Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "ПЛАТИНУМ БАНК" та відповідачем було укладено Кредитний договір № 140/2873ВРL2. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору (п.п. 1.1, 1.2) Банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 71391,039999999994 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 01.12.2014 року, процентна ставка становить 33 % річних. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору Банк надав відповідачу кредит в вигляді грошових коштів, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 01.12.2014 року. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов'язання - припинив вносити платежі, передбачені умовами Кредитного договору як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором станом на 28.04.2014 року в сумі 58420,58 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 33209,53 грн., заборгованість по відсоткам - 5441,19 грн. заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції - 11545,86 грн., заборгованість по комісії - 8224,00 грн. 28.04.2014 року Публічне акціонерне товариство "ПЛАТИНУМ БАНК" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір про відступлення прав вимоги № 20140428-Г. Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічного акціонерного товариства "ПЛАТИНУМ БАНК", включно і до відповідача [PERSON] Зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язань, стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати у відповідача суму боргу в порядку позовного провадження, оскільки між сторонами цивільно-правовий спір. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 58420,58 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. У судове засідання представник позивача не з'явився, але завчасно надав суду клопотання, яким просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслано відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Вважає, що відповідач належним чином виконував умови кредитного договору, про що свідчать надані ним квитанції про сплату кредиту. Також просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж відповідачем був здійснений у січні 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2017 року. Заслухавши пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією Кредитного договору № 140/2873ВРL2 від 01.12.2011 року, згідно якого між Публічним акціонерним товариством "ПЛАТИНУМ БАНК" та відповідачем був укладений договір зі страхуванням життя позичальника, на підставі якого у тимчасове користування на умовах Банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 71391,039999999994 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 01.12.2014 року, процентна ставка становить 33 % річних. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору Банк надав відповідачу кредит в вигляді грошових коштів, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 01.12.2014 року. Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору, банк формує графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, комісії з надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту, ості всіх супутніх послуг та ін. Пунктом 2.5. кредитного договору визначено, що перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 24 по 29 число кожного місяця включно. Пункт 2.8. кредитного договору встановлює, що погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 5506,00 грн. 28.04.2014 року Публічне акціонерне товариство "ПЛАТИНУМ БАНК" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір про відступлення прав вимоги № 20140428-Г. Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічного акціонерного товариства "ПЛАТИНУМ БАНК", включно і до відповідача [PERSON] Отже, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу. В той же час, виходячи зі змісту ст.610 ЦК України, стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором можливе, якщо з його сторони дійсно відбулося порушення умов договору щодо своєчасної сплати кредиту. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Це означає, що позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, повинен довести суду наявність обставин, якими позовні вимоги обґрунтовуються, оскільки лише на припущеннях судове рішення ґрунтуватися не може. У даному випадку позивач не надав суду жодного доказу наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, здійснений ним розрахунок заборгованості не є розрахунком, а містить лише загальні суми тіла кредиту, відсотків, комісії та штрафні санкції без зазначення періоду виникнення такої заборгованості, чи здійснював відповідач платежі та в який період. Представник відповідача в свою чергу проти задоволення позовних вимог заперечував та надав суду копії квитанцій в підтвердження факту належного виконання ним умов кредитного договору. Крім того, вказував на той факт, що останній платіж на користь ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" було здійснено відповідачем 27 січня 2014 року, що підтверджується квитанцією №241859118, і тому строк позовної давності повинен рахуватися саме з цієї дати. Також представником відповідача була подана заява про застосування позовної давності, яку суд вважає обґрунтованою. Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Виходячи зі змісту ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч.1 ст.261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне в'язання мало бути виконане. Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми тентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З огляду на те, що умовами Кредитного договору, а саме графіком повернення Кредиту встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі №6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-54цс15, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як зазначено у ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. У даному випадку строк дії договору про надання споживчого кредиту спливає 01 грудня 2014 року, відповідач здійснив останній платіж у січні 2014 року і саме з цього часу повинен обчислюватися трирічний строк позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed