Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" звернулося до суду із позовом, в якому вказує, що йому на праві користування належить земельна ділянка, площею 6,0809 га., розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, в контурі поля № 196, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 липня 2015 року, близько 14 годин 00 хвилин, [PERSON] незаконно, керуючи комбайном "Нива", скосив ячмінь на частині вказаної ділянки, площею 5,5 га., чим заподіяв Товариству з обмеженою відповідальністю "Терра" матеріальний збиток на суму 44294 гривні 25 копійок. В позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 44294 гривні 25 копійок в рахунок відшкодування завданої шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що вищевказана земельна ділянка належить на праві власності його родичам [PERSON] та [PERSON], і він, на підставі усної домовленості з вказаними особами, використовує вищевказану земельну ділянку протягом декількох років. Весною 2014 року йому від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" [PERSON] стало відомо, що вказана ділянка не належить його родичам, а належить іншій особі. Весною 2015 року він вказану земельну ділянку не засівав, проте 9 та 10 липня 2015 року він почав збирати врожай ячменю на вказаній ділянці. Точну площу скошеного ячменю та його кількість він не пам'ятає. Вважав, що він правомірно використовує вказану земельну ділянку, оскільки державні акти на право власності на землю його родичам видані на інші земельні ділянки, а їх земельні ділянки незаконно надані [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, та пояснила, що старшим слідчим Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області [PERSON] 15 квітня 2016 року [PERSON] було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України. Органом досудового розслідування [PERSON] підозрюється в тому, що він незаконно здійснив покос та намагався вчинити крадіжку ячменю ярого, загальною вартістю 50787 гривень, з частини земельної ділянки, належної [PERSON], якою фактично користувалося Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра", площею 5,5 га. Для того, щоб встановити, чи є конкретне протиправне діяння злочином, має бути обвинувальний вирок суду, який вступив у силу. При ухваленні вироку суд, відповідно до приписів ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України, встановить чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає задоволенню предявлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмір та в якому порядку. До винесення обвинувального вироку відносно [PERSON] засобами цивільного судочинства неможливо встановити обовязкові для розгляду даної категорії справ обставини, а саме, наявність в його діях складу кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні кримінального правопорушення та й насамперед взагалі, чи мало місце діяння, в якому його на даний час підозрюють.При розрахунку ринкової вартості ярового ячменю позивачем використані дані додатку до видання "Аграрний бюлетень", яке не відображає середню ринкову вартість товару, а лише визначає наявність пропозиції на закупівлю того чи іншого товару. Більш достовірними є дані Головного управління статистики у Запорізькій області. Визначення середньої врожайності ячменя на підставі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" є необєктивним. Позивачем не надано доказів площі земельної ділянки, на якій було скошено ячмінь. Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" не являється належним позивачем, оскільки в договорі про сумісну діяльність від 01 січня 2015 року не вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" є власником вирощеного на земельній ділянці [PERSON] ячменю, а лише зазначено про розподіл прибутку, отриманого від спільного обробітку земельних ділянок, передача права користування земельною ділянкою фермерському господарству "Терра Плюс" не зареєстрована у встановленому порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. З пояснень відповідача [PERSON], які були підтверджені показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що в період з 09 по 10 липня 2015 року [PERSON] скосив врожай ячменю на частині земельної ділянки, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. З пояснень відповідача [PERSON], який в судовому засіданні показав на викопіюванні контурів полів 195 та 196 по Новомиколаївській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області місце розташування земельної ділянки на якій він у вищевказаний період косив ячмінь (на викопіюванні судом виділена жовтим кольором) (а.с. 103), з інформації Публічної кадастрової карти України, яка являється складовою частиною Державного земельного кадастру, а отже офіційним документом відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" (а.с. 107), судом встановлено, що спірна земельна ділянка зареєстрована у Державному кадастрі під номером 2323655100:12:006:0027. Вказаний факт також був підтверджений під час розгляду справи оголошеними та дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 26 серпня 2015 року зі свідком [PERSON], за участю спеціаліста інженера-геодезиста Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД" [PERSON], під час якого [PERSON] вказав на земельну ділянку, на якій в період з 09 по 10 липня 2015 року [PERSON] скосив частину врожаю ячменю (а.с. 58 63), та довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД" від 26 серпня 2015 року № 288, згідно якої інженером-геодезистом Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД" [PERSON] 26 серпня 2015 року було здійснено геодезичну зйомку координат вказаної земельної ділянки, за результатами якої було встановлено, що вказана земельна ділянка зареєстрована у Державному кадастрі під номером 2323655100:12:006:0027 (а.с. 66). Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 480287, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 01 липня 2011 року, земельна ділянка з кадастровим номером 2323655100:12:006:0027, площею 6,0809 га., розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 5). 23 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір встановлення емфітевзису, за яким [PERSON] передав [PERSON] право володіння та цільового користування вказаною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області 23 липня 2011 року, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 липня 2013 року. П. 3.3 вказаного договору передбачено право власності [PERSON] на плоди і доходи від експлуатації земельної ділянки (а.с. 6 12). Наказом голови фермерського господарства "Терра Плюс" від 06 вересня 2014 року № 2 права користування земельними ділянками голови господарства [PERSON], в склад яких ввійшло і право користування вищевказаною земельною ділянкою, передано до складеного капіталу вказаного фермерського господарства (а.с. 80 82). 01 січня 2015 року між фермерським господарством "Терра Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терра" було укладено договір про сумісну діяльність, за яким вказані юридичні особи домовилися про спільний обробіток земельних ділянок, втому числі і вищевказаної земельної ділянки, з метою отримання прибутку (а.с. 14 16). Статтею 1130 ЦК України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Відповідно до статті 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Таким чином для договору про спільну діяльність законом встановлено просту письмову форму, яка була дотримана сторонами вказаного договору. Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Будь-якого спеціального закону, який би передбачав обов'язкову державну реєстрацію прав на земельну ділянку у випадку внесення права користування нею до статутного фонду підприємств, установ та організацій, а також у випадку укладення договорів про спільну діяльність, не існує. Отже законодавством не передбачено державну реєстрацію прав на земельну ділянку у випадку внесення права користування нею до статутного фонду підприємств, установ та організацій, а також у випадку укладення договорів про спільну діяльність. Таким чином судом встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 2323655100:12:006:0027, площею 6,0809 га., розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, належну на праві власності [PERSON], правомірно використовують фермерське господарство "Терра Плюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра". З пояснень відповідача [PERSON], підтверджених показаннями свідка [PERSON], судом встановлено, що відповідач на підставі усної домовленості з [PERSON] та [PERSON] протягом декількох останніх років (ще до 2011 року) використовує належні їм на праві власності земельні ділянки. Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 04 квітня 2011 року, на праві власності [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 2323655100:08:008:0045, площею 2,9895 га., розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (а.с. 104). Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 10 липня 2011 року, на праві власності [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 2323655100:08:008:0043, площею 2,9895 га., розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (а.с. 105). З інформації з Публічної кадастрової карти України вбачається, що належні [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки знаходяться у контурі поля 195, а не в полі 196, де відповідач [PERSON] скосив урожай ячменю (а.с. 108 109). Також суд приймає до уваги пояснення відповідача [PERSON], дані ним в судовому засіданні, в яких останній пояснив, що йому зі слів директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" [PERSON] ще весною 2014 року було відомо, що земельна ділянка в контурі поля 196, яку він раніше використовував, належить не його рідні [PERSON] та [PERSON]. а належить іншій особі, і він не має прав на її використання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 10 липня 2015 року він перебував на вищевказаній земельній ділянці, на якій [PERSON] косив ячмінь, і [PERSON] пояснив, що він вказаний ячмінь не сіяв і спеціально чекав, щоб зібрати чужий врожай. Згідно ч. 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищевказаної норми відповідачем [PERSON] не надано суду доказів правомірності використання ним земельної ділянки з кадастровим номером 2323655100:12:006:0027. Частиною 1 статті 95 ЗК України встановлено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. При визначенні належного позивача у даній справі суд виходить із положень розділу 3 "Порядок розрахунків" вищевказаного договору про сумісну діяльність, відповідно до яких фермерське господарство "Терра Плюс" отримує 10000 гривень за рік сумісної діяльності, незалежно від суми отриманого прибутку, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" отримує залишок прибутку. Таким чином належним позивачем у справі являється Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра", оскільки саме йому завдані збитки незаконним збиранням врожаю ячменю. При визначенні розміру завданих відповідачем [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю "Терра" збитків, суд виходить із наступного. Протоколом огляду місця події, від 10 липня 2015 року, проведеним слідчим СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON], було встановлено, що урожай було скошено на частині земельної ділянки, площею близько 5,5 га. (а.с. 43 44). Як вбачається із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД" від 22 грудня 2015 року № 419, 26 серпня 2015 року, під час огляду місця події, інженером-геодезистом Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД" [PERSON] було здійснено геодезичну зйомку координат вказаної земельної ділянки, за результатами якої було встановлено, що площа скошеної земельної ділянки становить 5,5010 га. (а.с. 98). 10 липня 2015 року комісією у складі головного агронома Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" [PERSON] та обліковця вказаного Товариства [PERSON] було проведено обстеження посівів ярого ячменю в контурі поля 196, та встановлено, що площа частини земельної ділянки, на якій було скошено урожай ячменю, становить 5,52 га., про що 10 липня 2015 року було складено відповідний акт (а.с. 79). Суд приймає до уваги те, що комісія складалася лише із працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра", проте інформація, яка міститься у вказаному акті не суперечить інформації, викладеній у вищевказаних протоколі огляду місця події та довідці Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД", а тому приймається судом як доказ. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що площа земельної ділянки, на якій відповідачем було скошено врожай становить 5,5 га. Вказаний розмір площі відповідає розміру вказаному у протоколі огляду місця події, і дещо менше площі, вказаної у акті від 10 липня 2015 року та площі, встановленої інженером-геодезистом Товариства з обмеженою відповідальністю "Козацькі землі ЛТД". Враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає доведеним розмір земельної ділянки, на якій відповідач скосив врожай ячменю, площею 5,5 га. Врожайність ярого ячменю у 2015 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Терра" становила 2,43 тонни з гектара, що підтверджується статистичним звітом Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" "Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на 01 листопада 2015 року" (6295 ц : 259 га) (а.с. 17). Суд не приймає як доказ довідку Головного управління статистики у Запорізькій області від 23 травня 2016 року № 09-12/290, згідно якої середня врожайність ячменю ярого по Новомиколаївському району Запорізької області за 2015 рік склала 20,9 ц з гектара, (а.с. 99), оскільки вищевказаний звіт містить точну інформацію про врожайність у товаристві, якому завдані збитки, а у довідці вказана середня врожайність по району. Таким чином із 5,5 гектарів відповідачем [PERSON] було скошено 13,365 тонн ячменю (5,5 га х 2,43 тонни). Вказане також було підтверджено показаннями свідка [PERSON], який пояснив суду, що він 09 та 10 липня 2015 року на своєму автомобілі ГАЗ-53, реєстраційний номер 03164НА, перевозив до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" в с. Веселий Гай Новомиколаївського району Запорізької області насіння ячменю, який косив [PERSON] Всього ним було перевезено близько 15 тонн насіння ячменю. Судом встановлено, що частина насіння ячменю в кількості 1,86 тонни працівниками міліції була повернута Товариству з обмеженою відповідальністю "Терра". Таким чином не повернутими залишається насіння ячменю в кількості 11,505 тонн (13,365 1,86). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК України, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Суд не приймає як доказ середньої вартості реалізації насіння ячменю довідку Управління агропромислового розвитку Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 08 квітня 2016 року № 123, оскільки, як вбачається з її змісту, управлінням надано інформацію про ціни, зазначені у аграрному бюлетені, який не являється офіційним документом, а тому вказана довідка, відповідно до положень ст. 59 ЦПК України, являється не допустимим доказом. Як вбачається із довідки Головного управління статистики у Запорізькій області від 31 травня 2016 року № 09-12/296 середня ціна реалізації ячменю у сільськогосподарських підприємствах Запорізької області у квітні 2016 року за даними форми № 21-заг (місячна) "Звіт про реалізацію продукції сільського господарства", склала 3000 гривень 70 копійок за тонну. В примітці вказаної довідки зазначено, що середня ціна реалізації вказана без врахування податку на додану вартість (а.с. 100). Підпунктом "а" пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків. Таким чином середня ціна реалізації ячменю у сільськогосподарських підприємствах Запорізької області у квітні 2016 року, із врахуванням податку на додану вартість, склала 3600 гривень 84 копійки за тонну (3000,70 + 20 %). Отже вартість неповернутого насіння ячменю, станом на квітень 2016 року, становить 41427 гривень 66 копійок (11,505 тонн х 3600,84 грн.). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином позов підлягає задоволенню частково на суму 41427 гривень 66 копійок. Судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про допит у якості свідків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" [PERSON], та власника оспорюваної земельної ділянки [PERSON], для з'ясування правомірності процедури оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та використання вказаної ділянки [PERSON] до 2015 року, оскільки вказані питання, для з'ясування яких заявлялися вказані свідки, виходять за межі судового розгляду. Показання допитаної в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що їй належить земельна ділянка, на якій [PERSON] косив ячмінь, а не земельна ділянка, зазначена у належному їй державному акті на право власності на землю, не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать офіційному документу, який посвідчує право власності на земельну ділянку вказаному державному акту. Також не приймаються судом до уваги показання свідка [PERSON], який пояснив, що він в минулому працював землевпорядником Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області і не пам'ятає обставини виділення земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору у сумі 1378 гривень. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана сума.

Outcome: partial