Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що відповідно до договору позики від 09.09.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та згідно розписки від 09.09.2015 року, [PERSON] отримав у нього за позикою грошові кошти у розмірі 46000 грн., які був зобовязаний повернути у строк до 09.09.2016 року. Після закінчення строку виконання зобовязання, відповідач позику йому не повернув, тому просив стягнути суму боргу у судовому порядку. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідно до ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на його адресу реєстрації судових повісток, копії позову та додатків до нього, за отриманням поштових відправлень не з'явився, тому вони повернуті суду. Відповідно до\~ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно - довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 29.08.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 11), саме за місцем реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Відповідно до\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним. Згідно із\~ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 68 Конституції України\~зобов'язує кожного неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Частиною 3 ст.\~10, ст.\~57 - 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1\~ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 46000 грн. та зобовязався повернути позику у строк до 09.09.2016 року, що підтверджується договором позики від 09.09.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та підтверджується розпискою про отримання грошових коштів (а.с. 4, 8). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що\~[PERSON] не повернув у зазначений строк суму позики,\~у даному цивільно - правовому спорі, не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, та спростувати доводи, викладені позивачем у позовній заяві, на виклик суду не з'явився двічі. Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із виконанням зобов'язань, які регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України, \~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем прав, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує взяті на себе за договором зобов'язання та не повернув позивачу кошти, одержані у позику, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повного задоволення позовних вимог. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів. Враховуючи вищевказане, виходячи з того, що\~грошова позика позикодавцеві до теперішнього часу відповідачем не повернута, що не спростовано відповідачем, небажання відповідача надати заперечення та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з'являтися на виклик суду, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем,\~тому суд вважає, що позовні вимоги позивача у повному обсязі обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved