Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 16.03.2020 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить визнати договори використання власного автомобіля у виробничих цілях від 14.06.2018 та від 01.04.2019р., укладені між ТОВ «Оберіг АНП-Агро» та [PERSON] дійсними. Свій позов позивач мотивує тим, що 14.06.2018 та 01.04.2019р.між ТОВ «Оберіг АНП-Агро» та [PERSON] були укладені договори використання власного автомобіля у виробничих цілях. Термін дії вказаних договорів складає десять місяців з моменту підписання кожного відповідно. Вказаний автомобіль повинен був бути введений в експлуатацію підприємством з моменту підписання відповідних договорів, проте цього зроблено не було, оскільки вказані договори не були нотаріально посвідчені. Звернення позивача до відповідача були безрезультатними і останній ухилявся від нотаріального посвідчення. Враховуючи той факт, що договір найму транспортного засобу між юридичною і фізичною особою підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, а відповідач від такого посвідчення ухилявся, позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач подав заяву про визнання позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.04.2020 (головуючий суддя Дудніченко В. М.) призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Звенигородського районного суд від 16.06.2020 (після повторного автоматизованого розподілу) справу було прийнято до провадження суддею Сакун Д. І. та призначено підготовче засідання. Відповідачам за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які він отримав, що підтверджується поштовим повідомленням.\~Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.1.ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3.ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, заслухавши представника позивача,вивчивши матеріали справи, з урахуванням заяви відповідача про визнання позову,приходить до наступних висновків. 14.06.2018 та 01.04.2019р. між ТОВ «Оберіг АНП-Агро» та [PERSON] були укладені договори використання власного автомобіля у виробничих цілях (надалі - Договори). Зміст договорів є ідентичним. Відповідно до розділу 1 Договорів працівник використовує власний автомобіль марки TOYOTA LC 150 у виробничих цілях підприємства. Відповідно до розділу 4 договорів термін використання складає десять місяців з моменту підписання кожного Договору відповідно. Відповідно до додаткових угод до договорів від 15.06.2018р. та від 01.04.2019р. сторони договору використання власного автомобіля у виробничих цілях від 14.06.2018р. вирішили доповнити договір п. 7.5. наступного змісту: «7.5. Сторони домовилися, що даний договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню протягом 5 днів з моменту підписання даної угоди за рахунок Підприємства» Як вбачається з відомостей на видачу палива від 28.08.2019, від 17.04.2019, від 13.07.2018, від10.11.2018, від 15.06.2019, від 18.06.2018 на автомобіль TOYOTA LC 150, який використовувало підприємство видавалося паливо. Крім того в судовому засіданні представник позивача пояснив, що автомобіль дійсно використовувався підприємством, тобто відбулося фактичне виконання договору, разом з тим посвідчити даний договір нотаріально можливості не було, оскільки відповідач ухилявся від такого посвідчення Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст. 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з\~ст. 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п. 4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Дослідивши спірні договори, суд приходить до висновку про помилковість тверджень позивача щодо їх виду. Так, в даних договорах відсутня істотна умова договору оренди орендна плата. Дані договори на думку суду є договорами позички, оскільки п. 7.4. даних договорів передбачено безоплатність користування річчю. Відповідно до\~ст..\~827\~ЦК України\~за договором\~позички одна\~сторона (позичкодавець)\~безоплатно передає\~або зобов`язується\~передати другій\~стороні (користувачеві)\~річ для\~користування протягом\~встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. Так, відповідно до ч.4\~ст.828 Цивільного кодексу України, договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Зі змісту вказаної норми слідує, що договір позички (безкоштовного користування) наземних самохідних транспортних засобів за участю фізичної особи не обов`язково посвідчувати нотаріально. Згідно з\~статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV, наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Підпункт "Ь" статті 1 Європейської угоди, що стосується праці екіпажів транспортних засобів, здійснюючих міжнародні автомобільні перевезення (дата приєднання Україною 07.09.2005) визначає, що під "автомобілем" мається на увазі будь-який самохідний транспортний засіб, що використовується зазвичай для перевезення на дорогах людей або вантажів або для буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей або вантажів; цей термін не включає сільськогосподарські трактори. Відповідно до\~статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким чином,\~\~автомобілі позивача належать до наземних самохідних транспортних засобів, а відтак, договори позички транспортного засобу, не потребують обов`язкового нотаріального посвідчення. Разом з тим сторони у додаткових угодах до вказаних договорів погодили іншу умову, яка не суперечить вищенаведеним нормам, а саме обов`язкове нотаріальне посвідчення даних договорів. Таким чином спірні договори підлягали нотаріальному посвідченню і ухилення від такого посвідчення визнано відповідачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Отже, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України, на яку, як на підставу позову посилається позивач,та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує прав інших осіб. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Відтак суд вважає можливим задоволити позов.

Outcome: approved