Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

23 грудня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому із врахуванням уточнень просив суд стягнути з ТОВ "Мостобудівельний загін № 112", (код ЄДРПОУ 22202218, Київська область, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, 2), на користь [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) заборгованість по заробітній платі в сумі 103 093,73 гри., з яких 17 482,83 грн. заборгованість по заробітній платі та 85 610,90 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.10.2013 року по день подання позову до суду 21.12.2019 року. Свій позов обґрунтовував тим, що 11 серпня 2010 року він був прийнятий на посаду охоронника бази дочірнього підприємства ПАТ "Мостобуд" Мостобудівельного загону № 112 на підставі наказу № 218-к від 11 серпня 2010 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці та довідкою від 29 жовтня 2013 року № 27. 25 травня 2011 року дочірнє підприємство "Мостобуд" Мостозагін № 112 реорганізоване шляхом перетворення в ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" на підставі наказу № 66-п. 30 жовтня 2013 року він був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) з посади охоронника бази ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" на підставі наказу № 215-к від 30 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. На день звільнення з ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" відповідач не сплатив нараховану заробітну плату, посилаючись на те, що на підприємстві відсутні кошти. Позивач зазначає, що TOB "Мостобудівельний загін № 112" має заборгованість по сплаті заробітної плати перед ним у сумі 17482 грн. 83 коп. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі, чим порушив права позивача, останній змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач зазначив, що оскільки остаточний розрахунок роботодавцем при звільненні не проведений, вважає, що відповідач повинен сплатити середній заробіток відповідно до ст. 117 КЗпП України за період з дня звільнення - 30.10.2013 р. і по день звернення до суду 21.12.2019 у сумі 85610 грн. 90 коп. та заборгованість по заробітній платі у сумі 17482 грн. 83 коп., що разом складає 103093 грн. 73 коп. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду подана заява про можливість розгляду справи у їх відсутності. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи, що відповідач, який неодноразово і з причин, що не визнані судом поважними, не з`явився в судове засідання, і суд не вбачає підстав для подальшого відкладення судових засідань з причини чергової неявки представника відповідача, враховуючи, що даний спір є трудовим і передбачає скорочені строки розгляду справи, то суд ухвалив дану справу розглянути у відсутності вказаного учасника справи. Разом з тим, даний розгляд не вважається заочним, передбаченим статтею 280 ЦПК України, оскільки від відповідача надійшов відзив. Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши всі аргументи сторін, викладені у позовній заяві та у відзиві, відповіді на відзив, встановив такі обставини і дійшов наступних висновків. Справа як трудовий спір розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав клопотання про розгляд справи у порядку звичайного (не спрощеного) провадження. Разом з тим, враховуючи приписи п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України щодо розгляду трудового спору виключно у спрощеному провадженні, і положення ч.7 ст.277 ЦПК України , якими не передбачено подання стороною клопотання про розгляд трудового спору у порядку звичайного позовного провадження, а також враховуючи, що предметом спору є заробітна плата, що з юридичної точки зору не може розглядатись як особливо складна справа, то суд не вбачив підстав для розгляду справи в порядку звичайного позовного провадження і для призначення підготовчого засідання, тим більше, що сторони мали достатньо часу для подання всіх передбачених процесуальним законом заяв по суті справи, а також наявних у них доказів. 11 серпня 2010 року позивач був прийнятий на посаду охоронника бази до дочірнього підприємства ПАТ "Мостобуд" Мостобудівельного загону № 112 на підставі наказу № 218-к від 11 серпня 2010 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці та довідкою від 29 жовтня 2013 року № 27. (а.с.7-10) 30 жовтня 2013 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) з посади охоронника бази ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" на підставі наказу № 215-к від 30 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. (а.с.9) Згідно довідки № 489 від 11 червня 2020 року про заборгованість заробітної плати станом на 18 травня 2020 року наданої ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" загальна сума заборгованості перед [PERSON] складає 17482 грн. 83 коп. (а.с.57) Із довідки вих. № 485 від 11 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] прийнятий на посаду охоронця ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" наказ № 218 К від 11 серпня 2010 року з посадовим окладом 1395 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Факт невиплати своєчасно заробітної плати та факт непроведення своєчасного остаточного розрахунку зі звільненим працівником відповідач не заперечує, тому суд даний факт вважає встановленим. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку по виплаті зарплати та проведення розрахунку зі звільненим працівником нема. Відповідач не заперечує факту наявності заборгованості із заробітної плати і її розміру і не заперечує затримки розрахунку при звільненні. Просить відмовити в стягненні заробітної плати в сумі 1089 грн. 65 коп., оскільки вважає, що невірно зазначена сума боргу по заробітній платі, і стягнення середнього заробітку, оскільки вважає, що наведений розрахунок протирічить Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї наявної заборгованості по заробітній платі у розмірі 17482 грн. 83 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то суд дійшов таких висновків. Згідно ст.117 КЗпП - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, в редакції Постанови № 542 від 29.07.2015, п.1 у випадку : а) виплати компенсації за невикористані відпустки; є) виплати вихідної допомоги; з) вимушеного прогулу; л) в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. п.2: У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, розписаний у п.8 даного порядку, зокрема нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Враховуючи, що розрахунок повинен був бути проведеним у день звільнення, і не був проведений, то першим днем затримки розрахунку став наступний день, тобто 30 жовтня 2013 року. З довідки ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" від 11 червня 2020 року № 489 про заробітну плату позивача за серпень - вересень 2013 року встановлено, що з 01 серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року фактично відпрацьовано 42 дні, нараховано заробітної плати 2341 грн. 00 коп., середньоденна заробітна плата за відпрацьований час складає 55 грн. 70 коп. Позивачем здійснений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30 жовтня 2013 року по 21 грудня 2019 року, оскільки повний розрахунок до даного часу відповідачем не проведений, виходячи з даних про середню заробітну плату за два місяці до дня звільнення позивача (30 жовтня 2013 р.), таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні склав 85610 грн. 90 коп., кількість днів затримки склала 1537 робочих днів. Підстав для звільнення відповідача від виконання вимог статті 117 КЗпП в даному випадку не встановлено. Відповідач визнає факт затримки розрахунку зі звільненим позивачем. Не встановлено факту ухилення самого працівника від отримання вказаних розрахункових сум. Не виявлено обставин, які б вказували на існування спору щодо вказаних сум і їх розміру станом на день звільнення і станом на день, коли такий розрахунок мав би бути проведений. Не встановлено інших поважних причин затримки розрахунку з працівником, які б могли бути розглянуті як підстава для звільнення відповідача від обов`язку та наслідків, покладених на нього ст.117 КЗпП. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 103 093,73 грн., з яких 17 482,83 грн. заборгованість по заробітній платі та 85 610,90 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.10.2013 року по день подання позову до суду 21.12.2019 року.

Outcome: approved