Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

15.07.2014 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.07.2004 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Рамкову угоду № Кр-1053/07.04 на підставі якої позивач встановив позичальнику ліміти умов кредитування: ліміт кредитування-еквівалент 30000,00 доларів США; ліміт строку кредитування 60 місяців. 28.05.2008 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди, відповідно до якого Рамкова угода була викладена в новій редакції та змінені ліміти умов кредитування: ліміт кредитування-еквівалент 100000,00 доларів США; ліміт строку кредитування 120 місяців; максимальний розмір процентів 40 % річних. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 28.05.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 11.06.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 30.07.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 05.09.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 25.09.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. На забезпечення зобов'язань відповідача [PERSON] за Рамковою угодою № Кр-1053/07.04, 28.05.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № Кр-1053/07.04-ДП1, згідно якого поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Згідно п.10.2 Рамкової угоди, при порушенні встановлених договором строків погашення грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених, але не менше ніж 15 грн. за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Позивач свої обов'язки перед відповідачем за Рамковою угодою та договорами про надання траншів виконав у повному обсязі. Однак, відповідач [PERSON] допустив порушення грошових зобов'язань. Пунктом 8.2.1. Рамкової угоди позивачу надано право вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю 3 банківські дні. Згідно п.8.6 Рамкової угоди у випадку існування заборгованості позичальника тривалістю більш ніж 30 календарних днів, позичальник зобов'язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту, виданого на підставі Кредитного договору, по якому існує прострочення, не пізніше ніж через 3 банківські дні з моменту настання тридцятого календарного дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. Заборгованість відповідача перед позивачем згідно з розрахунком на 26.06.2014 року складає 440930,69 грн., де борг по капіталу складає 17060,54 доларів США, борг по процентах складає 1331,11 доларів США, борг по процентах за фактичне користування простроченим капіталом складає 1803,39 доларів США, пеня складає 200715,09 грн. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості в розмірі 440930,69 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою в котрій зазначив, що дійсно 13 червня 2004 року між «ПроКредит Банком» і ним було укладено рамкову угоду № Кр-1053/97.04, згідно з яким я маю право на отримання креди-тів траншами на загальну суму до 30 тисяч доларів США. 28 травня 2008 року між «ПроКредит Банком» і ним укладено договір № 1 про внесення змін до рамкової угоди № Кр-1053/97.04 від 13 червня 2004 року в ко-тором були змінені граничні суми кредиту за рамковою угодою та зміни усунені умови кредитування. 28 травня 2008 року між Банком Про Кредит» і ним був укладений договір про надання траншу №9.7292/№ Кр-1053/97.04. Згідно з умовами вказаного договору йому видано кредит у сумі 10000 доларів США. 11 червня 2008 року між Банком Про Кредит» і ним був укладений договір про надання траншу №9.7292/№ Кр-1053/97.04. Згідно з умовами вказаноного договору йому було видано кредит у сумі 10000 доларів США. 30 липня 2008 року між Банком Про Кредит» і ним був укладений договір про надання траншу №9.7292/№ Кр-1053/97.04. Згідно з умовами вказаноного договору йому видано кредит у сумі 5000 доларів США. 5 вересня 2008 року між Банком Про Кредит» і ним було укладено договір про надання траншу №9.7292/№ Кр-1053/97.04. Згідно з умовами договору йому видано кредит у сумі 5000 доларів США.25 вересня 2008 року між Банком Про Кредит» і мною був укладений до-говір про надання траншу №9.7292/№ Кр-1053/97.04. Згідно з умовами зазначеного договору йому видано кредит у сумі 10000 доларів США. Разом 5 траншами на підставі додаткового договору до рамковою угодою у «ПроКредит Банку» ним було отримано кредит в сумі 40000 доларів США. При цьому була встановлена процентна ставка в розмірі 20% річних. Він в погашення кредиту сплатив 48650,13 доларів США. Просить суд визнати кредитний договір № 1 про внесення змін в рамкову угоду від 13 червня 2004 року, 28 травня 2008 року, 16 червня 2008 року, 30 липня 2008 року, 5 вересня 2008 року та 25 вересня 2008 року між ним та банком недійсними та стягнути з банку на його користь 8650,13 доларів США , що в еквіваленті становить 116690,25 грн. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, вимоги підтримує та не проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі за первісним позовом в судове засідання не зґявились про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень на зустрічну позовну заяву суду не надали. Представник відповідачів за первісним позовом - [PERSON] в судове засідання не зґявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просив суд в задоволені первісного позову відмовити , а зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що первісний позов задоволенню е підлягає, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з кредитного договору, який був укладений 13.07.2004 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] № Кр-1053/07.04, позивач встановив позичальнику ліміти умов кредитування: ліміт кредитування-еквівалент 30000,00 доларів США; ліміт строку кредитування 60 місяців. 28.05.2008 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди, відповідно до якого Рамкова угода була викладена в новій редакції та змінені ліміти умов кредитування: ліміт кредитування-еквівалент 100000,00 доларів США; ліміт строку кредитування 120 місяців; максимальний розмір процентів 40 % річних. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 28.05.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 11.06.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 30.07.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 05.09.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В забезпечення виконання умов Рамкової угоди між позивачем та відповідачем 25.09.2008 року було укладено договір про надання траншу № 9.7292/Кр-1053/07.04, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк користування 36 місяців, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 20 % річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. На забезпечення зобов'язань відповідача [PERSON] за Рамковою угодою № Кр-1053/07.04, 28.05.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № Кр-1053/07.04-ДП1, згідно якого поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Згідно п.10.2 Рамкової угоди, при порушенні встановлених договором строків погашення грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених, але не менше ніж 15 грн. за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. У відповідності зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому в договорі була закладена пеня в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки. Зазначена фінансова санкція є дискримінаційним і суперечить чинному законодавству України, виходячи з вимог законодавства України, розмір пені повинен становити 0,036% в день. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пере-вання продукції споживачу не надається інформація для здійснення свідо-тельного вибору: продукція-будь-які виріб (товар), робота чи послуга, які виготов-пичуються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Угоди, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відпові-ності за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Абзац 3 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що умови договору, що обмежують права споживача порівнянно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо в результаті застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони повинні бути відшкодовані винною особою у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 п. 2. ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або неоднозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Так, кредитний договір (надання інформації перед укладанням його, його подальше виконання) підпадає під поняття договору, згідно з яким надається певна банківська послуга на отримання іншою стороною матеріальних благ, поки укладається між фізичною особою зі споживчою метою, з однією сторони, та юридичною особою, яка надає подібні послуги у публічному порядку (невизначеному колу осіб) під час здійснення ним підприємницької діяльності, з іншого боку. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Листом Національного Банку України від 16.06.2007 р. N 40-117/2093-6134 Національ-ний банк додатково зазначив необхідність застосування банками приписів ЗУ «ПРО захист прав споживачів» навіть до видання постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 « Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вар-тості кредиту ». Тобто цим листом НБУ зазначив банкам, безумовне виконання Закону України «Про захист прав споживачів» банки повинні були робити ще з 2005 року, а ця постанова має на меті лише встановлення єдиного порядку предоставленя інформації при укладанні кредитних договорів. Тобто навіть без її існування в обов'язки банків було застосування вищезазначеного закону при кредитуванні споживачів фінансових послуг. Листом від 19.01.2006 р. N 18-112/219-637 «Про застосування в банківській діяль-ності Закону України" Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" НБУ також направив банки на виконання Закону України« Про захист прав споживачів». Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, метушні-кающих з кредитних правовідносин, необхідно також якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Так, згідно з договором: Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або дру-гим фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; - Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір добиватися ревается придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, не пов'язаних з підпри-нимательской діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; - Продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, ви-полняются чи надаються для задоволення суспільних потреб. Так, надання коштів за вказаним договором, відповідає всім ознакам споживчого кредиту, а саме: відповідач є банком; а [PERSON] споживачем, так як є фізичною особою, купує продукцію для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов ґ язків найманого працівника; продукція купується є кредит, який є предметом договору, відповідає ознакам продукції передбаченим ЗУ «Про захист прав споживачів», правовідносини, породження яких є метою договору, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Листом НБУ N 40-117/2093-6134 від 16.06.2007 року "Про окремі питання прак-тичного застосування Правил надання банками України інформації спожива-лю про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" зазначив наступне: " метою розробки Правил (20541-07) було встановлення єдиного для усіх банків порядку надання споживачу повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту. Листом від 19.01,2006 N 18-112/219-637 (у-637500-06) Національний банк Ук-раїни звертав увагу банківської спільноти на необхідність врахування банками в сво-їй кредитній політиці вимог статті 11 Закону України "Про захист прав спожива-чів" (1023-12). Зокрема наголошувалося на необхідності перегляду діючих форм кредитних договорів. Разом з тим зверталася увага банків на можливість виникнення в їх діяльності певних ризиків під час укладення та виконання договорів про споживчий кредит з фізичними особами, які обумовлені нор-мами статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів". Виходячи з цього, укладаючи кредитний договір Банком повністю проігноровані вимоги ЗУ "Про захист прав споживачів" та інших нормативно-правових актів, що не виконані викладені вище зобов'язань-ва. Крім того, відповідно до частини другої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Підлягають безумовному виконанню при наданні банками споживчих кре-кредитів також приписи ст. ст. 19, 20 ЗУ "Про захист прав споживачів". Таким чином, відповідач не повідомив [PERSON] у письмовій формі про кредитні умови, чим порушив преамбулу, п. 2. ст. 11, ч. 1, 2, 4, 5 ст. 18, п. 2 ч. 2. ст. 19, ст. 21 ЗУ "ПРО захист прав споживачів"; «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затвердженим постановою НБУ від 10.05,2007, № 168.; П. 1. Ст. 230, ст. 632 ЦК Ук-раїни ; лист НБУ N 40-117/2093-6134 від 16.06.2007; Абзац 3 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Крім того, у кредитному договорі не зазначено, як того вимагає п. 2 ст. 11 ЗУ «ПРО захист прав споживачів» про форми забезпечення кредиту, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями спожи-теля; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків, про державних субси-диях, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач мо-жет отримати більш детальну інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування та іншу інформацію за кредитом встановленої ЗУ "ПРО захист прав споживачів". 2.1. і п. 8.6., які містять застереження про ознайомлення заемщи-ка з інформацією за кредитом у відповідності з ЗУ "ПРО захист прав споживачів" не може сприйматися як реальність, оскільки порядок ознайомлення не дотримані і під-сі позичальника на будь-яких інформативних листах Банку з кредитування відсутні. Згідно з п. 2,3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання. П. 3 «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення вико-нання». Тобто банк встановив своє право на різну неустойку, однак, юридична відповідальність - це форма впливу на порушників, реакція держави на допу-захищені порушення правових норм, на посягання на соціальний інтерес суспільства, права особи. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності - цивільно-правового. Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення-шення. Таким чином, п. 10.2. і п. 10.3 кредитного договору не відповідає правових підстав для одночасного стягнення пені та штрафу за порушення грошового зобов'язання, тобто подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім цього, розмір і порядок сплати пені суперечить чит ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання де-ніжних зобов'язань», згідно з яким, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Крім цього, п. 4.4. Договору, встановлено право банку нараховувати відсотки на прострочені платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в мо-мент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, тягне за собою визнання договору недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недей-ствительность договору щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодек-сом. У параграфі 6 глави 49 ЦК України не передбачено інших негативних наслідки-вій визнання недійсним основного зобов'язання, забезпеченого договором застави (іпотеки), як визнання недійсним і додаткового зобов'язання. Оскільки недійсність основного зобов'язання - кредитного договору викликає недійсність договорів щодо його забезпечення-договору поруки та іпотеки, то вони також повинні бути визнані недійсними, оскільки не підлягає забезпеченню недійсне зобов'язання. [PERSON] в погашення кредиту сплачено відповідачу 48650,13 доларів США, сле-послідовно при визнанні угоди недійсною відповідач зобов'язаний мені повернути 8650,13 доларів США, що за курсом НБУ складе 116690,25 грн. На підставі ст. 3,14,213,226, 224,226 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів» ст.. 548,549,628 ЦК України, суд,-

Outcome: dismissed