Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

26.04.2016 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить зобовязати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні належної їй спільною сумісною власністю горищем, що знаходиться у будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Артема, 9/11; зобовязати відповідача провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку за вказаною адресою, та привести горище зазначеного багатоквартирного будинку в попередній стан; та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 3000 грн. та суму сплаченого судового збору. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Позивач є співвласницею квартири, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Алчевських ([PERSON])[ADDRESS]. Квартира знаходиться в старовинному будинку, який було побудовано ще в часи до Другої Світової Війни в 1902 році і спочатку цей будинок планувався як одноповерхований, в 1937 році були добудовані інші поверхи, тобто будинок є старим та з самого початку не був розрахований на 5-ти поверхове навантаження. У лютому 2016 року відповідач придбав квартиру №21 на останньому поверсі даного будинку, та став власником 2 кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Алчевських ([PERSON]), буд. 9/11, загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м.. Над квартирами сторін знаходиться горище спільного користування. Відповідач без будь-якої домовленності, та без згоди інших співмешканців, без проектної документації на початок будівельних робіт реконструював свою квартиру за рахунок частини горища спільного користування. Такі дії завдали значних ущемлень прав позивача як співмешканки даної будівлі. В порушення прав спільної сумісної власності позивач не має можливості користуватися частиною горища для власних потреб, проте навіть даний аргумент є вторинним на фоні жахливої небезпеки, що нависла над головами жильців дому, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Алчевських ([PERSON]), буд. 9/11. Новозбудована конструкція є небезпечною для життя співмешканців, адже на стелях вже виникли нітьовидні тріщини, гіпсокартонні конструкції, які були предметом декору в приміщенні позивачки змістились. Вентиляційні ходи були закриті, вентиляційна тяга взагалі в будинку тепер відсутня, наразі склалася аварійна ситуація. Намагаючись, захистити свої інтереси, позивач звернулась до ІДАБІ ДДАБІ у Харківській області, та було проведено перевірку, в ході якої були встановлені наступні факти: під час огляду горищевого поверху над квартирою відповідача встановлено перегородки, інформація стосовно надання дозволів відповідачу на переобладнання комунального майна відсутня. Отже, відповідач всупереч закону, нехтуючи інтересами інших співмешканців будинку, з повним безвідповідальним ставленням до безпеки людей, без згоди інших співмешканців самовільно захопив та утримує спільну сумісну власність територію горища будинку, провів там перебудову та активно проводить ремонтні роботи і на далі. Позивач вважає такі дії незаконними та небезпечними, а відтак змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Вказане горище знаходиться над квартирою відповідачів, і вхід на яке, є тільки з коридору загального користування. Відповідач обмежує позивача у доступі на спірне горище, оскільки встановили замок на дверях в коридор спільного користування і ключі від такого є тільки у відповідача. Крім того, відповідач залив стяжку, спорудив стіни, встановив двері, провів зміну конфігурації даху та вмонтував вікна в дах, зробив сходи, та відповідно демонтував частину підлоги горища для того щоб зробити повноцінний вхід на горище зі своєї квартири, та розмістив там свої особисті речі. Крім того, переобладнання квартири проводилися без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, проектної документації, а також без отримання у встановленому законом порядку, дозволу на виконання будівельних робіт. Внаслідок незаконних дій відповідача, всі вентиляційні канали були забиті та заблоковані, відтак повністю відсутня вентиляційна тяга, що змусило відмовитись позивачці від газової колонки, та встановити водонагрівний бойлер, який коштує 3000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника відповідача [PERSON] до суду надані клопотання, в яких він просить викликати [PERSON] в судове засідання в якості свідка, та витребувати у третьої особи письмові пояснення, та просив суд розглянути ці клопотання без присутності представника Відповідача, але судом в судовому засіданні було відмовлено в задоволенні даних клопотань. Представник третьої особи ІДАБК Департаменту територіального контрою ХМР [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, та вказав, що інспекція ніяких дозволів на самочинне будівництво відповідачеві або третій особі не надавала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомив. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Алчевських ([PERSON])[ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться на 3 поверсі 4 поверхового будинку. Відповідач є власником квартири №21, що знаходиться у м. Харкові по вул. Алчевських, буд. 9/11. Вказана квартира розташована на 4 поверсі 4 поверхового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Позивач в своєму позові як на підставу своїх вимог зазначає, що відповідач зробив реконструкцію своєї квартири за рахунок частини горища спільного користування. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: також припинення дії, яка порушує право(п.3); відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4). Так, у гл. 29 ЦК передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~та виходячи з роз'яснень, викладених у\~Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004, допоміжними приміщеннями (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.), які передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків є такі допоміжні приміщення жилого будинку, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї, горища і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Таким чином, позивач також має право розпоряджатися та користуватися допоміжними приміщенням будинку №9/11 по вул. Алчевських ([PERSON]) в м. Харків, в тому числі і горищем, підвалом та іншими приміщеннями призначеними для забезпечення експлуатації будинку. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У ч. 2 ст. 383 ЦК встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад повинні надавати відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4). Визначення термінів "переобладнання" і "перепланування" міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій (затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207). Цими Правилами також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства (1.4.1). З матеріалів справи вбачається, що до реконструкції квартири № 21 будинок мав горище. Проте після реконструкції вказаної квартири, горище було демонтовано та встановлені перегородки. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною 1 статті 369 ЦК України\~встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Відповідно до ч. 1 ст.31 цього закону проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Предстаником відповідача зазначено, що попереднім власником [PERSON] вже було зроблено підсобне приміщення, а сам відповідач нічого не будував, та надано до суду технічний висновок виготовлений в 2015 році ПАТ «Харківреконструкція», відповідно до висновків якого загальний технічний стан конструкцій квартири [ADDRESS] задовільний, та виконана замовником реконструкція, яка заключається в обладнанні підсобного приміщення в частині площі горища над квартирою №21 не вплинула негативно на несучу здатність та технічний стан будівельних конструкцій будинку та не суперечить діючим будівельним нормам. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, відповідач набув право власності на квартиру №21, що знаходиться у м. Харкові по вул. Алчевських, буд. 9/11, яка розташована на 4 поверсі 4 поверхневого будинку, і згідно договору вказана квартира горище не займає, та вказана квартира знаходиться в одному рівні. Але, в судовому засіданні позивачем вказано, що вказана реконструкція є небезпечною для всіх співмешканців, та в квартирі позивачки на стелях вже виникли нітьовидні тріщити, та гіпсокартонні конструкції, які були предметом декору в приміщенні позивачки змістилися, вентиляційні ходи були закриті, вентиляційна тяга взагалі в будинку тепер відсутня. Вказаний факт підтверджується наданими до суду фотокартками, та технічним звітом виготовленим ПАТ «Харківреконструкція» в жовтні 2016 році, в якому зроблено висновок, що при обстеженні квартири позивача були зафіксовані деформації в зовнішніх та внутрішніх стінах та перегородках, та вентиляційні канали у ванній та санвузлі знаходяться в неробочому стані, так як забиті будівельним сміттям з боку квартири відповідача. Крім того, потребують посилення елементи стропильної системи вуличного прольоту в межах мансарди та металеві несучі елементи балкону квартири №21, та зазначено, що необхідно забезпечити доступ до квартири відповідача з ціллю детального обстеження її конструкцій. Департаментом територіального контролю була проведена позапланова перевірка квартири відповідача, доступ до якої був відсутній. Відповідно до листа Департаменту комунального господарства ХМР від 25.05.2016 року, ділянкою КП «Жилкомсервіс» 12.02.2016 року було надано припис №45 на демонтаж обладнаного приміщення в частині горищного приміщення над квартирою №21 вказаного житлового будинку, але вимоги припису виконані не були. При обстеженні КП «Жилкомсервіс» квартири №21 встановлено, що власником ведуться ремонтні роботи, тому посилання представника відповідача, що відповідач придбав квартиру вже реконструйовану є недоцільним. При обстеженні горищного приміщення над квартирою №21 встановлено, що в кімнаті, ізольованій від загального горищного приміщення гіпсовою перегородкою, є 3-4 м.куб. будівельного сміття. Через дане приміщення проходять трубопроводи центрального опалення. Доступ для обслуговування трубопроводів обмежений. На підставі акта повторної перевірки димовентканалів №386 від 05.04.2016 року в квартирі №16 була відключена газова колонка в звязку з порушеннями правил ГПБ, а саме відсутній доступ до димовентканалів (зашиті гіпсокартоном). 10.02.2017 року ІДАБК було складено акт №57-А щодо обстеження квартири №21 та приміщення технічного поверху у житловому будинку по вул. Алчевських, 9/11 у м. Харкові, де встановлено, що в горищному просторі улаштовано приміщення над квартирою №21, яке не має входу з горищного простору у звязку з чим можна вважати, що вказане приміщення є частиною квартири №21. Також в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів ДАБІ України відсутня інформація по зазначеному обєкту. Вказані документи до суду надані також не були. Статею 152 ЖК України передбачена наступна можливість проведення власниками переобладнання і перепланування приміщень приватного житлового фонду: виконання робіт, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до п.п. 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76\~до елементів перепланування житлових приміщень належать: перенесенні і розбирання перегородок, перенесення і влаштування двірних прорізів, улаштування та переустаткування тамбурів, перебудова балконів на рівні перших поверхів багатоквартирних будинків. При цьому не допускається переобладняння та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучіх конструкцій будинку, погішення цілісності та зовнішнього вигляду фасадів. Порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту. Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що відповідач вказаний дозвіл повинен був отримати, оскільки вказане перепланування або переобладнання призвело до порушень цілісності будинку, що підтверджується наданими фотокартками до суду. Отже, до початку здійснення будівельних робіт у квартирі відповідача з захопленням частини горища будинку, власник квартири повинен був отримати згоду всіх співвласників будинку, а також балансоутримувача будинку. Разом з тим, до суду відповідачем таких документів надано не було. Також, позивач в своєму позові вказує, що внаслідок незаконних дій відповідача, всі вентиляційні канали були забиті та заблоковані, що змусило її відмовитись від газової колонки, та встановити водонагрівний бойлер, вартість якого складає 3000,00 грн., які вона просить стягнути з відповідача, але до суду надані квитанції про сплату позивачем 12,79 грн. за відключення б/заглушки КП, та придбання водонагрівачу в розмірі 1894,00 грн. (а.с. 23, 25,26), що в сумі складає 1906, 79 грн., та додано квитанцію про сплату позивачем 6,00 грн. комісійної винагороди за послуги банку, які не відносяться до матеріальних збитків, тому відповідно до приписів ст. 22 ч.2 п.1 та ст. 1166 ЦК України, суд вважає за доцільне задовольнити вказану позовну вимогу частково та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 1906,79 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду було доведено порушення її прав, які підлягають судовому захисту, а тому вони підлягають задоволенню частково в частині зобовязання відповідача щодо усунення перешкоди позивачеві у користуванні належної їй спільною сумісною власністю горищем, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських ([PERSON]), 9/11, проведенні демонтажу самочинного будівництва на горищі вказаного будинку з приведенням зазначеного горища будинку в попередній стан, та стягненні матеріального збитку з відповідача на користь позивача в розмірі 1906,79 грн., а в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial