Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву б/н від 14.06.2011 року та отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення, станом на 26.08.2018 року, заборгованості по кредиту у розмірі 12114,04 грн. Оскільки відповідачем не вживаються заходів для погашення або зменшення заборгованості за договором, відповідач порушує зобов`язання за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 12114,04 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн. Позовні вимоги представник позивача Савіхіна А.М. (на підставі довіреності 8332-К-Н-О) підтримує в повному обсязі, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подала, [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання судовими повістками про розгляд справи (а.с.64), інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання нею відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд враховує, що позивач не заперечив проти заочного вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України) за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 14 червня 2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. (триста гривень 00 коп.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві [PERSON] вказано, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку про нарахування банком відсотків за користування кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду") та зобов`язаннями слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, яку власноручно підписала (а.с. 10). Визначаючи зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів за якими визначається зміст зобов`язання відповідача суд звертає увагу, що банк є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання послуг невизначеному колу осіб, а тому Умови і Правила надання банківських послуг, за якими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надає послуги своїм клієнтам, є публічним договором. Споживач подаючи заяву на надання йому банківських послуг висловлює свою згоду про приєднання до умов обслуговування, які розроблені банком, а відтак такий договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК). Банк має право в односторонньому порядку змінювати Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, але такі зміни мають бути доведені до відома споживача послуг, який у разі незгоди з ними має право вимагати зміни або розірвання діючого договору банківських послуг, що передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, є доведеним факт укладання між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] договору, який складається не лише із заяви - анкети позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг (Постанова ВСУ за № 6-144цс14 від 24.09.2014 року). За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як надавача та споживача послуг, є обов`язковим. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 26 серпня 2018 року - становить 12114,04 грн., а саме: 6109,34 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 6098,03 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 553,05 грн. - штраф (процентна складова) (розрахунок заборгованості за кредитним договором, а.с. 5-8). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, до ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань, до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, за ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних відсотків, за ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України - за користування кредитом відповідач зобов`язаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором. Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-1206цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року): "Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, судом встановлено, що наданий розрахунок банку станом на 26.08.2018 року не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взятий судом до уваги. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення розміру заборгованості з [PERSON] в якому відсутня інформація по тілу кредиту, не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків, оскільки відсотки нараховуються на всю суму позики, а при щомісячному погашенні боргу - на решту кредиту, тобто розрахунок не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем . Тобто за відсутності заборгованості за тілом кредиту (суми позики), нарахування відсотків та пені є необгрунтованими та безпідставними. Крім того, сума до стягнення з [PERSON] заявлена позивачем у позовній заяві у розмірі 12114,04 грн., однак при складанні сум заборгованості, зазначених позивачем, які становлять загальну заборгованість відповідача, зокрема;: 6109,34 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом + 6098,03 грн. - нараховано пені + 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) + 553,05 грн. - штраф (процентна складова) становить 13260,42 грн. та значно перевищує заявлений розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені докази в судовому засіданні, зважаючи на те, що представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника, що дає суду підстави вважати, що заявляючи клопотання про розгляд справи у відсутності, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання, суд доходить висновку, що позивач не довів обставини, які свідчать про порушення відповідачем його майнового права за кредитним договором., а тому у задоволенні вимог позивачу слід відмовити за недоведеності вимог. Відповідно до ст.133 ЦПК України питання розподілу судових витрат судом не вирішується. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed