Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 21.09.2007 року, серії ЯБ № 064510 їй належить земельна ділянка площею 7,40 гектара, що розташована на території Миколаївської сільської ради Херсонської області. На зазначену земельну ділянку 12 серпня 2008 року ФГ „Любисток" в особі голови Кролевецького В.С. складено договір оренди та проведено відповідну реєстрацію у Великолепетинському районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельних ресурсах, строком на 10 років. Однак зазначений договір вона не підписувала, дані її паспорта та місце проживання вказані не вірно, свої згоди на користування не давала, а навпаки намагалась вирішити з відповідачем питання про повернення земельної ділянки, оскільки умови договору з нею не обговорювалися, підпис у договорі вона не ставила. Відповідач всіляко ухиляється від зустрічі та переговорів, самовільно користувався земельною ділянкою до грудня 2012 року. 21.08.20І2 року рішенням Великолепетиського районного суду її позов про розірвання договору оренди землі задоволено. На підставі п. 9 Договору оренди землі від 12.08.2008 року самовільно зобов'язався сплачувати їй щорічно орендну плату в розмірі 1804,98 грн. Окрім орендної плати вартість земельної ділянки мала бути проіндексована - відповідно до ст. 23 Закону України "Про плату за землю" та постанови Кабінету Міністрів України за № 783 від 12.05.2000 р. та умов договору оренди, розраховуватись повинна від нормативної грошової оцінки землі у розмірі 193338,69 грн. Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталась до ФГ «Любисток» з вимогою провести відповідні розрахунки та сплату орендної плати на її користь згідно з умовами чинного законодавства України але отримувала відмови. 20.12.2012 року вона отримала від Відповідача грошовий переказ у сумі 2273,00 грн. Ч. 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особі, якій спричинені збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода), як спосіб захисту прав на земельну ділянку шляхом відшкодування заподіяних збитків регламентує й ст. 152 Земельного кодексу України. Пунктом 4 ст. 22 ЦК України встановлено право особи, якій завдано шкоди, вимагати виходячи з обставин справи відшкодування шкоди і в інший спосіб. Тим самим їй завдано матеріальну шкоду, спричинену неправомірними діями по незаконному утриманні у себе її земельної ділянки у розмірі 20885,76 грн., розраховану на підставі Постанови КМУ № 963 від 25.07.2007 року „Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу" та бездіяльністю з боку ФГ «Любисток» щодо сплати грошових коштів у розмірі 3-% річних від нормативної грошової оцінки вартості землі, і складає 3995,18 грн. Після підписання договору оренди Відповідачем вона не використовувала та не могла використовувати земельну ділянку за призначенням для ведення сільського господарства, у зв'язку з знаходженням земельної ділянки у Відповідача, тому не отримувала з неї дохід, та вважає, що своєю бездіяльністю Відповідачем її введено в оману щодо дійсних намірів на укладання, реєстрацію та виконання умов договору оренди. Після винесення рішення про розірвання договору оренди землі від 21.08.2012 року розмір упущеної вигоди у вигляді не отриманої орендної плати у 2013 році склав 479,42 грн. Позивач просить суд: стягнути з ФГ «Любисток» на її користь 3995,18 грн. - матеріальної шкоди завданої не сплатою орендної плати, згідно нормативної грошової оцінки землі; стягнути з ФГ „Любисток" на її користь 20885,76 грн. - матеріальної шкоди завданої незаконним утриманням у себе її земельної ділянки; стягнути з ФГ „Любисток" на її користь 479,42 грн. - упущеної вигоди, а також судовий збір у розмірі 229,40 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Головінов В.В. позов не визнав, вважає його не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. За 2008-2012 роки заборгованість з орендної плати відсутня, додаткові угоди до договору щодо збільшення розміру орендної плати за вказані роки не укладалися, а на даний час згідно рішення суду від 21.08.2012 року Договір оренди землі - розірвано. Просить суд у задоволення позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 21.09.2007 року, серії ЯБ № 064510 позивач є власником земельної ділянки площею 7,40 гектара, що розташована на території Миколаївської сільської ради Херсонської області. Так, 12.08.2008 року між [PERSON] та ф/г «Любисток» в особі голови Кролевецького Василя Самуїловича було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України при земельних ресурсах» за № 4АА 002200-04-08-717-00037. Згідно ст. 90 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки має право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, тощо. Згідно ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного Кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди є: об»єкти оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови і строки передачі земельної ділянки орендодавцю та інші. Землекористувач зобов»язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди землі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і саме після державної реєстрації договір оренди набирає чинності. Лише після цього у орендодавця відповідно до ст. ст. 13, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. 792 ЦК України виникає право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати у розмірі визначеному договором. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Позивач [PERSON] з 2008 по 2012 рік отримувала орендну плату за землю, та лише у 2012 році звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, а не визнання договору не дійсним. Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21.08.2012 року справа № 2103/731/2012 року саме розірвано, а не визнано недійсним, договір оренди земельної ділянки від 12.08.2008 року, який був укладений між [PERSON] та фермерським господарством «Любисток» в особі голови Кролевецького Василя Самуїловича, зареєстрований у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 12.08.2008 року за № 4 АА 002200-04-08-717-00037. Згідно Указу Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних часток (паїв)» з 2008 року запроваджено збільшення розміру плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток поїв у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до закону нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але п. 13 Договору оренди землі укладеного між [PERSON] та фг "Любисток" розмір орендної плати переглядається один раз на рік. Пунктом 36 Договору оренди землі передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Крім того, Указ Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних часток (паїв)» носить рекомендаційний характер. Позивачем заявлено у позові та згідно пояснень наданих нею у судовому засіданні вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо збільшення розміру орендної плати, але вказані обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не підтверджуються жодними письмовими матеріалами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивачем не надано до суду доказів щодо укладення додаткової угоди між сторонами за 2008-2012 роки, щодо зміни розміру орендної плати, натомість платіжними відомостями про виплату орендної плати за 2008-2012 роки підтверджується, що ФГ «Любисток» на протязі вказаних років [PERSON] сплачувалася орендна плата згідно умов договору, яку вона приймала не зважаючи на її твердження, про те, що вона не укладала вищевказаного договору оренди. Також, позивачем не обґрунтована сума матеріальної шкоди, яка розрахована згідно Постанови КМУ №963 від 25.07.2007 року "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної в наслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу", так як позивачем не доведено самовільне зайняття відповідачем її земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні цивільного позову [PERSON] до ФГ «Любисток» в особі голови Кролевецького Василя Самуїловича про стягнення матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі, як у необґрунтованому.

Outcome: dismissed