Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, станом на 10 травня 2018 року (а.с. 94, т.2) просить: 1) застосувати наслідки нікчемного заповіту від імені [PERSON], посвідченого Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області 7 жовтня 2016 року за реєстровим № 22 - визнати недійсним цей заповіт та витяг № 47388070 про його реєстрацію в Спадковому реєстрі 10 квітня 2017 року, сформований реєстратором Київської філії ДП «Національні інформаційні системи», а також скасувати запис про цей заповіт в Спадковому реєстрі; 2) визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом як спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті [INFO] року [PERSON] на: а) двокімнатну квартиру [ADDRESS]; б) земельну ділянку площею 0,039 га, кадастровий № [NUMBER], по вулиці [ADDRESS] в) садовий будинок (загальною площею 162,3 кв.м., житловою площею 40,8 кв. м., під літерою «А»), який знаходиться по вулиці [ADDRESS] г) 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та належало померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 4 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-1164; д) 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» розміром 3,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540; е) 1/2 частину права на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», село Світильня Броварського району Київської області, що належало померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540; є) 1/2 частину права на частину грошових вкладів в ощадному банку [NUMBER] села Світильня Броварського району Київської області, які знаходяться на рахунку [NUMBER] (залишок 344 грн), а також на рахунку [NUMBER] (залишок 2 249 грн 50 коп.) з відповідними відсотками та компенсаціями, що належали померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540; ж) гаражний бокс [NUMBER] який знаходиться в [ADDRESS] з) автомобіль «Geely CK 1.5», 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; 3) витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дублікати: а) свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON], державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 22 серпня 2013 року на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0399 га кадастровий № [NUMBER], по вулиці [ADDRESS] б) свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Двадцять першою київської державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1466 від 9 серпня 2013 року на імя [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті дружини [PERSON]; в) технічний паспорт на автомобіль «Geely CK 1.5», 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; г) ключі з сигналізацією від вказаного автомобіля; д) мобільні телефони Нокіа 2700с-2 та Самсунг 36Н-С270 з сімкартками МТС; е) зв'язку з 12 ключів, відкривання 7 дверей та 840 грн на заміну серцевини замка, а також інші речі [PERSON], які отримала [PERSON] за розпискою без дати у старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м.Києві Павлюка\~В.В. з кримінального провадження № 120161000500012632 від [INFO] року за фактом смерті [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року помер рідний дядько [PERSON] - [PERSON], який по день смерті був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] Після смерті дядька відкрилась спадщина на вищевказане рухоме та нерухоме майно. 27 лютого 2017 року за заявою відповідача [PERSON] в порядку ч. 4 ст. 1264 ЦК України приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. заведено спадкову справу № 3/2017. 2 червня 2017 року у спадковій справі № 3/2017 нотаріус Онопченко\~О.В. зареєструвала заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті рідного дядька [PERSON] в порядку представлення після смерті [INFO] року батька позивача та рідного брата померлого [PERSON] - [PERSON]. 7 червня 2017 року у спадковій справі № 3/2017 нотаріус Онопченко\~О.В. зареєструвала заяву відповідача [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом від останнього, який начебто було посвідчено Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області за реєстровим № 22 від 7 жовтня 2016 року без відмітки про його державну реєстрацію у Спадковому реєстрі, та долучила до спадкової справи оригінал цього заповіту і витягу № 47388070 про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі 10 квітня 2017 року о 16 год. 40 хв., сформованого реєстратором Київської філії ДП "НАІС" Бичек А.В., а також копію сторінок паспорту і РНОКПП [PERSON] 6 листопада 2017 року нотаріус Онопченко О.В. повідомила представника [PERSON] - [PERSON] про те, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки існує заповіт, складений [PERSON] на [PERSON] Після звернення до суду з цим позовом під час виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків представнику позивача стало відомо про те, що 10 квітня 2017 року ДП "НАІС" отримало заяву про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів від 3 квітня 2017 року № 157, скріплену підписом заявника та печаткою Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, відповідно до якої за відсутності підстав для відмови - була внесена інформація до Спадкового реєстру. У той же час, із відповідей на адвокатські запити представника позивача, Михайлівський старостинський округ № 5 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, як правонаступник Михайлівської сільської ради, в особі в.о. старости Крижанівської Л.П. повідомив, що у 2016 році заповіти у Михайлівській сільській раді посвідчувались виключно її секретарем Крижанівською Л.П., але заповіт від імені [PERSON] ні 7 жовтня 2016 року, ні взагалі будь-коли в сільській раді не посвідчувався, не реєструвався, а інформація про такий заповіт ніколи не надсилалась до ДП "НАІС". Крім того, про проживання [PERSON] на території сільської ради, як і про проживання там же [PERSON], в сільській раді не відомо. Таким чином,сукупність зібраних позивачем доказів дає підстави для висновку про те, що за життя [PERSON] не робив розпоряджень на випадок своєї смерті, не складав заповіт, а сам заповіт є підробленим, а відтак і нікчемним. Указаний заповіт, як і витяг про його реєстрацію у Спадковому реєстрі, має бути визнаний недійсним, а запис про нього в такому реєстрі - скасований. На думку позивача, сукупність дій [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та приватного нотаріуса Онопченко О.В. були спрямовані на заволодіння спадщиною після смерті [PERSON] Крім того, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ще й незаконно заволоділи частиною спадкового майна та дублікатами правовстановлюючих документів на нього, і до цього часу утримують таке майно в себе. Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не мають жодного відношення до померлого [PERSON], то на думку представника позивача, належними відповідачами у справі також є органи місцевого самоврядування, на території яких розміщено спадкове нерухоме майно, а саме Київська міська рада, а також Світильнянська сільська рада Броварського району Київської області. Позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом позивач обґрунтовує тим, що він є рідним племінником спадкодавця [PERSON] по своєму батьку [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в м. Казань Російської Федерації, а його рідним дідом і батьком спадкодавця є [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м.Казань Російської Федерації. Вказані обставини підтверджуються як наявними у спадковій справі документами, так і копією рішення Приволжського районного суду м.Казань Російської Федерації. Тобто позивач [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги за правом представлення. Діючи як представник [PERSON] при вирішенні питань щодо незаконного спадкування ним після смерті [PERSON], адвокат [PERSON] отримувала дублікати правовстановлюючих документів без складання жодних відповідних розписок, які так і не повернула та незаконно утримує по даний час. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] був власником вищевказаного нерухомого та рухомого майна, набутого за час проживання з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], які померли до нього, в тому числі й у порядку спадкування після їх смерті. Після того, як [PERSON] помер, було відкрито кримінальне провадження за фактом його смерті, під час досудового розслідування якого [PERSON] склала розписку слідчому поліції про те, що з якихось підстав отримала майно померлого, а саме: технічний паспорт на автомобіль «Geely CK 1.5», 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; ключі з сигналізацією від вказаного автомобіля; мобільні телефони Нокіа 2700с-2 та Самсунг 36Н-С270 з сімкартками МТС; зв'язку з 12 ключів, а також інші речі [PERSON], які до цих пір не повернула та безпідставно утримує в себе. 23 квітня 2018 року нотаріус Онопченко О.В. винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на майно. Враховуючи те, що спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає, у позивача існують об'єктивні перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, то за ним необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за правом представлення, як за спадкоємцем другої черги. Крім того, у [PERSON], [PERSON], та [PERSON] необхідно витребувати документи та речі померлого, якими вони безпідставно заволоділи. 28 березня 2018 року до суду надійшли пояснення в.о. старости Михайлівського старостинського округу № 5 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, відповідно до яких у них відсутні копія (оригінал) заповіту [PERSON], посвідченого 7 жовтня 2016 року, оскільки Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області вказаний заповіт не посвідчувався; в журналі реєстрації нотаріальних дій сільської ради записи про посвідчення вказаного заповіту відсутні (а.с. 73-74, т.1). 3 квітня 2018 року до суду надійшла заява від приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В., в якій вона вказала, що не може бути відповідачем, оскільки не заінтересована в результатах розгляду справи. 3 квітня 2018 року, до початку розгляду справи по суті, [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій із заявленими вимогами в частині визнання нікчемним заповіту від 7 жовтня 2016 року та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] він погоджується, і просить суд в цій частині позов задоволити. Водночас в частині стягнення з нього судових витрат просить відмовити, оскільки для складання вказаного заповіту було використано його ім'я та його персональні дані невідомими йому особами (а.с. 97а, т.1). 4 квітня 2018 року до суду надійшов відзив ДП "Національні інформаційні системи" на позовну заяву в первісній редакції, відповідного до якого державний реєстратор не міг не зареєструвати в Спадковому реєстрі заповіт від імені [PERSON] на [PERSON], оскільки цей заповіт надійшов 10 квітня 2017 року на адресу філії міста Києва та Київської області від імені заявника - секретаря Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 106-109, т.1). 6 червня 2018 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву від представника [PERSON] - адвоката [PERSON], який зводиться до того, що позивач не є родичем спадкодавця [PERSON], оскільки дідом позивача є [PERSON], [INFO], тоді як із отриманої [PERSON] копії актового запису про народження випливає, що батьком [PERSON] є "[PERSON]", а матір'ю - "[PERSON]". Водночас батьками спадкодавця [PERSON] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Крім того, на думку [PERSON], позивач мав би встановлювати в цьому позові також і юридичний факт споріднення з померлим (а.с. 156-157, т.2). Інших заяв по суті спору від будь-яких учасників справи, в тому числі й після уточнення позовних вимог позивачем, до суду не надходило. У судовому засіданні 21 червня 2018 року адвокат [PERSON] - [PERSON] у своєму вступному слові позов підтримав із викладених у позовній заяві підстав. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про направлення смс-повідомлень, зворотні повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, а також оголошення на сайті суду. Водночас, за наявності клопотань відповідачів Михайлівського старостинського округу № 5 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON], приватного нотаріуса КМНО Онопченко\~О.В. та ДП "НАІС" про розгляд справи за їх відсутності, а також з урахуванням відсутності клопотання від представника позивача про ухвалення заочного рішення у справі, суд розглядає справу з ухваленням рішення. Заслухавши пояснення адвоката позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] в м.Казань народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, т.1). [INFO] року у м.Казань Російської Федерації помер батько позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Із свідоцтва про народження, виданого відділом актів громадянського стану Татарської АССР, серії [NUMBER], випливає, що "[PERSON]" народився [INFO]. Його батьком є "[PERSON]", а матір'ю - "[PERSON]" (а.с. 12, т.1). Рішенням Приволжського районного суду м. Казані Російської Федерації від 2 листопада 2017 року, що набрало законної сили 8 грудня 2017 року, встановлено факт, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, та онуком [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. У свою чергу [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є рідним сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року (а.с. 76-77, т.1). Під час розгляду вказаної справи суд Російської Федерації досліджував свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 червня 1945 року, видане Старобаришевською сільською радою Камсько-Устьїнського району ТАССР, відповідно до якого "[PERSON]" народився [INFO], а його батьками вказано "[PERSON]" (без по-батькові), а матірю - "[PERSON]" (без по-батькові). Суд також досліджував, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Управлінням РАЦС виконавчого комітету муніципального утворення м. Казані Республіки Татарстан. Крім того, 3 жовтня 2017 року УРАЦС ВК МУ м. Казані по Приволзькому району за № 4647 відмовлено [PERSON] у внесенні змін до запису акта про народження його батька за № 4 від 15 травня 1945 року на "[PERSON]", а саме в графі "відомості про дитину" ім'я "[PERSON]" виправити на "[PERSON]", зазначити по-батькові "[PERSON]", а дату народження "[INFO]" змінити на "[INFO]". Водночас суд під час розгляду справи дослідив вказані документи, заслухав пояснення свідка [PERSON] та задоволив заяву [PERSON] Таким чином, обставини про те, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, та онуком [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року - не підлягають повторному доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Отже, із урахуванням мотивувальної та резолютивної частин рішення Приволжського районного суду м.Казані Російської Федерації від 2 листопада 2017 року, доводи [PERSON], викладені нею у відзиві на позов, є необґрунтованими. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 7 липня 2017 року, випливає, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 215-216, т.1). Таким чином, судом установлено, що позивач [PERSON] є племінником [PERSON], оскільки [PERSON] та [PERSON] були рідними братами по батьку ([PERSON]). [INFO] року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 170, т.1). [PERSON] був одружений на [PERSON] (померла [INFO]), а також мав сина [PERSON] (помер [INFO]). За життя [PERSON] був власником: -квартири [ADDRESS] (а.с. 71, 73, 75, 148, т.2). -земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0,039 га, кадастровий № [NUMBER], по [ADDRESS] (а.с. 80, 145, т. 1). -садового будинку (загальною площею 162,3 кв.м., житловою площею 40,8 кв. м., під літерою «А»), який знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 150, т.1). -гаражного боксу [NUMBER] який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 139, 141, 230, т. 1). -автомобіля «Geely CK 1.5», 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER] (а.с. 65-66, т.2). -1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 143, т. 1, а.с. 80, т.2). -1/2 частини права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» розміром 3,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540 (а.с. 81, т.2). -1/2 частини права на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», село Світильня Броварського району Київської області, що належало померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540 (а.с. 81, т. 2). -1/2 частини права на частину грошових вкладів в ощадному банку [NUMBER] села Світильня Броварського району Київської області, які знаходяться на рахунку [NUMBER] (залишок 344 грн), а також на рахунку [NUMBER] (залишок 2 249 грн 50 коп.) з відповідними відсотками та компенсаціями, що належали померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1540 (а.с. 81, т. 2). Після його смерті відкрилась спадщина на вказане рухоме та нерухоме майно. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є племінником спадкодавця [PERSON], а батько [PERSON] помер до смерті брата [PERSON], то позивач [PERSON] має право на спадкування після смерті дядька [PERSON] за правом представлення як спадкоємець другої черги. Частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Із витребуваних судом від Генеральної прокуратури України копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що 27 лютого 2017 року із заявою до приватного нотаріуса КМНО Онопченко\~О.В. звернувся [PERSON], який вказав, що приймає спадщину після смерті [PERSON] на підставі ст. 1264 ЦК України (а.с. 169, т.1). Доказів про те, що [PERSON] проживав із спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до відкриття спадщини, матеріали спадкової справи не містять. На підставі вказаної заяви [PERSON] приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. заведено спадкову справу № 3-2017 (а.с. 179, т.1). 7 червня 2017 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом звернувся [PERSON] (а.с. 180, т.1). При цьому [PERSON] нотаріусу було надано копію заповіту, начебто складеного [PERSON] за присутності двох свідків 7 жовтня 2016 року (за станом здоров'я за нього заповіт підписала [PERSON]), відповідно до якого все своє майно він заповідає [PERSON] Цей заповіт начебто посвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Крижанівською Л.П. та зареєстровано в реєстрі за № 22 (а.с. 183-184, т.1). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зазначений заповіт було зареєстровано 10 квітня 2017 року о 16 год. 40 хв. реєстратором - філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с. 185-187, т. 1). 29 травня 2017 року до Головного територіального управління юстиції у м.Києві надійшла нотаріально посвідчена у Російській Федерації заява [PERSON], в якій він, як спадкоємець другої черги за правом представлення, повідомляє нотаріуса про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] (а.с. 209, т.1). 11 липня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] звертається до приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON] (а.с. 211-214, т.1). Листом від 30 серпня 2017 року приватний нотаріус КМНО Онопченко\~О.В. повідомила представника [PERSON] - [PERSON] про те, що не може видати [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки останній склав заповіт на іншу особу (а.с. 217, т.1). Листом від 16 листопада 2017 року приватний нотаріус КМНО Онопченко\~О.В. повідомила представника [PERSON] - [PERSON] про те, що не може видати [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки останній склав заповіт на [PERSON] (а.с. 224, т.1). Постановою приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. від 23 квітня 2018 року відмовлено представнику [PERSON] - [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з тих підстав, що представником спадкоємця не надано документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно, а також відсутні оригінали спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 138, т.1). Згідно із ч. ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 1 ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Частинами 1, 2 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Оскільки судом встановлено, що секретарем Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Крижанівською Л.П. не посвідчувався 7 жовтня 2016 року заповіт від імені [PERSON], і такий заповіт ніколи не реєструвався в реєстрі за № 22 чи будь-коли раніше, то такий заповіт є нікчемним. Як роз'яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вказує на нікчемність заповіту, складеного 7 жовтня 2016 року від імені [PERSON], відповідно до якого все своє майно він заповідає [PERSON], який посвідчено від імені секретаря Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Крижанівської Л.П. За таких обставин суд застосовує наслідки нікчемності цього заповіту, що має наслідком скасування запису про державну реєстрацію цього заповіту за № 60507359 в Спадковому реєстрі, який було зроблено 10 квітня 2017 року о 16 год. 40 хв. реєстратором - філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи». Оскільки [PERSON] надав суду докази про те, що він є спадкоємцем другої лінії споріднення після смерті [PERSON], а наявність інших спадкоємців другої лінії споріднення чи першої лінії споріднення судом не встановлено; враховуючи те, що у 6-місячний строк після смерті дядька він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і таку спадщину прийняв; а також враховуючи, що нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON], як за спадкоємцем другої черги за правом представлення. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено, що відповідно до розписки, складеної [PERSON] на ім'я старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м.Києві капітана поліції Павлюка В.В., вона отримала наступні речі в кримінальному провадженні № 12016100050012632: 1) мобільний телефон «Нокіа 2700с-2», ІМЕІ: [NUMBER] із сім-карткою МТС; 2) мобільний телефон «Самсунг SGH-C270», ІМЕІ: [NUMBER] із сім-карткою МТС; 3) зв'язку з ключами від автомобіля з брелком сигналізації; 4) зв'язку з 12 ключами; 5) гаманець з 12 пластиковими картками; 6) технічний паспорт на ім'я [PERSON] на автомобіль «Geely CK 1.5» 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; 7) посвідчення водія на ім'я [PERSON]; 8) картку киянина на ім'я [PERSON]; 9) пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON]; 10) грошові кошти в розмірі 730 грн.; 11) гаманець ; 12) страховий поліс на автомобіль «Geely CK 1.5» 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; 13) ключі від поштової скриньки 2 шт.; 14) носові хустки 2; 15) печатки, 16) шапку, 17) таблетки (а.с. 90, т.1). Судом також встановлено, що [PERSON] є сестрою померлої дружини [PERSON] - [PERSON] Із урахуванням того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], а [PERSON] до цієї спадщини жодного відношення не має, то суд робить висновок що підстава, на якій вона утримує в себе вищевказане майно, відпала. Отже, таке майно має бути повернуто [PERSON] Водночас поверненню позивачу підлягає конкретно визначене майно, яке можливо ідентифікувати, а саме: 1) мобільний телефон «Нокіа 2700с-2», ІМЕІ: [NUMBER] із сім-карткою МТС; 2) мобільний телефон «Самсунг SGH-C270», ІМЕІ: [NUMBER] із сім-карткою МТС; 3) технічний паспорт на ім'я [PERSON] на автомобіль «Geely CK 1.5» 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; 4) зв'язку з ключами від автомобіля «Geely CK 1.5» 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], з брелком сигналізації; 5) посвідчення водія на ім'я [PERSON]; 6) картку киянина на ім'я [PERSON]; 7) пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON]; 8) грошові кошти в розмірі 730 грн. В іншій частині позову в цій частині необхідно відмовити. Не підлягають також задоволенню вимоги про витребування у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дублікатів правовстановлюючих документів, які просить повернути позивач, оскільки доказів про отримання цих дублікатів вказаними особами судом не здобуто. Питання про розподіл судових витрат, за клопотанням представника позивача, буде вирішено у додатковому рішенні відповідно до ст. ст. 246, 270 ЦПК України.

Outcome: dismissed