Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. \~ \~ \~ \~Свої вимоги\~позивач обгрунтовує\~тим,\~що перебували\~з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, 26.04.2013 року від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON]. 24.06.2016 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області шлюб між ним та відповідачем.було розірвано, після розірвання шлюбу донька [PERSON] стала проживати разом із мамою, яка чинить тиск та має негативний вплив на їхню доньку. Позивач вказує, що фактично з самого моменту розлучення у нього із відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, стосовно неможливості його нормального спілкування із донькою. Зазначає, що усі його намагання з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Позивач вказує, що увесь цей час він намагається налагодити нормальний звязок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Позивач посилається на те, що його права як батька є порушеними. Оскільки після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину неможливо, позивач вимушений був звернутися до суду із позовом. Позивач просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою та визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], щотижня в суботу та неділю. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала пославшись на те, що її довірителька відповідач по справі [PERSON] не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з їхньою спільною дочкою [PERSON] та у її вихованні. Пояснила, що [PERSON] не заперечує щодо побачень дитини з батьком, вони і так безперешкодно бачаться, тому просила про задоволення рішення частково та залишення хоча б одних вихідних для побачень матері з дитиною. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради [PERSON] просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та з'ясувавши думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], 26.04.203 року народження вбачається, що батьками дитини є сторони по справі (а.с.8). Із довідки голови ОСББ "Мрія" від 07.08.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: 6-й мікрорайон, 2/16 в м.Нововолинську (а.с.9). Із копії заяви [PERSON] від 06.08.2018 року вбачається, що він звертався до міського голови [PERSON] з приводу встановлення йому способу у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], оскільки він не має можливості бачитись із дитиною яку переховують від нього (а.с.10). Із копії заяви [PERSON] від 21.08.2018 року вбачається, що він звертався до міського голови [PERSON] із повідомленням про те, що [PERSON] з 27.06.2018 року чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], не виконує встановлений графік побачень з дитиною, не дає бачитись та спілкуватись з дитиною, тому просив вжити заходів (а.с.11). \~ \~ \~ \~Як вбачається із листів Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 28.08.2018 року №С-959 та від 16.08.2018р. №С-908 (а.с.12, 13) [PERSON] було роз'яснено, що він уже звертався в 2016 році з питанням щодо визначення йому способів участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] та йому рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 23.11.2016 року №546 яке є чинним і по даний час було визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Та додатково було повідомлено, що служба у справах дітей здійснила візит за адресою: вул. Гагаріна, 21/9, м.Нововолинськ, де проживала малолітня [PERSON] та ними було з'ясовано, що дитина разом із матір'ю [PERSON] на даний час знаходиться за кордоном у [PERSON]. \~ \~ \~ \~Із рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 23.11.2016 року №546 вбачається, що [PERSON] визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO] таким чином: субота та неділя щотижня (а.с.13). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 вересня 1999 року у Нововолинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Волинській області, актовий запис №222 - розірвано (а.с.14). За час перебування у шлюбі в позивача [PERSON] спільно з відповідачем [PERSON] народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с.8, 14). Відповідно до рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2017 року [PERSON] надано дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої громадянки України [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON] та надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в [PERSON] громадянці України [PERSON], [INFO], в супровіді матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на дев'яносто днів з дня набрання цим рішенням законної сили з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню визначеного строку (а.с.15-18). Із заяви [PERSON] від 27.06.2017 року, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області [PERSON] вбачається, що [PERSON] без тиску та примусу дав свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до [PERSON] малолітній доньці [PERSON], [INFO], у супроводі її матері [PERSON], або у супроводі [PERSON] Адама, в період з 24.06.2017 року по 27.06.2018 року (а.с.19). Із карти побуту серії RP9596586 та засвідченого перекладу з польської мови вбачається, що малолітня [PERSON], має дозвіл на тимчасове проживання до 18.07.2019 року за адресою: [PERSON], гміна Хелм, воєводство Люблінське, Хелм, ал.[PERSON], 30 кв.30 (а.с.56-57). Із довідки Хелмського будинку культури м.Хелм від 25.10.2018 року вбачається, що [PERSON] відвідує художній дитячий гурток "Академія малого митця" у Хелмському будинку культури. Із довідки та характеристики дитини Інтеграційного дитячого садочка з іноземними мовами "У каштановому парку" м.Хелм, від 25.10.2018 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою: [INFO], 22-100 м.Хелм відвідує Інтеграційний дитячий садочок з іноземними мовами "У каштановому парку" в м.Хелмі по вул. Любельській з навчального року 2017/2018 по даний час. Відповідно до ч. 2\~ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано\~Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 6\~ст. 7 СК України\~жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 7\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5\~ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6\~статті 19 СК України\~встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. \~ \~ \~ \~Згідно положень\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до\~ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України\~встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. За змістом\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою донькою [PERSON] буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, у зв'язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з донькою, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, стан їх здоров'я і стан здоров'я дітей, їх вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. При цьому суд враховує інтереси дитини, а також інтереси позивача та відповідача та встановлює графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає нормальному її існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також враховує їх стан здоров'я. Так, визначаючи способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO] та визначаючи час на спілкування та її виховання судом враховано бажання матері дитини також проводити час із малолітньою донькою у вихідні дні суботи та неділі, тому з огляду на вищенаведене суд вважає, за необхідне та достатнє не порушуючи принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також враховуючи бажання обох батьків проводити час з їхньою малолітньою донькою [PERSON] у вихідні дні суботи та неділі, призначивши позивачу кожні першу та третю суботу та неділю місяця для його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO], за місцем її проживання, за адресою: [PERSON], гміна Хелм, воєводство Люблінське, Хелм, ал.[PERSON], 30 кв.30. Суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати позивачу [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO]. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом 07 вересня 2018 року не було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. оскільки останній відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від спати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.20). З огляду на зазначене з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~Складання повного тексту рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України було відкладено на десять днів. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial