Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 24.11.2020 року, приблизно о 20 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем "VOLVO ХС90", державний номер [NUMBER] , в м.Рівне на перехресті вулиць Князя Володимира - Глибока, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, допустила ДТП, внаслідок якого автомобіль позивача "Нyundai І 20", реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно зі Спільним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду - «ЄВРОПРОТОКОЛ» від 24.11.2020, винним в даній ДТП є водій автомобіля "VOLVO ХС90", державний номер [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно з страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту 184583857 ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна». У зв`язку із пошкодженням автомобіля "Hyundai І 20", реєстраційний номер [NUMBER] , позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду. Власником автомобіля "Hyundai 120" на момент ДТП та на даний час є позивач, оскільки автомобіль розмитнений на ТОВ «ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА» (про що свідчить митна декларація) і в подальшому проданий позивачу згідно з договором купівлі-продажу від 25.11.2020. За автомобіль "Hyundai І 20" сплачено усі митні платежі, а його вартість сплачено позивачем для продавця ТОВ «ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА». Позивач повідомив про подію відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» та подав заяву про виплату страхового відшкодування, проте, страховик відмовив у виплаті відшкодування. Для уникнення будь-яких непорозумінь, які б могли виникнути з приводу отримувача коштів по страховому відшкодуванню, позивачу видано від ТОВ «ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА» довіреність, якою передбачено можливість отримання страхового відшкодування за автомобіль "Hyundai І 20". Відповідно до висновку судового експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai І 20", реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП станом на 24.11.2020 р. становить 35 821,10 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 20 195,46 грн. За послуги експерта сплачено 4200,00 грн. Просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» заборгованість по страховому відшкодуванню - 20195,46 грн., пеню - 636,28 грн., 3% річних - 156,03 грн. та інфляційні 467,11 грн., а всього 21 454,88 грн. та судові витрати. А також просить стягнути на його користь з [PERSON] 15625,64 грн. різниці між вартістю ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням і судові витрати. 25 травня 2021 року від відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказує, що позивачем не було надано документів, що підтверджують право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, що є умовою страхового відшкодування. Також зазначає, що правові підстави для застосування висновку експерта ФОП " [PERSON] " при визначенні розміру страхового відшкодування у ПрАТ "СК "Євроінс Україна" не має. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними і необґрунтованими та не визнає їх у повному обсязі. 23 вересня 2021 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Савонік Н.І. надішли пояснення на позовну заяву, у яких вона вказала, що ПрАТ "СК "Євроінс Україна" є відповідальним за відшкодування шкоди, заподіяної майну, в межах суми страхового відшкодування, що становить 130 000 грн., а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до її довірительки [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Від представниці відповідачки [PERSON] - адвоката Савонік Н.І. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі її довірительки. Дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 24 листопада 2020 року, приблизно о 20 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем "VOLVO ХС90", державний номер [NUMBER] , в м.Рівне на перехресті вулиць Князя Володимира - Глибока, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, допустила ДТП, внаслідок якого автомобіль позивача "Нyundai I 20", реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно зі Спільним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду - «ЄВРОПРОТОКОЛ» від 24.11.2020, винним в даній ДТП є водій автомобіля "VOLVO ХС90", державний номер [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно зі страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту 184583857 ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна». 10 березня 2021 року [PERSON] подав заяву до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про отримання страхового відшкодування у розмірі 20 195 грн. 46 коп., в якій вказав, що долучає копію митної декларації, яка свідчить про сплату усіх необхідних митних платежів та підтвердження сплати ним вартості автомобіля для продавця ТОВ "Вест Стандарт ЮА". ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» надало відповідь [PERSON] про неможливість здійснення страхового відшкодування на його користь внаслідок пошкодження транспортного засобу "Нyundai I 20", реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки у ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» відсутній документ, який би підтверджував право власності [PERSON] на пошкоджене майно, чи документ, який уповноважував би його на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу, що підтверджується листом ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за вих. № 2/1-ЮР від 04.01.2021. Відповідно до копії договору-купівлі від 25.11.2020, власником автомобіля "Hyundai 120" на момент ДТП та на даний час є позивач, оскільки автомобіль розмитнений на ТОВ «ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА» (про що свідчить митна декларація) і в подальшому проданий позивачу. Згідно з копією Протоколу огляду транспортного засобу "Нyundai I 20", реєстраційний номер [NUMBER] , від 25.11.2020, складеного експертом Захаруком А.М. , було втансовлено наявністьта характер пошкоджень автомобіля. Відповідно до висновку судового експерта ФОП " [PERSON] " - "вартість відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai І 20", реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП станом на 24.11.2020 становить 35 821,10 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 20 195,46 грн. За послуги експерта сплачено 4 200,00 грн. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відтак, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За приписами ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної особи або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування. Згідно з роз`ясненнями п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Тобто, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту користування ним на достатній правовій підставі, відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183 цс 14. Верховний Суд у своїх постановах від 20 травня 2019 року у справі № 521/8965/16-ц, від 03 квітня 2018 року у справі № 553/3281/14-ц не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку. Як встановлено судом, 24 листопада 2020 року було складено Спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - «ЄВРОПРОТОКОЛ» від 24.11.2020, винним у даній ДТП є водій автомобіля "VOLVO ХС90", державний номер [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно зі страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту 184583857 ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна». 10 березня 2021 року [PERSON] подано заяву до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про отримання страхового відшкодування у розмірі 20 195 грн. 46 коп., до якої долученот копію митної декларації, яка свідчить про сплату усіх необхідних митних платежів та підтвердження сплати ним вартості автомобіля для продавця ТОВ "Вест Стандарт ЮА". ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» було надано позивачу відповідь про неможливість виконати свої зобов`язання, оскільки позивачем не надано документ, який би підтверджував право власності [PERSON] на пошкоджене майно, чи документ, який уповноважував би його на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу. При цьому, судом встановлено, що власником автомобіля "Hyundai 120" на момент ДТП та на даний час є позивач, оскільки автомобіль розмитнений на ТОВ «ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА» (про що свідчить митна декларація) і в подальшому проданий позивачу згідно з договором купівлі-продажу від 25.11.2020. Відтак, [PERSON] правомірно експлуатував цей транспортний засіб, а тому має право на виплату відповідного страхового відшкодування від відповідачів. Також судом встановлено, що відповідно до висновку судового експерта ФОП " [PERSON] " - "вартість відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai 120", реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП станом на 24.11.2020 становить 35 821,10 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 20 195,46 грн. За послуги експерта позивачем сплачено 4 200,00 грн. Обставина щодо проведення експертизи з оглядом транспортного засобу позивача, що здійснений експертом, для участі в якому представник страхової компанії не викликався, не може вважатись порушенням порядку проведення експертизи та не є підставою для сумніву у достовірності експертного висновку. З урахуванням викладеного суд у сукупності з протоколом первинного огляду автомобіля позивача від 25.11.2020 визнає висновок судового експерта належним, допустимим і достовірним доказом Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом третім частини першої статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, згідно з п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням пені, інфляційних втрат, 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Таким чином Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", яке є страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] , зобов`язане виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 20 195 грн 46 коп. із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу до складових запчастин, що підлягали заміні. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на його користь заборгованості по страховому відшкодуванню в сумі 20 195 грн 46 коп., пені в сумі 636 грн 28 коп., 3% річних в сумі 156 грн 03 коп. та інфляційних втрат в сумі 467 грн 11 коп. підлягають задоволенню судом. Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За умовами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни пошкоджених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, яке підлягає виплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в розмірі 15 625,64 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як свідчать матеріали справи, при поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. Також позивачем було понесено витрати на проведення експертизи в сумі 4200, 00 грн, а тому вказані судові витрати необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача. Таким чином з Приватног о акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 525 грн 37 коп. (21 454, 88 грн х 908 грн. 00 коп. /37 080,52 грн) та витрати на проведення експертизи в сумі 2 430 грн 13 коп. (21 454, 88 грн х 4200 грн. 00 коп. /37 080,52 грн). Крім того з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 382 грн 63 коп. (15 625, 64 грн х 908 грн. 00 коп. /37 080,52 грн) та витрати на проведення експертизи в сумі 1 769 грн 87 коп. (15 625, 64 грн х 4200 грн. 00 коп. /37 080,52 грн).

Outcome: approved