Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що з 21.06.2008 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.10.2017 року на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області. Питання про поділ майна не вирішувалось, оскільки між ними на той час не виникало майнового спору. За час проживання однією сім`єю позивач та відповідач мали спільний бюджет, вели спільне господарство в результаті чого були придбані речі загального користування, а саме: диван кутовий "Мустанг угол Лонг Е квинс сезам, сани плай, Вера беж", телевізор LG, мопед марки ''Альфа", холодильник ''Самсунг", хлібопічку, блендер, міксер, кухонний посуд, котел опалювальний, автомобіль марки ''Опель-Кадет", меблевий спальний гарнітур ( дві шафи, двоспальне ліжко, дві тумбочки приліжкові, комод, трельяж), набор кухонних меблів ( чотири нижніх і чотири верхніх шаф і нижній та верхній пенали), бензопилу, човен надувний, супутникову антену і тюнер. У зв`язку із припиненням шлюбних відносин та розірванням шлюбу з відповідачем, у позивача відсутня можливість користуватися побутовою технікою та меблями, які були придбані під час шлюбу. У зв`язку з чим [PERSON] звернулася з позовом до суду та просила суд постановити рішення яким провести поділ майна, що є спільною власністю виділити [PERSON] в натурі майно на загальну суму 71500 грн, а саме: (диван кутовий "Мустанг угол Лонг Е квинс сезам, телевізор LG, мопед марки ''Альфа", холодильник ''Самсунг", хлібопічку, блендер, міксер, кухонний посуд, котел опалювальний) Виділити [PERSON] в натурі майно на загальну суму 78000 грн, а саме: автомобіль марки ''Опель-Кадет", меблевий спальний гарнітур ( дві шафи, двоспальне ліжко, дві тумбочки приліжкові, комод, трельяж), набор кухонних меблів ( чотири нижніх і чотири верхніх шаф і нижній та верхній пенали), бензопилу, човен надувний, супутникову антену і тюнер) та стягнути з відповідача судовий збір і витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 16.10.2018 року відкрито провадження по справі (а.с.29). Ухвалою суду від 16.10.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя - задоволено частково. Накладено арешт на спільно нажите подружжям [PERSON] , [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі, та яке знаходиться у належному батькам [PERSON] господарстві [ADDRESS] де власне і проживає [PERSON] , а саме: диван кутовий "Мустанг угол Лонг Е квинс сезам, сани плай, Вера беж", вартістю 20000 грн., телевізор LG, вартістю 15000 грн., холодильник ''Самсунг", вартістю 8000 грн., хлібопічку, вартістю 1500 грн., блендер, вартістю 500 грн., міксер, вартістю 500 грн., кухонний посуд, вартістю 4000 грн., котел опалювальний, вартістю 15000 грн., меблевий спальний гарнітур ( дві шафи, двоспальне ліжко, дві тумбочки приліжкові, комод, трельяж), вартістю 7000 грн., набір кухонних меблів ( чотири нижніх і чотири верхніх шаф і нижній та верхній пенали), вартістю 3000 грн., бензопилку, вартістю 3000 грн., човен надувний, вартістю 3000 грн, супутникова антену і тюнер, вартістю 2000 грн. В іншій частині заяви [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя - відмовлено ( а.с.25-26). Ухвалою суду від 15.01.2019 року призначено по справі судовий розгляд ( а.с.77). Ухвалою суду від 31.07.2019 року призначено по справі судово- товарознавчу експертизу на час проведення експертизи провадження по справі зупинено ( а.с.116). Ухвалою суду від 18.08.2020 року поновлено провадження по справі . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Постернак М.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях послався на обставини, що викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити, відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився належним чином повідомлений, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , адвоката Постернака М.І., дослідивши письмові докази по справі, що надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя задоволенню не підлягають виходячи з таких підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що з 21.06.2008 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.8), рішення набрало законної сили. В період перебування сторін у справі в зареєстрованому шлюбі було набуте майно: диван кутовий "Мустанг угол Лонг Е квинс сезам, сани плай, Вера беж", вартістю 20000 грн., телевізор LG, вартістю 15000 грн., мопед марки ''Альфа", вартістю 7000 грн., холодильник ''Самсунг", вартістю 8000 грн., хлібопічку, вартістю 1500 грн., блендер, вартістю 500 грн., міксер, вартістю 500 грн., кухонний посуд, вартістю 4000 грн., котел опалювальний, вартістю 15000 грн., автомобіль марки ''Опель-Кадет", вартістю 60000 грн., меблевий спальний гарнітур ( дві шафи, двохспальне ліжко, дві тумбочки приліжкові, комод, трельяж), вартістю 7000 грн., набір кухонних меблів ( чотири нижніх і чотири верхніх шаф і нижній та верхній пенали), вартістю 3000 грн., бензопилу, вартістю 3000 грн., човен надувний, вартістю 3000 грн., супутникова антену і тюнер, вартістю 2000 грн.( а.с.9-16). Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У свою чергу приписами ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4ст. 65 СК України)., що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4ст. 65 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси подружжя та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.103 ЦПК за клопотанням представника позивача адвоката Постернака М.І. судом була призначена судова товарознавча експертиза (а.с.116), але згідно повідомлення судового експерта Полтавського НДКЦ призначену експертизу неможливо провести, оскільки сторонами не виконано клопотання експерта, не надано відомостей, що визначають товарні та вартісні характеристики об`єктів дослідження, а тому справа повернута до суду без висновку експерта ( а.с.135-136). Крім цього у судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Постернак М.І. стверджував, що перераховане ним майно є спільно нажитим сторонами. При цьому ні позивач [PERSON] , ні її представник адвокат Постернак М.І. не вказують, коли, за рахунок яких коштів і за яку ціну це майно було придбане, не надає найменшого опису цього майна, крім загальної його назви, не надає з приводу цих обставин жодного доказу чи бодай опису цього доказу з вказівкою місця його знаходження. Представник позивача [PERSON] , адвокат Постернак М.І. пояснював, що усі докази з приводу вказаних обставин знаходяться у відповідача, так само як і майно, однак, це нічим не підтверджено. Як було встановлено в судовому засіданні, а ні позивач [PERSON] так і її представник адвокат Постернак М.І. не надали суду будь-яких доказів, які б підтверджували вартість, склад та джерела походження майна щодо якого заявлено позовні вимоги. Не надано доказів щодо перебування даного майна в певному місці, а відповідач не підтверджує наявність у нього даного майна, оскільки в судове засідання не з`являвся. Судом було додатково надано час позивачу та його представнику для обгрунтування позовних вимог, однак будь-яких доказів позивач та її представник суду не надали. Враховуючи вищевикладене, а також те ,що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя, необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed