Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він [PERSON], з 11.04.1995 року по 19.11.2001 року (6 років 7 місяців) виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальностями підземний гірник (з повним робочим днем в підземних умовах), підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування (з повним робочим днем в підземних умовах), підземний машиніст бурової установки (з повним робочим днем в підземних умовах) у Державному виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті імені «Орджонікідзе». З 03.12.2001 року по 05.07.2002 року (7 місяців) виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю підземний машиніст бурової установки (з повним робочим днем в підземних умовах) у ВІДКРИТОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (на шахті «Гвардійська») (а всього я пропрацював у відповідача 7 років 2 місяці). Внаслідок хворобливого стану здоров'я його було направлено на обстеження до клініки державного підприємства "Український НДІ промислової медицини". 15.01.2015 року він був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи. У звязку з цим він був вимушений звільнитися з роботи. Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 15.01.2015 № 065 йому були встановлені 3 (три) професійні захворювання: радикулопітія шийна С6, С7 і попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушенням, периферичним нейросудинним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеня), деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з періартрозом, ліктьових (ПФС першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФС другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. ЛН першого ступеня та нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Відповідно він 7 років 2 місяці працював на ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (правонаступник ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») у шкідливих умовах праці (3 клас) відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27 грудня 2001 р. N 528. ПАТ «ЦГЗК» (останнє місце роботи) організувало розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яке здійснювалося комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. У п. 13 [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2015 року (форма П-4), міститься висновок про наявність на робочому місці шкідливих умов праці 3 класу. У п. 16 [PERSON] розслідування від 12.02.2015 року, міститься висновок про те, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив також профмаршрут з 11.04.1995 року по 05.07.2002 року у Державному виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті «Орджонікідзе» та у ВАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на шахті «Гвардійська» у шкідливих умовах праці. Згідно п. 17 [PERSON] розслідування від 12.02.2015 року, причина виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Тобто, комісія з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у пунктах 12, 13, 16, 17 [PERSON] розслідування від 12.02.2015 року встановила, що причиною виникнення професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 7 років 2 місяці внаслідок моєї професійної діяльності (роботи) на ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» на мій організм впливали шкідливі виробничі фактори. Згідно Довідки МСЕК (серія 12ААА № 003893) від 02.04.2015 року, йому з 16.03.2015 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності та потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Моральна шкода мені заподіяна у результаті втрати частини здоровя, у звязку з роботою у шкідливих умовах праці. Тобто, власник підприємства порушив положення ч.ч. 2, 4 ст. 153 КЗпП України і не забезпечив безпечних і нешкідливих умов праці, що призвело до виникнення у мене 3 (трьох) рофесійних захворювань. Насамперед, завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав та продовжує і далі зазнавати у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказані професійні захворювання. У результаті професійних захворювань у стані його здоровя виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для нього негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних). Фізичний біль та страждання, яких він зазнав та продовжує і далі зазнавати полягають у тому, що кожного дня я зазнаю та терплю: біль у шийному та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у кінцівки, оніміння у лівій нижній кінцівці та у верхніх кінцівках, мерзлякуватість у кистях, синюшність їх, побіління пальців рук на холоді, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднення при ході, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, біль за грудиною. Також, у результаті захворювання у 46 років був порушений його звичайний спосіб життя. У звязку з тим, що він був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи, він був вимушений у віці 46 років звільнитися з роботи. Більш того, у працездатному віці, враховуючи його захворювання, він не тільки не може працювати, але й не може виконувати навіть домашню роботу, яку він виконував до того, як отримав захворювання. Через втрату свого здоровя йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань. Наприклад, у звязку з обмеженням рухів (через моє захворювання) йому кожного дня тяжко навіть самостійно одіватися. І це кожного дня. Крім того, до отримання професійного захворювання, він разом зі своїми друзями, у вільний від роботи час займався рибальством та грав у футбол. Також у вихідні дні він займався бігом для підтримання свого здоровя. Однак, тепер він вже не може разом зі своїми друзями займатись рибальством та грати у футбол. Також він вже не може займатися бігом для підтримання свого здоровя. Після отримання захворювання, він постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими його людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя. Передумовою для поліпшення його стану здоровя є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 46 років, що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання йому моральної шкоди (моральних страждань). Враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди для працівників, які втратили професійну працездатність, повинен бути значно вищим, порівняно з розміром відшкодування моральної шкоди для працівників, які не втратили професійної працездатності, тобто вищим, ніж двісті розмірів мінімальної заробітної плати (243 тис. 600 гривень), він оцінюю заподіяну йому моральну шкоду у сумі 701 тис. 568 гривень виходячи з Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань. Вважає, що вищевказана сума у розмірі 701 568 грн. є справедливою компенсацією за завдану йому моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він вимушений кожного дня зазнавати та терпіти у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказані 3 (три) професійні захворювання. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його [PERSON] користь - 701\~568 гривен, за спричинену моральну шкоду в звязку з втратою здоровя на виробництві та\~судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, звернувшись з заявою про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги свого довірителя та наполягає на їх задоволенні. Представника відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Вважають, що правонаступником всіх прав та обовязків ш.ім.Орджонікідзе є ПАТ ЦГЗК, що підтверджується наступним. 30.12.1998 року між Криворізьким державним залізорудним комбінатом (нині ПАТ «Кривбасзалізрудком») та Відкритим акціонерним товариством «Центральний гірничо- збагачувальний комбінат» (нині ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») було укладено договір оренди державного майна № 1280-14/98. За умовами даного Договору Криворізький державний залізорудний комбінат передав в термінове платне використання цілісний майновий комплекс шахти ім. Орджонікідзе. Згідно до статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. Статтею 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар стає правонаступником прав та обов'язків підприємства відповідно до договору оренди, а у разі оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу - також правонаступником прав та обов'язків підприємствау пов'язаних з діяльністю цього структурного підрозділу. На підставі Наказу ВАТ «Центрального ГЗК» №94 від 28.01.1999р. «Про включення в структуру комбінату ш. ім. Орджонікідзе та згідно до Протоколу спільного засідання керівництва Криворізького державного залізорудного комбінату, ВАТ «Центральний ГЗК», комітетів профспілок, профспілкових організацій шахти ім. Орджонікідзе, керівництва шахти ім. Орджонікідзе від 20.11.1998р. «Про передачу майна шахти ім. Орджонікідзе в оренду ВАТ «Центральний ГЗК», в договір оренди було включено умови, які передбачають переведення працівників шахти, що перебували на обліку, на момент підписання договору оренди до складу ВАТ «Центральний ГЗК» відповідно до ст. 36 КЗпП України. 09.11.2001 року між ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було укладено договір купівлі - продажу №1167-16-01/2001. Вищенаведені обставини про те, що ПАТ ЦГЗК є правонаступником всіх прав та обов'язків вищенаведеної шахти, відповідно до чого відповідальним за відшкодування моральної шкоди позивачу є саме ПАТ ЦГЗК, яке отримало загальний обєм прав та обовязків в тому числі і щодо трудового колективу шахти ім. Орджонікідзе. Крім того, ПАТ «Кривбасзалізрудком» не було залучено до складу комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача. У зв'язку з тим, що [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2015 року складений на підприємстві ПАТ ЦГЗК, тому останнє є підприємством - роботодавцем, на якому шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення професійного захворювання у позивача. А оскільки моральна шкода [PERSON] вже була відшкодована ПАТ «ЦГЗК», то стягнення моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» є безпідставною вимогою та суперечить нормам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, просять суд ухвалити судове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у повному обсязі. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], з 11.04.1995 року по 19.11.2001 року (6 років 7 місяців) працював за спеціальностями підземний гірник з повним робочим днем в підземних умовах, підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, підземний машиніст бурової установки у Державному виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті імені «Орджонікідзе», про що свідчить запис в трудовій книжці а.с.10-15. З 03.12.2001 року по 05.07.2002 року (7 місяців) виконував роботу відповідно до трудового договору працював за спеціальністю підземний машиніст бурової установки у ВІДКРИТОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (на шахті «Гвардійська») а.с.10-15. Суд, прийшов до висновку, що дійсно позивач проробив на підприємстві ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (правонаступник ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») у важких та шкідливих умовах праці - 7 р. 2 міс., що підтверджується відповідними наказами по підприємству, трудовою книжкою позивача та актом розслідування а.с.10-15, 16-19. Відповідно до п.12 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.04.2015 причиною професійного захворювання [PERSON] стала робота на протязі 12 р. 3 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів, з них у відповідача 7р. 2 місяця а.с.17. Позивач працюючи на підприємствах відповідачів підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища а.с.16-19. Згідно наданих позивачем медичних документів встановлено професійні захворювання з 15.01.2015 року - а.с.25-27. На підставі висновку МСЕК від 02.04.2015р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 60% - а.с.20. Посилання відповідача на те, що 09.11.2001 року між ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було укладено договір купівлі - продажу №1167-16-01/2001 та ці обставини свідчать про те, що ПАТ ЦГЗК є правонаступником всіх прав та обов'язків вищенаведеної шахти, відповідно до чого відповідальним за відшкодування моральної шкоди позивачу є саме ПАТ ЦГЗК, суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать юридичним фактам, а саме. У Договорі оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року та Договорі купівлі-продажу № 1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року взагалі нічого не вказується про те, що ВАТ «ЦГЗК» (після придбання майна цілісного майнового комплексу шахти «Орджонікідзе», яке було розташоване за адресою: 50017, м. Кривий Ріг, на земельній ділянці 549 399 м2) стає правонаступником структурного підрозділу ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», а саме шахти «Орджонікідзе». Тобто, вищезазначені Договори не містять інформації щодо правонаступництва (щодо предмету доказування). Навпаки, у п. 6.6. Договору оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року чітко зазначено, що «Орендар не відповідає за зобов'язаннями Орендодавця». Що стосується Договору оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року (який був укладений між Державним підприємством «Криворізький державний залізорудний комбінат» та ВАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»), то слід зазначити що у ньому теж не передбачено ніякого правонаступництва ні прав, ні обов'язків Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат», пов'язаних з діяльністю структурного підрозділу шахти «Орджонікідзе». Також, суд звертає увагу на ту обставину, що майновий комплекс шахти «Орджонікідзе» перейшов у власність ВАТ «ЦГЗК» не на підставі Договору оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року, а на підставі Договору купівлі-продажу № 1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року майна шахти «Орджонікідзе», який був укладений між ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» та ВАТ «ЦГЗК». Крім того, доводи ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» про те, що Договором оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року передбачалося переведення працівників ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (які працювали на шахті «Орджонікідзе») до ВАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», то слід зазначити, що вищезазначений пункт Договору оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року так і не був виконаний обома сторонами. Так, з усіма працівниками (у тому числі і з позивачем), які працювали у ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (на шахті «Орджонікідзе») були розірвані трудові договори тільки у кінці 2001 року у звязку зі скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України, а не у 1999 році і не на підставі ст. 36 КЗпП України (як це передбачалося Договором оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року), про свідчить запис в трудовій книжці а.с.10-15. У трудовій книжці позивача ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» відсутні записи про переведення його з ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» до ВАТ «ЦГЗК» - а.с.13. ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» також не надало до суду у якості належних доказів наказів про переведення позивача у 1999 році до ВАТ «ЦГЗК». Щодо питання правонаступництва, суд вважає, що правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у відособленому підрозділі якого працював позивач - (шахта «Орджонікідзе»), є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» - (шахта «Гвардійська») з наступних підстав. Відповідно до постанови КМУ від 2 березня 1998 р. N 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського "Сірка" та Стебницького "Полімінерал" Львівської області», наказом Міністерства промислової політики України від 29.06.1998 року № 263 Державне виробниче обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», яке з грудня 1999 року, згідно наказу міністерства промислової політики України від 12.07.1999 року № 248, наказом Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром». Згідно спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19.02.2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат», Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» з 01.08.2001 року було перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 04.04.2011 року було перейменовано на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191307 згідно з ЄДРПОУ (далі ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ»). Тобто, спочатку у червні 1998 року Державне виробниче обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», потім у грудні 1999 року було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», а у серпні 2001 року було знову перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке у квітні 2011 року було перейменовано у ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ». Отже, правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (ідентифікаційний код: 00191307), у відособленому підрозділі якого я працював (шахта «Орджонікідзе»), є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191307 згідно з ЄДРПОУ. Крім того, той факт, що ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» є правонаступником усіх прав та обов'язків ДВО «Кривбасруда» підтверджується також тим, що ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» має такий самий ідентифікаційний код (00191307), що і ДВО «Кривбасруда». Правові відносини регулюються наступними правовими актами. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, повязаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є \~ підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди \~за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. \~ Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2015 року (а.с.16-19), виписок МСЕК (а.с.23,24,111), виписок із історії хвороби [PERSON]К.(25-27), суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі (робота і на іншому підприємстві в шкідливих умовах праці), і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 45 000,00 грн. та судові витрати. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial