Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

30 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ ""Лотуре - Агро"" про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якому просить суд розірвати договір оренди землі укладений 20.01.2007 року між [PERSON] та ТОВ ""Лотуре - Агро"" та зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 040861501078 від 01.02.2008 року; зобов'язати ТОВ ""Лотуре - Агро"" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2,6 га, належну йому на праві власності відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІ - СМ № 041776 від 27.03.2001 року; стягнути з ТОВ ""Лотуре - Агро"" на користь [PERSON] заборгованість по сплаті за оренду землі за 2013, 2014 роки та пеню згідно договору. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ № 041776 від 27.03.2001 року, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,60 га, яка розташована на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Вказану земельну ділянку згідно із договором оренди землі від 20.01.2007 року, зареєстрованим у Сумській регіональній філії ДЗК Охтирський районний відділ 01.02.2008 року за № 040861501078, позивач передала в оренду відповідачу - ТОВ "Лотуре - Агро". Пунктом 38 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. В порушення пункту 30 договору оренди, без письмової згоди [PERSON], ТОВ "Лотуре - Агро" передало для здійснення обробітку земельну ділянку в суборенду іншій особі. Залучення третіх осіб до обробітку землі та припинення орендарем господарської діяльності і безпосередньо цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, отже орендарем було порушено умови Договору, чим було порушено права орендодавця, визначені ЗУ "Про оренду землі" та договором оренди землі. Також, в порушення умов пункту 11 договору оренди, орендар систематично не сплачує орендну плату за землю, в зв'язку з чим існує заборгованість по сплаті орендної плати за 2013 та 2014 роки, що також є підставою для розірвання договору оренди землі. Крім того, пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі ліквідації юридичної особи - орендаря. Згідно витягу із ЄДРПОУ відносно орендаря ТОВ "Лотуре - Агро" 03.06.2014 року порушено справу про банкрутство та Господарським судом м. Києва призначено розпорядника майна Гусар І.О., а тому є всі підстави про розірвання договору оренди землі з ТОВ "Лотуре - Агро". Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2015 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Лотуре - Агро" в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за оренду землі за 2013, 2014 роки та пеню згідно договору - залишено без розгляду, на підставі заяви позивача [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив розірвати договір земельної ділянки, укладений 20.01.2007 року між [PERSON] та ТОВ "Лотуре Агро", зареєстрований у Сумській регіональній філії ДЗК Охтирський районний відділ за № 040861501078, та зобов'язати ТОВ "Лотуре Агро" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2,60 га, належну йому на праві власності відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ - СМ №041776. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ № 041776 від 27.03.2001 року, виданого на підставі рішення 13-ї сесії 23-го скликання В'язівської сільської ради народних депутатів від 22.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 715. 20 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ "Лотуре - Агро" було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,60 га строком на десять років, яка знаходиться на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Вказана земельна ділянка була передана орендарю 20.01.2007 року, а договір оренди зареєстрований у Сумській регіональній філії ДЗК Охтирський районний відділ 01.02.2008 року за № 040861501078. Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються договором оренди, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, ЦК України. Пунктами 15, 16 договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Згідно п. 28 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, передбаченим цим договором, додержання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 30 договору оренди землі передбачені права орендаря, зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі. Пунктом 31 договору оренди землі встановлено, обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені Договором, виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та цим договором, дотримуватися режиму природоохоронного використання земель, дотримуватися вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, своєчасно сплачувати орендну плату. Пунктом 38 договору оренди передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Згідно ст. 25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України "Про оренду землі"), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 161-XIV, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. За змістом частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Судом також встановлено, що станом на 09.10.2014 року відповідач господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки не здійснював, ця земельна ділянка оброблялась іншою юридичною особою ТОВ "В'язівське +", якій відповідач передав орендовану земельну ділянку по обміну, без письмової згоди на те орендодавця, що підтверджується повідомленням В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 06.10.2014 року. Таким чином, орендар усунувся від виконання умов договору та статей 5, 8, 13, 21 і 25 Закону № 161-XIV щодо безпосереднього використання спірної земельної ділянки та внесення за неї орендної плати, що в силу статті 32 цього Закону є підставою для розірвання договору. Припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди з передачею цієї функції іншій юридичній особі, без згоди орендодавця є істотним порушенням вимог статей 24, 25 Закону № 161-XIV, умов договору оренди та є підставою для його розірвання. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу. При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV "Про оренду землі" (далі - Закон № 161-ХІV) припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки з даної підстави підлягають задоволенню. Щодо підстав розірвання договору оренди, передбачених п. "д" (систематична несплата земельного податку або орендної плати) ч. 1 ст. 141 ЗК України, та п. 5 ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про оренду землі" (ліквідація юридичної особи - орендаря), на які посилається позивач як на підстави розірвання договору оренди, суд виходить з наступного. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Зокрема, п.п. "г", "ґ" та "д" ст.141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України. Згідно п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є - систематична несплата орендної плати. З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати. Систематична несплата передбачає несплату орендної плати більше одного разу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12), згідно якої договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі ліквідації юридичної особи - орендаря. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами як факту ліквідації юридичної особи - орендаря (порушення справи про банкрутство відповідача не є зазначеною обставиною), так і факту систематичної несплати заборгованості по орендній платі, а тому доводи позивача про розірвання договору оренди з підстави ліквідації юридичної особи - орендаря та з підстави систематичної несплати орендної плати, на які позивач посилається в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, - суд не бере до уваги. Згідно ч.1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" - у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. З огляду на викладене вимоги позивача і у цій частині підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме 243, 60 грн.

Outcome: approved