Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

01.07.2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №18-34.8/356 від 04.03.2008 року АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 93 750 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 02.03.2018 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором 04.03.2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" (кредитором), [PERSON] (позичальником) та [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки №03-34.8/356. Згідно з п.1.1 останнього поручитель зобов'язалася перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. В п.6.2 договору поруки зазначено, що усі додатки, зміни та/або доповнення до нього мають бути вчинені в письмовій формі та підписані сторонами. Однак, 14.06.2010 року між кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду №3 до зазначеного кредитного договору. В п.2.1 цієї угоди зазначено про встановлення нової процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 14,52 %, а в п.2.2 встановлено новий термін погашення кредиту - 02.03.2023 року. Отже, до кредитного договору було внесено істотні зміни - збільшено розмір відсотків та термін погашення кредиту, про які позивачці не було відомо і свою згоду на таке збільшення її відповідальності як поручителя вона не давала. В зв'язку з цим позивачка вважає, що її порука вважається припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України. Тому вона просить визнати вищезазначений договір поруки припиненим. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Він також вказав, щоб не стягувати з відповідача судові витрати. Представник відповідача в судові засідання 09.10. та 22.10.2014 року не з'явився, про їх час та місце був щоразу повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання відповідачем судових повісток-викликів. Причин своєї неявки представник відповідача суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини, на які позивачка [PERSON] посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.03.2008 року акціонерний комерційний банк "Укрсоцбанк" та [PERSON] уклали договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №18-34.8/356, відповідно до якого цей банк надав [PERSON] кредит в розмірі 93 750 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом - не пізніше 02.03.2018 року (а.с.6-9). Судом також встановлено, що 04.03.2008 року з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ "Укрсоцбанк" (кредитором), [PERSON] (позичальником) та позивачкою [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки №03-34.8/356. Згідно з пунктом 1.1 цього договору поручитель зобов'язалася перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] у повному обсязі зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №18-34.8/356 від 04.03.2008 року. В п.6.2 договору поруки зазначено, що усі додатки, зміни та/або доповнення до нього мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін з обов'язковим посиланням на цей договір і є невід'ємною складовою частиною даного договору (а.с.19-21). Відповідно до правил, передбачених ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 14.06.2010 року між вищевказаними кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду №3 до зазначеного кредитного договору №18-34.8/356 від 04.03.2008 року. Пунктами 2.1 та 2.2 даної угоди встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами - 14,52 % річних та новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за договором - по 02.03.2023 року (включно (а.с.13)). Судом також встановлено, що правонаступником АКБ "Укрсоцбанк" є ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с.28). Відповідно до правил ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з роз'ясненнями, вказаними в п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Із обставин справи та досліджених судом доказів не вбачається жодної поінформованості позивачки [PERSON] як поручителя про здійснені 14.06.2010 року кредитором та боржником зміни зобов'язання, які зафіксовані у вищевказаній додатковій угоді №3. Внаслідок цих змін відбулося збільшення процентної ставки та строку повернення кредиту, а отже, збільшення обсягу відповідальності поручителя. В зв'язку з цим суд вважає, що порука [PERSON] припинилася на підставі ч.1 ст.559 ЦК України внаслідок укладення 14.06.2010 року зазначеної додаткової угоди №3, якою збільшено відповідальність позивачки як поручителя без її згоди. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд не присуджує з відповідача понесені позивачкою судові витрати, оскільки її представник не наполягає на цьому. На підставі ст.ст.559, 598 ЦК України та,

Outcome: approved