Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON], який діє також і в інтересах неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Раритет" ( а.с. 161-165). Просять стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" на користь [PERSON] 74\~567,00 гривень матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] та [PERSON] стягнути по 100 000 гривень кожному; з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Раритет" на користь [PERSON] стягнути страхову суму у розмірі 102\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 лютого 2015 року, о 22 годині 29 хвилин [PERSON], заздалегідь придбавши квиток на потяг №13 Київ-Ужгород , переходячи через II головну колію по пішохідному переходу вокзалу була смертельно травмована іншим вантажним потягом № 8854. Згідно висновку судово-медичного експерта Бердичівського міжрайонного відділення СМЕ №58 при судово-медичному дослідженню трупа виявлено закриту черепно-мозкову травму: переломи кісток склепіння та основи черепу, крововиливи під мякі мозкові оболонки в правій потиличній ділянці. Закрита травма грудної клітини, множинні переломи ребер правої та лівої половини грудної клітини, забій правої та лівої легені, забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини: травматичні розриви забої лівої нирки. Відкритий перелом лівої стегнової кістки, лівоїпідздухвалої кістки. Відкритий перелом лівої ліктьової кістки. Вивих кісток передпліччя в правому ліктьовому суглобі. Забійні рани голови та кінцівок, садна та крововиливи голови, тулуба та кінцівок. Виявлені на трупі тілесні ушкодження у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя та знаходяться у прямому причинному звязку зі смертю та могли утворитися від дії тупих предметів. По даному факту відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.276 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових № 12014020420000043 від 25.02.2015 року. На даний час кримінальне провадження не закінчене, досудове розслідування ведеться. На звернення [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Раритет» щодо виплати страхового відшкодування у звязку з нещасним випадком, що стався 24.02.2015 року [PERSON], 14.09.2015 йому відмовлено з тих підстав, що загибель [PERSON] на станції Бердичів не є страховим випадком. Вважає таку відмову страхової компанії неправомірною, оскільки [PERSON], придбала проїзний документ АЦ №831645 на потяг №013 Київ-Ужгород від станції Бердичів до станції Свалява час відправлення24.02.2015 року о 22 годині 41 хвилин, підлягає страхуванню як пасажир на залізниці і здійснення якого визначається «Положенням про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року №959 ( далі Положення). Випадок являється страховим, виходячи з п. 7 Положення та відповідно до п.8 Положення розмір страхового платежу складає 102\~000,00 грн. Внаслідок загибелі 24.02.2015 [PERSON] від дії джерела підвищеної - потягу №8854, локомотив ВЛ-80Т-1818, володільцем якого являється ДТГО „Львівська залізниця ,[PERSON] поніс витрати на поховання дружини та спорудження надгробного памятника , що складають 74 567, 00 гривень. Внаслідок загибелі [PERSON], [PERSON] - чоловік загиблої, [PERSON] донька, та мати загиблої [PERSON] зазнали моральної шкоди. Моральну шкода виражена у тому, що [PERSON], втративши дружину, позбавлений спокою і сну, йому сняться жахи, те що сталося, постійно переслідує його. Смерть дружини залишиться незгойною раною для нього та дочки до кінця життя. До цього часу він не може встановити нормальні життєві зв'язки, переносить душевні страждання, що впливає на стан його здоров'я. [PERSON] двічі перебував на лікуванні з діагнозом, нестабільна стардіокардія, атеросклероз аорти, коронарних судин з ускладненням: минуча екстарсистолічна аритмія. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у 10000 гривень. Життя доньки [PERSON] після втрати матері змінилося, оскільки це пов'язано з пожиттєвим стражданням через неможливість подальшого спілкування з рідною людиною - матір'ю, яка для доньки була понад усе. Вона не може примиритись з думкою про життя без матері, відчуває постійні моральні страждання, які супроводжуються депресією, безсонням, плачем, перебуваючи у пригніченому стані втратила почуття самовпевненості у завтрашньому дні. Моральну шкоду [PERSON], який діє в інтересах доньки загиблої, оцінює в 100 000,00 ( сто тисяч) гривень. [PERSON], втратила найріднішу людину. Дуже страждає після втрати своєї доньки, назавжди позбавлена спокою і нормального сну. До цього часу не може встановити нормальні життєві зв'язки, переносить сильні душевні страждання, що впливає на стан їїздоров'я. Після втрати доньки [PERSON] я перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні з діагнозом: атеросклеротичний кардіосклероз, аортосклероз з ускладненням: пароксизмальна фібриляція передсердь. Моральну шкоду [PERSON], оцінює у 100 000,00 (сто тисяч) гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представника позивачів [PERSON] позов підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - ДТГО „Львівська залізниця, [PERSON] проти позову заперечив з тих підстав, що ДТГО „Львівська залізниця не є належним відповідачем у справі, оскільки потягом управляла бригада підрозділу „Локомотивне депо Козятин Південно-західна залізниця у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON], а отже потяг перебував у віданні ДТГО „Південно-західна залізниця. Крім того, факт смертельного травмування [PERSON] стався з її вини, а вини ДТГО „Львівська залізниця не доведено. Вважає, що провадження у цій справі має бути зупинене до завершення розгляду у кримінальному провадженні № 12015020420000043 Представник відповідача приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Раритет, [PERSON] проти позову заперечив, оскільки загибель [PERSON] сталася внаслідок порушення нею пунктів 2.2.,2.3, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. Відповідно до частини другої пункту 7 Положення про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті вказаний випадок не є страховим. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється чоловіком загиблої 24 лютого 2017 року [PERSON]. [PERSON] дочка, [PERSON] мати загиблої ( а.с.12, 13, 15). Відповідно до акта службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці № ? від 25.02.2015 24 лютого 2015 року о 22 год. 29 хв. пасажир поїзду № 13, сполученням Київ-Ужгород, після оголошення про прибуття поїзду [PERSON], при прямуванні на посадку, переходячи через ІІ головну колію по пішохідному переходу навпроти будівлі вокзалу станції Бердичів на небезпечній відстані від вантажного поїзду № 8854 була смертельно травмована, внаслідок чого загинула на місці. Випадок стався з вини потерпілої [PERSON], яка грубо порушила пункти 2.2.,2.3,2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Вини працівників залізничного транспорту не вбачається ( а.с. 5-6,). За фактом смертельного травмування [PERSON] потягом № 8854, під керуванням машиністом [PERSON] відомості за частиною третьою статті 276 КК України внесено до ЄРДР ( а.с. 135). Досудове розслідування триває ( а.с. 146). Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орендитощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до повідомлення Регіональної філії „Львівська залізниця від 09.11.2016 станом на 24.02.2015 локомотив серії ВЛ-80Т-1818 перебував на балансі та на праві повного господарського відання відокремленого підрозділу „Локомотивне депо Львів-Захід ДТГО „Львівська залізниця ( а.с. 80, 149, 156 ). Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на похованнята на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Витрати на поховання [PERSON] та встановлення надгробного памятника, що їх поніс [PERSON], у розмірі 74\~567,00 грн. підлягають стягненню у повному обсязі. До цих витрат належать витрати на організацію та проведення поховання ( договір-замовлення №54 від 26.02.2015 року) на суму 1133,00 грн. та автопослуги на суму 450,00 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордеру № 231 від 26.02.2015р.), всього на загальну суму - 1580, 00 гривень; придбання предметів ритуальної належності - гроба, хреста, хусток ритуальних, на загальну суму 2391,00 грн. (товарний чек від 26.02.2015 року); проведення поминального обіду на загальну суму 5 700,00 грн. (накладна № 25 від 26.02.2015 року); виготовлення та встановлення надмогильної споруди на суму 64 896, 00 гривень ( 62\~396 гривень + 2 500, 00 гривень) , (договір від 28.03.2016 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 28.03.2016 року, накладна №171 від 28.03.2016, квитанцією №706804 від 28.04.2016 року ( а.с. 19-29). Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Факт заподіяння моральної шкоди позивачам внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що призвело до смерті [PERSON] є очевидним та виражається у душевних стражданнях позивачів, внаслідок безповоротної втрати близької для них людини; погіршення стану здоров'я позивача [PERSON] та [PERSON], які були госпіталізовані до лікарні з хворобами, що розвинулися внаслідок переживань від смерті [PERSON], порушення звичайного укладу їх життя. Внаслідок загибелі матері психоемоційний стан [PERSON] погіршився, що виражається у підвищенні рівня особистої тривожності, невпевненості в собі, частих змінах почуттів та емоційних станів, глибоких, довготривалих емоційних переживань ( а.с. 30-34). Визначений у позові розмір моральної шкоди суд вважає підставним та доведеним. [PERSON] з тим, суд зважає, що відповідно до статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) у розмірі 15\~000 гривень кожному позивачеві, суд враховує, що факт смертельного травмування [PERSON] сталося внаслідок її грубої необережності, а саме порушення нею пунктів 2.2., 2.3., 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Факт порушення вказаних правил доводиться актом службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-західній залізниці від 25.02.2015, доданим позивачами до позову; показаннями свідків машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON], які у судовому засіданні показали, що [PERSON] переходила колію на відстані близько, 20-30 метрів він потягу, на подані звукові сигнали не реагувала. У задоволенні позову [PERSON] до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Раритет суд відмовляє з таких підстав. Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування ПрАТ „Страхова компанія „Раритет виходила з того, що випадок смертельного травмування пасажира [PERSON] 24.02.2015 стався внаслідок грубого порушення нею пунктів 2.2.,2.3,2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті ( а.с. 36). Відповідно до пункту Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року N 959, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 року за N 193/2633 (надалі - Положення) страховим випадком є а) загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті.... Якщо випадки, зазначені у підпунктах "а" ... цього пункту, сталися внаслідок неправомірних або навмисних дій застрахованого, вони не вважаються страховими і страхова сума при цьому не виплачується. Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54 перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв'язку. При наближенні поїзда (або локомотива, вагона; дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід.Пунктом 2.6. встановлено заборону пішоходам переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов. З доказів, досліджених у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушила пункти 2.2., 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, переходячи колію на відстані, що становила значно менше 400 метрів від потягу, що рухався, та уникнути зіткнення не вдалося навіть при застосуванні машиністами екстреного гальмування. Факту будь-яких порушення працівниками залізниці правил безпеки руху, на день ухвалення рішення не встановлено та доказів на підтвердження цього позивачем у судовому засідання не надано. Оскільки позивачем [PERSON] не спростовано доказами факту настання нещасного випадку, внаслідок порушення [PERSON] Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, тобто неправомірних дії застрахованного, суд погоджується із доводами страхової компанії, що загибель [PERSON] 24 лютого 2015 року на станції Бердичів не є страховим випадком та не вбачає підстав для стягнення грошових коштів з відповідача. Суд не дає аналізу документам копіям пояснень та протоколів допитів свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015020420000043, як недопустимим доказам, оскільки ці особи судом не попереджені про кримінальну відповідальність, клопотань про допит свідків у судовому засіданні не заявлялося. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача з Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в дохід держави судовий збір в розмірі 1296,87 грн., ( 745,67 грн. за вимогу майнового характеру та 551,2 за вимогу немайнового характеру відшкодування моральної шкоди), від сплати якого позивачі звільнені при предявленні позову.

Outcome: partial