Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] «Лізингова компанія «Еталон», у якій просить визнати договір фінансового лізингу №004933 укладеного 12.12.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та нею [PERSON] недійсним. Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»(код ЄДРПОУ 38865527, м. Київ -133, вул. Кутузова,18/7,к.613) на її користь, майно набуте на виконання Договору фінансового Лізингу № 004933 укладеного 12.12.2016 року, а саме грошові кошти у сумі 50 000грн ( п'ятдесят тисяч грн.). Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (код ЄРДПОУ 38865527, м. Київ -133, вул.Кутузова,18/7,к.613 ) на її користь судові витрати. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 12.12.2016 року між ним та ТОВ «ЛК «Еталон» був укладений договір № 004933 фінансового лізингу з додатками. Відповідач, надаючи зазначений вид послуг, порушив норми ЦК України, а також його права споживача, уклавши зі ним договір шляхом надання недостовірної інформації, порушення права споживача відповідачем полягало у недотриманні форми договору та приховуванні останнім інформації про те, що договір лізингу має бути посвідчений нотаріально, вважає, що повинні бути застосовані наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України в той час як її було запропоновано для підпису договір у простій письмовій формі, якби вона володіла цією інформацією, то не уклала би договір з відповідачем. Предметом лізингу укладеного з нею є автомобіль - наземний самохідний транспортний засіб, який відповідач зобов'язався передати їй у користування за плату на певний строк. На виконання договору при його укладанні нею було сплачено на користь відповідача 50 000 грн. Окрім того, вказує, що в умовах договору порушено принцип рівності сторін договору. Позивач [PERSON] не зявилася в судове засідання, але подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 004933 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: автомобіль марки Renault Sandero Stepway (а.с. 11-17). Відповідно до квитанції від 12 грудня 2016 року(а.с.22), [PERSON] сплатила [PERSON] "Лізингова компанія "Еталон" грошові кошти в сумі 50 000 гривень. Призначення платежу у квитанції зазначено як "оплата згідно Договору Фінансового Лізингу № 004933 від 12.12.2016р." Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові №6-2766цс15, яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 12.12.2016р. № 004933 укладений між [PERSON] та [PERSON] "Лізингова компанія "Еталон", нотаріально посвідчено не було, а отже такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За таких обставин, суд вважає, що до нікчемного правочину - Договору Фінансового Лізингу № 004933 від 12.12.2016р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] "Лізингова компанія "Еталон", необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України. Враховуючи вищевказану норму, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім платіж на користь відповідача в сумі 50 000 гривень. В силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial