Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

\~ \~ 10.04.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, що пізніше, після укладання угоди з адвокатом про надання правової допомоги, був уточнений, яким позивач просить визнати за ним право власності на 1 / 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул.Ізмаїльська,17, у с.Криничне Болградського району Одеської області, а також скасувати право власності на цю частину будинку, що наразі належить його брату відповідачу, та, у звязку з цим - скасувати запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності на цю частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами. Крім того, позивач просить визнати недійсним іпотечний договір від 20 серпня 2007 року, згідно якого власник будинку, розташованого за адресою: вул.Ізмаїльська,17, с.Криничне Болградського району Одеської області - [PERSON] передав вказаний будинок в іпотеку Комунальному підприємству «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та просив \~стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, він на момент 14 квітня 1991 року був членом колгоспного двору разом зі своєю матірюСтояновою А.Ф., яка померла 14.12.2008 року, та вітчимом чоловіком матері [PERSON], щопомер 08 січня 2016 року, тому, як членам колгоспного двору, їм усім належало по 1/3 частинізазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами.Влітку 2016 року він, позивач, випадково дізнався, що єдиним власником спірного домоволодіння, на даний час, є його брат [PERSON] Тому він звернувся до реєстраційної служби з метою отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно відносно вищевказаного будинку, і йому стало відомо, що власником будинку вже у 2007 році був [PERSON], а також, згідно цього ж витягу, що будинок був переданий в іпотеку до КП "Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", таким чином його, позивача, незаконно, без його відома було фактично позбавлено права власності на його частину зазначеного будинку. Тому він, позивач, змушений звернутися за захистом свого права власності до суду.\~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник \~підтримали вимоги позову, пояснивши, що позивач та відповідач є рідними братами і синами [PERSON], яка померла 14.12.2008 року. Свого вітчима чоловіка матері [PERSON], що помер 08 січня 2016 року, вони вважали за рідного батька, оскільки він їх виростив змалку, в родині були теплі родинні стосунки. Ще за своє життя мати і батько (вітчим) висловлювали свою волю, що мають намір залишити після своєї смерті у власність одному з братів [PERSON] будинок, а [PERSON] земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами села. Після смерті батька (вітчима) позивач звернувся до брата (відповідача) з пропозицією разом зайнятися оформленням спадщини, проте відповідач, узявши в нього, позивача, документи на землю земельні акти, - для того, щоб зайти до сільської ради дізнатися процедуру оформлення, почав уникати зустрічів та пояснень. Згодом він, позивач, дізнався, що будинок зі спадкового майна вже давно переоформленийна брата відповідача шляхом дарування йому від імені матері і батька, а земельні ділянки брат оформив у власність як спадкове майно за заповітом. У досудовому порядку непорозуміння у сімейному колі вирішити не вдалося, оскільки на братів мають вплив їхні дружини і діти, тому в позивача виникла потреба звернутися до суду для вирішення цього питання. Оскільки в ході судового засідання також не вдалося дійти компромісу, позивач та його представник просять задовольнити позов у повному обсязі. Після обєднання первісного позову з зустрічним та пояснень і вимог відповідача за первісним позовом, позивач за первісним позовом [PERSON] стверджував, що він ніколи не відмовляв батькам у допомозі, в разі потреби брав участь в організації їхньої поїздки до лікарні, у ремонті будівлі, та в інших родинних справах, та до смерті батька (вітчима) навіть не здогадувався про претензії брата позивача за зустрічним позовом [PERSON], оскільки в родині були родинні, теплі стосунки. Вітчима він дійсно після смерті матері відвідував не часто, оскільки разом з ним проживала доросла дочка брата, господарювала там дружина брата, вони взяли кредит під батьківський будинок, навіть не сповістивши нікому про це, і він, [PERSON], не хотів заважати їхнім сімейним внутрішнім відносинам, вважаючи, що його допомога не дуже потрібна. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] і його представники, заперечуючи проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, звернулись 04.05.2017року до суду з зустрічним позовом до позивача [PERSON], яким [PERSON] просить про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у буд.№17 по вул.Ізмаїльська у с.Криничне Болградського району Одеської області, оскільки він, хоча і зареєстрований за цією адресою, проте вже давно проживає з дружиною та своєю родиною за іншою адресою у тому ж селі, але у будинку №37 по тій же вулиці Ізмаїльська, що в с.Криничне, і тому, оскільки він добровільно не бажає знятися з реєстрації у спірному вищезазначеному будинку №17, підлягає зняттю з реєстрації примусово, за рішенням суду. В обґрунтування вимог зустрічного позову позивач за зустрічним позовом [PERSON] і його представники стверджують, що позивач за первісним позовом [PERSON] давно не проживав у батьківському будинку, не брав участі у догляді за батьками, а за батьком (вітчимом позивача і відповідача) доглядала переважно дочка позивача за зустрічним позовом [PERSON], яка, наразі, проживає разом зі своїм чоловіком та дітьми у спірному будинку, та є там зареєстрованою, а за життя доглядала за спадкодавцем [PERSON], що помер 08 січня 2016 року, який останні роки свого життя був лежачим, тому позивач за зустрічним позовом [PERSON] має усі права володіти усім будинком, оскільки батьки подарували йому його законно, з власної волі, позивач за первісним позовом [PERSON] знав про це і погоджувався, самоусунувся від догляду за батьками, і тому не має право на майно батьків, і у звязку з цим не має право бути там зареєстрованим, оскільки фактично давно проживає за іншою адресою, де навіть приватизував земельну ділянку, яку можна, на їх думку, приватизувати лише будучи зареєстрованим за тією адресою. Тому, на думку позивача за зустрічним позовом і його представників, [PERSON] знімався з реєстрації у батьківському (спірному) будинку, надавши про це відомості сільській раді, проте з невідомої причини, незаконно, він досі значиться зареєстрованим у батьківському будинку і тому підлягає зняттю з реєстрації. Представник третьої особи - КП "Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", яка була притягнута до участі у справі ухвалою суду в ході судового розгляду спору, заперечував проти задоволення первісного позову, висловивши письмовою заявою надію на мирне врегулювання спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши у судовому засіданні сторони, їхніх представників та свідків, вивчивши доводи позовів, надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову щодо визнання за [PERSON] права власності на 1 / 3 частину спірного житлового будинку, - як за членом колгоспного двору, підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають в повному обсязі, - за наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - 14.12.2008 року\~померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії ЖД №475428, видане повторно 03.01.2017року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №68 (а.с.11); - 08.01.2016 року\~помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії ЖД №449863, видане повторно 10.06.2016 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області , актовий запис №24 (а.с.12); - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] (І-ЖД №3499507 від 03.01.2017р.), його матір'ю є [PERSON] (а.с.10); - згідно довідки Криничненської сільської ради №149 від 19.04.2017р., станом на 14 квітня 1991 року спірний житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: вул.Ізмаїльська,17 у с.Криничне Болградського району Одеської області на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили зареєстровані там позивач [PERSON], його мати [PERSON], та вітчим [PERSON], тому кожному належало по 1 / 3 частині цього домоволодіння, але право власності на нього було оформлено на [PERSON] таСтоянова [PERSON] по 1 / 2 частині на кожного, які у 2002 році подарували будинок [PERSON], 1957р. народження (а.с.53); - згідно іпотечного договору, укладеного між [PERSON] та КП "Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", копія якого міститься в матеріалах справи, він був укладений 20.08.2007року та дійсний до цього часу, оскільки це підтвердили усі учасники цього судового провадження (а.с.127-134). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.120, ст.123 ЦК Української РСР\~майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно\~ст.120 ЦК Української РСР, саме ця правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, законодавство про право на частку в майні колгоспного двору в редакції, чинній станом на 15 квітня 1991 року, майно колгоспного\~\~ двору\~\~ належить його членам\~\~на праві сумісної власності. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~\~\~\~\~\~ Позивачем [PERSON] доведені обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, оскільки ніхто не заперечував його права на колгоспний двір станом на 14 квітня 1991 року, та ніким суду не надано доказів того, що він не був членом колгоспного двору, а також, що втратив право на частку в його майні добровільно, з власної волі Тому, згідно вимог ст.ст.121,\~123,\~124,\~125,\~126 ЦК УРСР,\~позивач досі має право на частку в майні колишнього колгоспного двору, яке знаходиться за адресою: вул.Ізмаїльська,17, с.Криничне, Болградський район Одеської області. Натомість, з встановлених судом обставин вбачається, що, у порушення права власності позивача за первісним позовом [PERSON] на 1 / 3 частину спірного нерухомого майна, невідомим чином воно було оформлено лише на двох членів колгоспного двору по 1 / 2 частині на кожного, з чого вбачається помилка при трактуванні законодавства на той момент або злий намір, направлений на незаконне позбавлення [PERSON] права власності. Незаконне оформлення спірної вищевказаної нерухомості потягло за собою наступні, неправомірні наслідки: дарування цієї нерухомості цілком на імя відповідача за первісним позовом [PERSON], а також передача його цілком в іпотеку. У судовому засіданні ніким не оспорювалися право власності матері позивача - [PERSON], та вітчима [PERSON] за кожним на 1 / 3 частину спірного майна, як за членами колгоспного двору станом на 14 квітня 1991 року, тому вони, як власники, дійсно мали право розпоряджатися своїм майном, тому дарування ними їхніх часток домоволодіння [PERSON] здійснено у законний спосіб, і цього факту у судовому засіданні ніхто не спростовував. Згідно статей 41 Конституції України та 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Таким чином, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що, оскільки право власності позивача за первісним позовом [PERSON] на 1 / 3 частину спірного домоволодіння не викликає сумнівів, воно підлягає визнанню судом. У звязку з чим право власності на спірну нерухомість відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] підлягає скасуванню в 1 / 3 частині права власності на цю частину вищевказаного домоволодіння. Право власності, яке набуте та не оформлене, не має строку давності,тому вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо залишення без задоволення позову [PERSON] в частині визнання права власності є безпідставною, а тому є безпідставною й його вимога щодо визнання співвласника житлового будинку [PERSON] таким, що втратив право на проживання за адресою розташування його власної нерухомості, і тому вимога зустрічного позову щодо зняття з реєстрації [PERSON] за адресою: вул.Ізмаїльська,17, с.Криничне, Болградський район Одеської області в частині є незаконною і такою, що не підлягає задоволенню. Натомість, оскільки суд дійшов висновку, що 1 / 3 домоволодіння колишнього колгоспного двору, яке знаходиться за адресою: вул.Ізмаїльська,17, с.Криничне, Болградський район Одеської області є власністю [PERSON], слід визнати, що без його волі ніхто не міг розпоряджатися його власністю, і, оскільки у судовому засіданні не встановлено наявності волі [PERSON] щодо передачу у власність [PERSON] своєї частини будинку, а також у іпотеку усього житлового будинку, це порушене право позивача за первісним позовом [PERSON] підлягає відновленню шляхом скасування права власності [PERSON] на 1 / 3 частину спірного домоволодіння, а також визнання недійсним вищевказаного іпотечного договору. Дійшовши висновку, що вимоги первісного позову в повному обсязі законні і обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню, а вимоги зустрічного позову в повному обсязі є неправомірними, та такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та обставинах справи, суд дійшов висновку, що вимога первісного позову щодо стягнення на користь [PERSON] судових витрат з відповідача за первісним позовом підлягає задоволенню, що ґрунтується також на вимогах ст.88 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved