Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Державної казначейської служби, Придніпровськиого відділу державної казначейської служби, Міністерства юстиції України, в якій просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку матеріальні збитки в сумі 26570 гривень та моральну (немайнову) шкоду в сумі 20 000 гривень; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 26 липня 2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір Турагента з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно - консультаційних та посередницьких послуг № 15/Пегас Туристик ( надалі по тексту - «договір»). Відповідно до п.2.11 договору, загальна вартість туристичних послуг, замовлених [PERSON] , на дату підписання цього договору становить 26570 гривень, що складає 900 євро. Позивачем оплату за договором здійснено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 26 липня 2019 року на суму 26570 гривень 00 копійок. Відповідно до п.1 Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 28 липня 2019 року, згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», заступником начальника 3-го відіпс з персоналу впс «Бориспіль- 1» капітаном Станішиним Олексієм прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянці України [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з наявністю однієї з підстав, визначених статею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», у тому числі у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про зазначену особу: відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року та 05 жовтня 2013 року у справі № 6-496-2011 тимчасово обмежено у праві виїзду з України. 12 серпня позивач звернулась з заявою до Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції. Згідно листа Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції від 20 серпня 2019 року за вих. № 23501, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції відкриті виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] не перебувають. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження № 20619205 по виконанню виконавчого листа № 2-2397, виданого 18 червня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» заборгованості в сумі 13104 гривні 74 копійки. Вказане виконавче провадження було завершене 23 листопада 2011 року на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий документ стягувачу за його заявою без виконання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі №6-496-2011 подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції задоволено; тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] », [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. Ухвалу суду направлено до виконання до Державної прикордонної служби України та Придніпровського РВУМВС України в Черкаській області. В ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі №6-496-2011 була допущена описка в написанні по батькові позивача в резолютивній частині ухвали; помилково зазначено: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках», замість правильного: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 року у справі № 712/2034/14-ц, за заявою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, про виправлення описки в ухвалі суду, виправлено описку в ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року; ухвалено: «Виправити описку в ухвалі Соснівського районного суду від 22 вересня 2011 року та читати по тексту: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), яка проживає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках». Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі № 6-496-2011 та ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 року у справі № 712/2034/14-ц постановлені без участі та без повідомлення [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2019 року у справі №6-496-2011, за заявою [PERSON] , скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України [PERSON] , [INFO] , вжите за ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 вересня 2011 року (з виправленням описки ухвалою від 21 лютого 2014 року). Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON] , [INFO] , вжите за ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 вересня 2011 року (з виправленням описки ухвалою від 21 лютого 2014 року). Внаслідок бездіяльності посадових осіб Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 26570 гривень та моральну шкоду, розмір якої оцінено позивачем в сумі 20 000 гривень. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року справу передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між судями справу передано на розгляд судді Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко ОМ. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 02 січня 2020 року надійшов відзив від Державної казначейської служби України, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними допустимими доказами неможливість повернення грошових коштів за сплачений квиток; не надано доказів звернення до ФОП [PERSON] про повернення вартості квитків та відмови останньої. Позивачем в позовній заяві не доведено факт спричинення моральної шкоди позивачу та не надано розрахунку розміру моральної шкоди. 05 лютого 2020 року надійшов відзив Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] повністю зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. На виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 20619205 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2397, виданого 18 червня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» боргу в сумі 13104 гривні 74 копійки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси № 6-496-2011 від 22 вересня 2011 року, та Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 про виправлення описки, боржника [PERSON] обмежено в праві виїзду за межі України. 23 листопада 2011 року виконавче провадження № 20619205 завершено за заявою стягувача на підставі п. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-УІ від 04 листопада 2010 року, що діяв до 05 жовтня 2016 року), виконавчий документ повернуто стягувачу. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону № 2677-VI від 04 листопада 2010 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. В Листі Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають виконані зобов`язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів» від 06 червня 2008 року № 25-32/507 роз`яснено процедуру обмеження боржника в праві виїзду за межі України та процедуру його скасування. Відповідно до пункту 8 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів. Засвідчена копія ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань направляється державним виконавцем до Адміністрації Державної прикордонної служби України, про виконання якої остання повідомляє листом відповідний орган державної виконавчої служби. Виконання боржником своїх зобов`язань та копія постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання ч.1 п.8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) є підставою для зняття Адміністрацією Державної прикордонної служби України такої особи (боржника) з контролю. Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження в триденний строк з моменту її винесення надсилається державним виконавцем до Адміністрації Державної Прикордонної служби України. Виконавчий лист № 2-2397, виданий 18 червня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» боргу в сумі 13104 гривні 74 копійки, повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 04 листопада 2010 року, що діяла на момент прийняття державним виконавцем процесуального рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, завершення виконавчого провадження за заявою стягувача на підставі п. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», не є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання, в тому числі і вирішення питання щодо зняття обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Згідно спільного роз`яснення Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України № 25-32/463, № 25-5347 від 27 травня 2008 року «Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства», державний виконавець знімає особу (боржника) з контролю Адміністрації Державної прикордонної служби України лише за постановою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (рішення фактично виконане). 03 серпня 2020 року Міністерством юстиції України надано відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Позивачем в позовній заяві не зазначено в чому полягає протиправність дій саме Міністерства юстиції України та способу відновлення його порушеного права. Позивачем не доведено причинно - наслідковий зв`язок між заявленою позивачем до стягнення сумою шкоди та неправомірними діями Міністерства юстиції України \\. Позивачем не надано належних достатніх допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди та не надано розрахунку її розміру. Відповідно до підпункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. В позовній заяві позивачем не заявлено позовних вимог до Міністерства юстиції України. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сененко К.В. заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Міністерства юстиції України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, відзиви відповідачів, письмові пояснення учасників справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши зібрані у справі докази в цілому, і кожний доказ (групу однотипних доказів), суд приходить до наступного Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 26 липня 2019 року між ФОП [PERSON] (АП «Романтік Тур»), (надалі - Турагент) (розмір фінансової гарантії відповідальності Турагента складає еквівалент суми 2000 євро, яка надана ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень», згідно Договору про надання банківської гарантії виконання зобов`язань № 3534/16-Г від 07 жовтня 2016 року), в особі директора [PERSON], що діє на підставі Свідоцтва, та за дорученням ТОВ «Пегас Туристик» (надалі - Туроператор. Ліцензія туроператора АЕ № 185517 від 19 жовтня 2012 року. Банківська гарантія на 20000 євро видана ПАТ «Кредит Європа Банк» строком до 22 жовтня 2020 року) та на підставі Агентського договору з Туроператором, з одного боку, та [PERSON] , (надалі - Турист) разом іменовані Сторони, укладено Договір Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик (надалі по тексту - «Договір»), згідно п.1.1 якого, турагент, на підставі замовлення туриста, за встановлену цим договором плату, зобов`язується надати консультаційно - інформаційні послуги в сері туризму, а також посередницькі послуги з бронювання і придбання туристичних послуг, сформованих оператором, для споживання туристом та/або вказаних ним осіб, а турист зобов`язується оплатити турагенту вартість послуг турагента і суму для розрахунку з туроператором та/або іншими надавачами туристичних послуг. Згідно п.2.1 договору, туристична подорож здійснюється у складі : - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] . Згідно п.2.2 договору, країна та місце призначення - Туреччина, Аланія, Конакли. Відповідно до п.2.5 договору, розміщення в готелі «Bayar Garden Beach Hotel 5*/Standart Room/DBL +CH(11). Згідно п.2.6 договору, термін проживання у готелі з 28 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року. Відповідно до п.2.11 договору, загальна вартість туристичних послуг, замовлених туристом, на дату підписання цього договору становить 26570 гривень, що складає 900 євро. Позивачем оплату за договором здійснено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 26 липня 2019 року на суму 26570 гривень 00 копійок. Відповідно до умов договору Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик від 26 липня 2019 року, позивачем було замовлено туристичні послуги для трьох осіб з проживанням всіх трьох осіб разом в одному стандартному номері - «Standart Room/DBL +CH(11)» на загальну суму 26570 гривень. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 26570 гривень в зв`язку з відмовою їй у перетинанні державного кордону України на підставі рішення «Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку» від 28 липня 2019 року. Відповідно до п.1 Рішення «Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку» від 28 липня 2019 року, згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», заступником начальника 3-го відіпс з персоналу впс «Бориспіль- 1» капітаном Станішиним Олексієм прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянці України [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з наявністю однієї з підстав, визначених статею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», у тому числі у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про зазначену особу: відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року та 05 жовтня 2013 року у справі № 6-496-2011 тимчасово обмежено у праві виїзду з України (а.с. 18). За договором Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно - консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик від 26 липня 2019 року, позивачем було замовлено туристичні послуги для трьох осіб з проживанням трьох осіб в одному стандартному номері - «Standart Room/DBL +CH(11)» на загальну суму 26570 гривень: [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] . Доказів відмови в перетинанні державного Кордону України [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Доказів наявності родинних зв`язків між позивачем та малолітньою [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , та неможливості перетину державного кордону України останньою, а також доказів неможливості перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. За договором Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно - консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик від 26 липня 2019 року, позивачем замовлено туристичні послуги для трьох осіб з проживанням трьох осіб в одному стандартному номері, але позивачем не додано доказів, що [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , не перетнули 28 липня 2019 року державний кордон України на виїзд з України та не проживали в стандартному номері - «Standart Room/DBL +CH(11)» в отелі «Bayar Garden Beach Hotel 5*/Standart Room/DBL +CH(11) в період з 28 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними достатніми допустимими доказами спричинення матеріальної шкоди у заявленому в позовній заяві розмірі. Позивачем не доведено належними допустимими доказами неможливість повернення грошових коштів за сплачений квиток; не надано доказів звернення до ФОП [PERSON] про повернення вартості квитків та відмови останньої. Судом досліджено безпосередньо в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 6-496-2011. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» заборгованість за договором кредиту в сумі 12855 грн. 74 коп., судові витрати в сумі 249 грн., а всього 13104 грн. 74 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі № 6-496-2011 подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції задоволено; тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] », [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. Ухвалу суду направлено до виконання до Державної прикордонної служби України та Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області. В ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі №6-496-2011 була допущена описка в написанні по батькові позивача в резолютивній частині ухвали; помилково зазначено: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках», замість правильного: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 року у справі № 712/2034/14-ц, за заявою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про виправлення описки в ухвалі суду, виправлено описку в ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року; ухвалено: «Виправити описку в ухвалі Соснівського районного суду від 22 вересня 2011 року та читати по тексту: «Тимчасово обмежити виїзд за межі України громадянки України - [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), яка проживає за адресою: [ADDRESS] , до виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2397 від 18 червня 2010 року про стягнення боргу на загальну суму13104 гривні 74 копійки - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках». Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2011 року у справі № 6-496-2011 та ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 року у справі № 712/2034/14-ц постановлені без участі та без повідомлення [PERSON] . 12 серпня позивач звернулась з заявою до Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції. Згідно листа Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 20 серпня 2019 року за вих. № 23501, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції відкриті виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] не перебувають. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження № 20619205 по виконанню виконавчого листа № 2-2397, виданого 18 червня 2010року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» заборгованості в сумі 13104 гривні 74 копійки. Вказане виконавче провадження було завершене 23 листопада 2011 року на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий документ стягувачу за його заявою без виконання. На виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 20619205 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2397, виданого 18 червня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» боргу в сумі 13104 гривні 74 копійки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси № 6-496-2011 від 22 вересня 2011 року, та Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2014 про виправлення описки, боржника [PERSON] обмежено в праві виїзду за межі України. 23 листопада 2011 року виконавче провадження № 20619205 завершено за заявою стягувача, на підставі п. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-УІ від 04 листопада 2010 року), виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2019 року скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України - [PERSON] , [INFO] , вжите за ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2011 (з виправленням описки ухвалою від 21.02.2014). 07 листопада 2011 року [PERSON] сплатила безпосередньо стягувану - КС «Кредит - Союз» 6000 гривень по договору кредиту [PERSON] № 00524 від 23 березня 2007 року ( в т.ч. кредит 3990 гривень 13 копійок, відсотки - 2009 гривень 87 копійок), що підтверджується доданою позивачем до позовної заяви квитанцією до прибуткового касового ордера №8910 від 07 листопада 2011 року. Доказів надсилання вказаної квитанції Придніпровському відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та її отримання відповідачем матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, «згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази». Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Позивачем не додано до позовної заяви судового рішення, що набрало законної сили, про визнання протиправними (неправомірними) дій чи бездіяльності Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до підпункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. В позовній заяві позивачем не заявлено позовних вимог до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Згідно довідки КС «Кредит-Союз» №847 від 07 листопада 2011 року, виданої позивачу, у зв`язку із досягненням домовленості та частковим погашенням кредиту, після 07 листопада 2011 року за договором поруки [PERSON] щодо забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] за договором № 00524 від 23 березня 2007 року, претензій до [PERSON] у КС « Кредит - Союз» - відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказів надсилання позивачем вказаної довідки Придніпровському відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції та її отримання матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. 07 листопада 2011 року листом за вих. №846 КС «Кредит-Союз» направила до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаського міського управління юстиції заяву про повернення без подальшого виконання виконавчого листа №2-2397/10 від 19 квітня 2010 року щодо громадянки [PERSON] у зв`язку з домовленістю КС «Кредит - Союз» з позивачем, добровільним частковим погашенням останньою боргу в сумі 6000 гривень. Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Назаренко Є.І. від 23 листопада 2011 року, виконавчий лист №2-2397/10, виданий 18 квітня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит-Союз» боргу в сумі 13104 гривень 74 копійки солідарно повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону № 2677-VI від 04 листопада 2010 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. В Листі Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають виконані зобов`язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів» від 06 червня 2008 року № 25-32/507 роз`яснено процедуру обмеження боржника в праві виїзду за межі України та процедуру його скасування. Відповідно до пункту 8 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів. Засвідчена копія ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань направляється державним виконавцем до Адміністрації Державної прикордонної служби України, про виконання якої остання повідомляє листом відповідний орган державної виконавчої служби. Виконання боржником своїх зобов`язань та копія постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання ч.1 п.8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) є підставою для зняття Адміністрацією Державної прикордонної служби України такої особи (боржника) з контролю. Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження в триденний строк з моменту її винесення надсилається державним виконавцем до Адміністрації Державної Прикордонної служби України. Виконавчий лист № 2-2397, виданий 18 червня 2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит Союз» боргу в сумі 13104 гривні 74 копійки, повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 04 листопада 2010 року, що діяла на момент прийняття державним виконавцем процесуального рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, завершення виконавчого провадження за заявою стягувача на підставі п. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», не є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання, в тому числі і вирішення питання щодо зняття обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Згідно спільного роз`яснення Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України № 25-32/463, № 25-5347 від 27 травня 2008 року «Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства», державний виконавець знімає особу (боржника) з контролю Адміністрації Державної прикордонної служби України лише за постановою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (рішення фактично виконане). Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що внаслідок бездіяльності посадових осіб Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції їй завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, зазначено наступне: «Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Тлумачення частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача. Так, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу». Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц, «Вирішуючи правову проблему, з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду робить такі висновки. З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 761/13921/15-ц (провадження № 6-99цс17), оскільки Верховний Суд України не робив висновку про обов`язкове залучення ДКСУ та неможливість задоволення позову у разі незалучення цього органу». Згідно ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку. Позивачем та її представником не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача у справі чи про залучення співвідповідачем у справі Держави Україна. Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, «позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 32 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою (частина друга статті 118 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача». Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Позивачем в позовній заяві не заявлено позовних вимог до Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та (або) його посадових осіб. До позовної заяви позивачем не додано належних доказів протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, якими, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який міститься в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Позивачем в позовній заяві не заявлено позовних вимог до Міністерства юстиції України. Держава Україна не є відповідачем у справі. Позивачем та її представником клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачем Держави Україна - не заявлено. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення шкоди з Державної казначейської служби України. Разом з тим позивачем в позовній заяві останнього не зазначено, в чому полягає протиправність (неправомірність) дій саме Державної казначейської служби та не доведений причинно - наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та протиправними діями Державної казначейської служби. До позовної заяви позивачем не додано не додано належних доказів протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Державної казначейської служби, якими, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що міститься в в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, інші докази. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, яка за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в позовній заяві не доведено належними достатніми допустимими доказами факт спричинення моральної шкоди позивачу внаслідок дій (бездіяльності) Державної казначейської служби та (або) її посадових осіб, не надано розрахунку розміру моральної шкоди. За договором Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно - консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик від 26 липня 2019 року, позивачем було замовлено туристичні послуги для трьох осіб з проживанням трьох осіб в одному стандартному номері - «Standart Room/DBL +CH(11)» на загальну суму 26570 гривень: [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] . Доказів відмови в перетинанні державного Кордону України [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Доказів наявності родинних зв`язків між позивачем та малолітньою [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , та неможливості перетину державного кордону України останньою, а також доказів неможливості перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. За договором Турагенства з Замовником турпослуг/Туристом про надання інформаційно - консультаційних та посередницьких послуг №15/Пегас Туристик від 26 липня 2019 року, позивачем замовлено туристичні послуги для трьох осіб з проживанням трьох осіб в одному стандартному номері, але позивачем не додано доказів, що [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , не перетнули 28 липня 2019 року державний кордон України на виїзд з України та не проживали в стандартному номері - «Standart Room/DBL +CH(11)» в отелі «Bayar Garden Beach Hotel 5*/Standart Room/DBL +CH(11) в період з 28 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року. Позивачем не доведено належними допустимими доказами неможливість повернення грошових коштів за сплачений квиток; не надано доказів звернення до ФОП [PERSON] про повернення вартості квитка та відмови останньої. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними достатніми допустимими доказами спричинення матеріальної шкоди у заявленому в позовній заяві розмірі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed