Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис нотаріуса № 12087 від 15.03.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФКФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» в сумі 15243,37 грн за договором, укладеним між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк» за № 0002-20113-281211 від 28.12.2011 року на відкритті поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, вчинено з порушенням норм чинного закону, в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують наявність та безспірність заборгованості. Про існування зазначеного виконавчого напису вона дізналася в червні 2021 року, у зв`язку з накладення арешту на її пенсійний рахунок в рамках виконавчого провадження, яке відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Фінрезерв плюс" грошових коштів, на підставі виконавчого напису від 15.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12087, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Наталією Станіславівною. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 28.10.2021 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та їх позов задовольнити. Відповідач правом правом на\~участь представника\~у судовому\~засіданні не\~скористався,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~06.09.2021\~року до\~суду надійшла\~заява,\~в якій\~директор ТОВ "ФК "Фінрезерв плюс" Макарчук Г.Ф. просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до п. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання треті особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачкою докази, суд встановив наступне. 28 грудня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №002-20113-281211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] . На день укладення цього Договору банк встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 7000,00 грн (п. 1.2,1.3, Договору). Позивачка стверджує, що в день підписання договору вона отримала 7000,00 грн. з овердрафтом 0,0001%. Строк кредитування 364 дні з правом пролонгації. Наголосила, що свої обов`язки з погашення суми кредиту вона виконувала своєчасно і виконала в повному обсязі. Жодних повідомлень про наявність заборгованості за кредитом від ПАТ «Дельта Банк» позивачеві не надходило. Позивачка стверджує, що після сплати останнього платежу вона особисто приходила в ПАТ «Дельта Банк», щоб пересвідчитись, що не має заборгованості. Консультантом банку було перевірено її рахунок і повідомлено, що свої обов`язки вона виконала в повному обсязі. 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 12087, відповідно до якого з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 002-20113-281211 від 28.12.2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 142/К та 143/К від 26.01.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого відповідно до договору факторингу № 1-30/12 від 30.12.2020 є ТОВ "ФК "Уно капітал", правонаступником якого відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 1-27/01 від 27.01.2021 є ТОВ "ФК "Фінрезерв плюс", яке набуло право Нового кредитора до Боржника за Кредитним договором, стягнуто заборгованість за період з 23.06.2019 по 27.01.2021 в розмірі 15243,37 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3039,06 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 11079,13 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 1125 грн. При цьому за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнута зі стягувача плата в розмірі 150 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 09.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65094923 на підставі виконавчого напису № 12087, виданого 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 15243,37 грн.. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 09.04.2021 року в межах вказаного виконавчого провадження № 65094923 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. В межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 17201,70 грн.. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 18\~ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. В частинах першій, другій статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як вбачається з виконавчого напису, з [PERSON] стягнуто заборгованість за період 23.06.2019 року по 27.01.2021 року, до якої, зокрема, входить заборгованість за відсотками за користування кредитом, штрафами і пенею, загальний розмір якої складає 15243,37 грн.. Позивачем до матеріалів справи долучено засвідчені копії квитанцій за період з 09.11.2016 року по 09.10.2020 року про сплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», яке, відповідно до змісту виконавчого напису нотаріуса, що є предметом спору, було першим правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк», загальної суми заборгованості в сумі 38900 грн. з призначенням платежу: « [PERSON] , Оплата заборгованості за номером справи № 614161825». Разом з тим, відповідачем не надано суду документального підтвердження наявної безспірної заборгованості у відповідача за вищевказаним договором, з відображенням руху коштів по рахунку та з урахуванням здійснених позивачкою платежів, а також доказів надання цього розрахунку нотаріусу. В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України). Також ЦПК України передбачено можливість заявити клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати докази відповідно до статті 84 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів наявності безспірної заборгованості позивача [PERSON] перед відповідачем на момент вчинення виконавчого напису, доказів подання відповідачем нотаріусу повного пакету документів, передбачених нормами діючого законодавства. Також відповідачем, не надано доказів надання нотаріусу договорів та інших документів на підтвердження відступлення прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС». Тобто нотаріусу не подані належні документи, які б підтверджували належним чином права ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» як кредитора у спірному зобов`язанні. Крім того, з копії кредитного договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 002-20113-281211 від 28.12.2011 року, що міститься у матеріалах справи та який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що цей договір не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса в даному випадку є як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із звільненням позивачки від сплати судового збору на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2021 року, судовий збір підлягає стягнення з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved