Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У червні 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Денисенко О.П. звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.10.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8989 про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» з позивача заборгованості по кредитному договору б/н від 25.01.2011 року, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», за період з 25.01.2011 року по 31.08.2016 року, у сумі 28 062,79 грн. та 1700, 00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. У даному виконавчому написі зазначено, що сума, яка підлягає стягненню становить 28 062,79 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 8 000,00 грн., за відсотками - 17 226, 47 грн., пеня та комісія - 1 500,00 грн. Позивач вказує, що даний виконавчий напис був скерований відповідачем на примусове виконання у Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 02.10.2018 року, державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57279737 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства України, а саме: Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. №1172. Зазначає, що виконавчий напис вчинено за обставин пропущення банком строків позовної давності, так як згідно з виконавчим написом №8989 від 20.10.2016 року стягнення здійснюється за період з 25 січня 2011 року по 31 серпня 2016 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також зазначає, що подані банком документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати виконавчий напис № 8989 від 20 жовтня 2016 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 січня 2011 року у розмірі 29 762,79 грн таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.25). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місцезнаходження відповідача. 04.09.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач в повному обсязі не визнає позовні вимоги та просить їх відхилити з огляду на наступне. Відповідно укладеного договору №б/н від 25.01.2011 року [PERSON] отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис позивача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно укладеного договору позивач з метою отримання доступу до кредитних коштів отримав від банку кредитні картки [NUMBER] (10/14), та [NUMBER] (07/16) й [NUMBER] (07/18) з 25.01.2011 р. Позивачу встановлено кредитний ліміт на кредитну карту в сумі 500 грн., котрий 28.01.2014 року збільшено до 8000 грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості та виписку по рахунку. Позивач скористався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком про заборгованість, отже позивач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг. У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.08.2016 року мав заборгованість 26726,74 грн., що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком боргу. У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитним лімітом, що підтверджується розрахунком боргу. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»: оригінал кредитного договору, котрий складається з договору, що наданий нотаріусу, Заяви-анкети позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; Умов та Правил надання банківських послуг й Тарифів Банку, що розміщені на загальнодоступному офіційному сайті Відповідача (https://privatbank.ua): засвідчена стягувачем виписка-розрахунок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості, вимога про усунення порушень, доказ направлення вимоги Позичальнику. Додатково зазначає, що сторони договору від 25.01.2011 року також погодили істотні умови договору, а саме процентну ставку за користування кредитом в розмірі 30% річних або 2,5% на місяць, та пеню в розмірі базова процентна ставка за договором/30+1% від заборгованості але не менше 30 грн. на місяць. Щодо строку за котрим здійснюється стягнення на виконавчим написом вказує, що оскільки сторони не погодили строк повернення боргу по кредитному договору від 25.01.2011 р., то й відповідно ст. 530 ЦК України строк виконання зобов`язання має відраховуватись з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень, що направлена на адресу позивача 04.10.2016 р. цінним листом зі трек-кодом 4950100895679, й саме з 04.10.2016 р. має відраховуватись трирічний строк звернення до нотаріуса. Отже, відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за період з 25.01.2011 р. 31.08.2016 р., а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. Стосовно безспірності заборгованості вказує, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме: кредитний договір №б/н від 25.01.2011 р., що складається з Заяви-анкети позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов та Правил надання банківських послуг й Тарифів Банку, що розміщені на загальнодоступному офіційному сайті Відповідача (https://privatbank.ua); засвідчена стягувачем виписка-розрахунок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вимога про усунення порушень, доказ направлення вимоги Позичальнику, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. 21.09.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої представник вказує, що викладені у відзиві на позовну заяву факти та обставини вважає необгрунтованими, та такими, що не спростовують доводів позовної заяви. Зазначає, що 25 січня 2011 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк» «Приватбанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б\\н. 20.10.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8989, на виконання кредитного договору б/н від 25 січня 2011 року, що укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк» «Приватбанк», який є правонаступником Закритою акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк». Вказує, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до нотаріуса не було надано всіх необхідних документів які підтверджують безпірність заборгованості, окрім того ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було направлено на адресу позивача жодного листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань. Крім того вказує, що вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не врахував, що станом на 11.02.2020 року Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву б/н від 25.01.2011 (а.с. 12,13). 20.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., на підставі статті 34 ч. 1 п. 19, ст.ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зроблено виконавчий напис про звернення стягнення грошових коштів у сумі 29762 грн 79 коп з гр. [PERSON] які є її боргом за кредитним договором №б/н від 25.01.2011 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», сума стягнення складає: залишок заборгованості за кредитом - 8000,00 грн., залишок заборгованості за відсотками - 17 226,47 грн., пеня та комісія - 1500,00 грн, штраф - 1336,32 грн., що становить 28062, 79 грн. та витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн (а.с.14). Згідно з постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Палій Ю.О. від 02.10.2018 відкрито виконавче провадження №57279737 з виконання виконавчого напису №8989 виданого 12.10.2016 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бандар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 29762,79 грн (а.с.15). Відповідно до постанови головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном В.В. від 10.03.2020 виконавчий напис №8989 виданий 12.10.2016 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бандар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 29762,79 грн повернуто стягувачу (а.с.16). Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Зважаючи на те, що виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, у зв`язку з чим виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», необхідно стягнути на користь позивача 840,80 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved