Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] в м. Києві [PERSON] на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,051 га, кадастровий номер 3221484001:02:021:0126, розташовану на території садового товариства „Жайворонок" Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області. Вказуючи на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,051 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 3221484001:02:021:0126, розташована на території садового товариства „Жайворонок" Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, якою вона володіла на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-КВ № 002564-27208, виданого їй 04 серпня 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1601. Дану земельну ділянку фактично прийняв постійно проживаючий із спадкодавцем на час відкриття спадщини її чоловік - [PERSON]. Проте, юридично оформити право власності на згадану земельну ділянку не встиг, оскільки [INFO] помер. За час життя, на випадок своєї смерті, [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому на момент смерті майно їй - [PERSON] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири та вказаної вище земельної ділянки. При зверненні до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріус відмовила їй у видачі такого свідоцтва в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (Державного акту) на ім'я спадкодавця. Оскільки [PERSON] не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства право на спадкову земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї на ім'я спадкодавця, вона просить суд визнати за нею право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви, в яких просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити (а.с. 63, 64). Представник Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не з'явився та надав письмову заяву від 03.01.2014 року про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 56). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Києві померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 17600, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане 25 вересня 2010 року відділом реєстрації смертей у м. Києві (а.с. 6). На момент смерті [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-КВ № 002564-27208, виданого їй 04 серпня 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1601, володіла земельною ділянкою площею 0,051 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 3221484001:02:021:0126, розташованою на території садового товариства „Жайворонок" Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 вересня 1963 року, виданого виконавчим комітетом Калитянської сільської ради Бориспільського району Київської області, [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 липня 2012 року, виданого Відділом реєстрації смертей у м. Києві, [INFO] у м. Києві помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 13631 (а.с.8). Судом установлено, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON] фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент її смерті вони проживали разом, що підтверджується довідкою № 825 від 06.12.2013 року, виданої ЖБК „Будіндустрія-2" (а.с.28). Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 5-559, яким він прийняв у спадщину квартиру [ADDRESS], у якій вони проживали до дня смерті (а.с.34). 21 грудня 2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого зробив настпуне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON], [INFO] (а.с.11). Після смерті [PERSON] позивач звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримала відмову нотаріусу, мотивовану тим, що для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,051 га, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с/т „Жайворонок" не має правових підстав, оскільки померлий юридично не оформив право власності на вищезазначену земельну ділянку, яку він фактично успадкував після смерті [INFO] своєї дружини - [PERSON] (а.с.5). Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами те, що до смерті [PERSON] набув право на земельну ділянку площею 0,051 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 3221484001:02:021:0126, розташовану на території садового товариства „Жайворонок" Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області в порядку спадкування після смерті [INFO] своєї дружини [PERSON], яка володіла даною земельною ділянкою на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-КВ № 002564-27208, виданого їй 04 серпня 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1601, інших спадкоємців першої черги не має, що підтверджується спадковими справами, то до [PERSON] переходить право власності на земельну ділянку за загальними правилами спадкування. Враховуючи вказане суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивач просила витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved