Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

27 лютого 2018 року (уточнено 19 березня 2018 року) [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що 24.05.2017 за заявою приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» приватним нотаріусом Бондар І.М. вчинено виконавчий напис НМО №560635, зареєстрований в реєстрі за №4576, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 56065,43 грн. 11.10.2017 року на підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем Ццентрально-Міського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Жуковською Ю.В. відкрито виконавче провадження №54883852. Разом із заявою про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ "Приватбанк" надано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", яка не містить ані підпису позивача, ані підпису та печаті банку та розрахунок заборгованості за період з 16.05.2014 по 04.05.2017. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В свою чергу, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договром необхідний оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Частино 4 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" наведено перелік умов, які повинні бути зазначені у кредитному длговорі, зокрема сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, дата видачі кредиту та інші умови. Таких відомостей анкета-заява, подана банком, не містить, отже цей документ не можна розцінювати як кредитний договір. У виконавчому написі вказано, що його було вчинено за строк чотири роки одинадцять місяців десять днів, а саме, з 24.05.2012 по 04.05.2017., тобто з пропуском позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав, передбачених ст. 49 ЗУ "про нотаріат", через те що вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», та просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, 17.12.2018 надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач з позовом не погоджується, та вказує, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, також позивачем не оспорюється наявність заборгованості перед банком, та не надано жодних підтверджень виконання своїх обов`язків. Крім того, банком було надано нотаріусу всі необхідні документи, за якими встановлено безспірну заборгованість позивача, зокрема: оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що відповідають переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Нотаріус діяв відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу в позові. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., надала суду письмові пояснення, вказує, що посилання позивача на визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню через відсутність документів, які підтверджують безспірність заборгованості є безпідставним. Під час вчинення виконавчого напису вона була ознайомлена з документами наданими публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», а саме: кредитним договором, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, порядок надання яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. В розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат», «безспірність» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається наявність боргу, а документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності, тому просить суд відмовити позивачу в позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, письмові пояснення третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, відповідно до рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». Так, 24 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис НМО №560635, зареєстрований в реєстрі за №4576, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 24.05.2012, в сумі 56 065,43 грн (а.с. 11). Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Жуковською Ю.В. від 11.10.2017, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4576 виданого 24.05.2017 (а.с. 12). Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У позові позивач стверджує що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приватбанк" не містить ані його підпису, ані підпису та печатки банку, вказане підтверджується матеріалами справи (а.с. 7). Крім цього, зазначає, що анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приватбанк", не можна розцінювати як кредитний договір, оскільки вона не містить обов`язкових відомостей, які повинні бути зазначені у кредитному договорі, відповідно до ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів". До того ж виконавчий напис нотаріуса здійснений з пропуском строку позовної давності, що є порушенням ст. 88 ЗУ "Про нотаріат". З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема, оригінал кредитного договору та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, вказані обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved