло - приватизовану квартиру №2 загальною площею 32,1 кв.м. по вул.Півненко, буд.30 в с.Лісне Тростянецького району Сумської області, на якому 25.02.2002 року Охтирським МБТІ зроблено реєстраційний напис. Зараз вона має намір продати вказану квартиру, але при підготовці документів з'ясувалося, що у вказаному свідоцтві маються необумовлені виправлення, а саме: в номері квартирі (вказано римськими "ІІ"), є сліди виправлення; нечіткість в написанні загальної площі квартири - 32,1 кв.м.; не вірно вказано її прізвище. Оскільки в даний час орган приватизації - ВАТ "Півненківський бурякорадгосп" ліквідовано без правонаступників, виправлення внести неможливо, тому позивач звернулася до суду за даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на приватизовану однокімнату квартиру загальною площею 32,1 кв.м. (жила-12,8 кв.м.), що знаходиться під №2 в будинку №30 по вул.Півненко в с.Лісне Тростянецького району Сумської області. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги її довірителя та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву (а.с.19), в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу слухати в його відсутність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних доказів у справі. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши наявні докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що на підставі розпорядження (наказу) №34 від 10.01.2002 року органу приватизації - ВАТ "Півненківський бурякорадгосп" на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право власносі на житло - приватизовану квартиру №2 загальною площею 32,1 кв.м. в будинку №30 по вул.Півненко в с.Лісне Тростянецького району Сумської області, на якому 25.02.2002 року Охтирським МБТІ зроблено реєстраційний напис (а.с.9,10). В своїх позовних вимогах позивач посилалася на те, що вона має намір продати зазначену квартиру, але при підготовці документів з'ясувалося, що у вказаному свідоцтві та розпорядженні маються граматичні та технічні помилки. Оскільки орган приватизації - ВАТ "Півненківський бурякорадгосп" ліквідовано, неточності в документах викликають у нотаріуса сумнів щодо її права власності на квартиру, тому позивач вважає, що, в порядку ст.392 ЦК України, вона має право пред'явити позов про визнання права власності на вказану квартиру На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано постанову приватного нотаріуса [PERSON] Тростянецького районного нотаріального округу Сумської області від 13.05.2016 року про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу на квартиру [ADDRESS]. Підставою для такої відмови є виявлені граматичні та технічні помилки в правовстановлюючих документах позивача. Суд не погоджується з доводами позивача та не може взяти до уваги вищезазначену постанову приватного нотаріуса як доказ оспорювання чи невизнання права власності позивача. Так, відпоавідно до ст.392 ЦК України, на яку посилалася позивач, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Аналогічні роз'яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", де вказано, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для захисту прав позивача на підставі ст.392 ЦК України, оскільки позивач не надав доказів, що відповідач у справі не визнає чи оспорює право власності позивача на квартиру, або сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Навпаки, як вбачається із заяви, поданої сільським головою Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.19), представник відповідача не заперечує щодо права власності на квартиру за [PERSON] Фактично доводи позивача зводяться до того, що приватним нотаріусом їй відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири, проте така відмова стосується виконання нотарісом своїх обов'язків і не свідчить про оспорення нотаріусом права власності позивача, а свідчить про вчинення останньою, як уповноваженою особою, нотаріальних дій. За положеннями статтей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте в експлуатацію та оформлене (зарєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 ЦК України. Оскільки між сторонами спір відсутній, суд приходить до висновку, що, відповідно до положень ст.ст.15.16 ЦК України, немає підстав для захисту цивільних прав та інтересів, а отже, і немає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed