Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

20.01.2016 до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся заявник [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті свого батька [PERSON], обгрунтувавши свої вимоги тим, що 14.12.2015 року у м. Донецьку помер його батько. Заявник отримав на підтвердження факту смерті [PERSON]. лікарське свідоцтво про смерть № 166 від 15.12.2015, видане Комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Донецька". Заявник [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час мешкає за адресою: вул. Білого,108, с. Закітне, Краснолиманського району Донецької області. 20.01.2016 [PERSON] звернувся до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON], однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми, у зв'язку з цим заявник [PERSON] був змушений звернутись до суду із заявою, в порядку окремого провадження, для встановлення факту смерті свого батька [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.( а.с.14). В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON], який діє на підставі договору № 1/16 від 18.01.2016 (а.с.18) заяву [PERSON] підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с. 25); заперечень проти задоволення заяви до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 26). Заявник [PERSON] зареєстрований: [INFO], що підтверджується копією паспорта громадянина України(а.с.5), на теперишній час вищевказаний мешкає за адресою:вул. Білого, буд. 108, с. Закітне Краснолиманського району Донецької області,що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції за № [NUMBER] від 20.11.2014 (а.с.6). Відповідно до копії паспорта громадянина України, яка була надана заявником у справі, померлий [PERSON] є уродженцем [INFO], Краснодарського краю був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS], де 14.12.2015 помер (а.с.7). [PERSON] протягом 12 років хворів на атеросклеротичну хворобу серця, що підтверджено записами в лікарському свідоцтві про смерть № 166 від 15.12.2015, виданому Комунальним закладом "Центр первиної медико-санітарної допомоги №5 м. Донецька", де відображено і факт смерті (а.с.8). [PERSON] звертався до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 20.01.2016 із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON], однак орган ДРАЦС листом від 20.01.2016 року № 72/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі (а.с. 9). Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що 14.12.2015 року помер [PERSON], про що було видане Комунальним закладом "Центр первиної медико-санітарної допомоги №5 м. Донецька" лікарське свідоцтво про смерть № 166 від 15.12.2015 (а.с.8) . Відповідно до інформації наданої відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ з державного реєстру актів цивільного стану громадян,щодо актового запису про смерть гр. [PERSON], [INFO] станом на 26.01.2016 не виявлено ( а.с.24). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецьк) з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі Амвросіївський район Донецької області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті [PERSON], за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Краснодарського краю, що проживав до смерті в [ADDRESS], помер 14 грудня 2015 року у віці 79 років, місце смерті :Донецька область м. Донецьк, причина смерті атеросклеротична хвороба серця, на підтвердження чого заявник отримала документи, які є недійсними і не створюють правових наслідків. Неможливість отримання свідоцтва про смерть створює перешкоди у реалізації спадкових прав заявника За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті його батька [PERSON]. в певний час є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved