Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" 29.01.2015 звернулося до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.05.2015 позов задоволено. Стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" МФО 380236 код ЄДРПОУ 34047020 за кредитним договором №06/35/07-Склв. від 25.04.2007 р. станом на 23.10.2014 р. борг в розмірі 310548,30 грн. і 3105,48 грн. судового збору. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 27.02.2018 вказане заочне рішення скасовано, а справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23.03.2018 ПАТ "Дельта Банк" надіслав суду уточнену позовну заяву, в якій вказав, що 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № 06/35/07-Склв. (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 31000 дол. США на строк з 25.04.2007 до повного повернення кредиту. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладених Договорів поруки № б/н від 25.04.2007 та №06/35П01/07-Склв від 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (далі - Поручитель-1), [PERSON] (Поручитель-2), Позичальником. Відповідно до умов договорів поруки, поручителі зобов'язуються солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за Договором №06/35/П01/07-Склв від 25.04.2007, укладеним між Банком та Позичальником. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував у зв'язку з чим, станом на 23.10.2014 утворилась заборгованість у сумі 310548 грн. 30 коп. 26 червня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги до відповідачів. Отже, АТ «Дельта Банк» стало відомо про порушення виконання відповідачами зобов'язання 26.06.2013. Договори поруки теж є чинними та продовжують діяти, оскільки жодної обставини для їх припинення не відбулось. На сьогоднішній день ПАТ «Дельта Банк» перебуває у стані ліквідації, а тому уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює повноваження керівництва банку. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 310548 грн. 30 коп., а також пропорційно стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3105 грн. 48 коп. Ухвалою суду від 18.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2018. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], а також сама відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Поштова кореспонденція, яка йому направлялась, повернулась до суду з відмоткою Укрпошти «за закінченим терміном зберігання». [PERSON] 29.03.2018 надала суду та надіслала іншим учасникам справи відзив на позовну заяву, у якому просила застосувати до вимог позивача позовну давність. Відзив мотивовано тим, що відповідно до умов Договору за № 06/35/07-Склв. від 25.04.2007, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], позичальник зобов'язувався забезпечити повернення одержаної суми кредитів згідно з умовами Договору не пізніше 24 квітня 2009 року на рахунок вказаний у пункті 1.2 Договору шляхом внесення готівкою або шляхом перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту. Відповідно до Договору поруки від 25.04.2007 за № 06/35/1101/07-Склв, укладеного між нею та ВАТ «Кредитпромбанк», строк повернення кредитних коштів - 24.04.2009. відповідно до п. 4 розділу 3 вказаного Договору поруки, строк позовної давності встановлюється в межах трьох років. Відповідно до умов кредитного договору, договору поруки строк виконання договору - 24 квітня 2009 року. отже, строк звернення до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором закінчився 24.04.2012. Відповідно до п. 6.2 розділу 6 Договору поруки від 25.04.2007, укладеного між нею від імені [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», Договір також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Як уже було вказано, строк виконання зобов'язання - 24 квітня 2009 року, позовна заява про стягнення боргу за кредитним договором подана 29.01.2015 (фактично після 5 років 7 місяців), тобто станом на день подання позовної заяви Договір поруки від 25.04.2007, укладений між нею від імені [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» вже був припинений. Мотивування позивача про те, що 26.06.2013 між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги і саме з цієї дати позивачу стало відомо про порушення виконання зобов'язання, а не в день строку виконання договору, не заслуговує на увагу, оскільки договір кредиту та договори поруки є строковими із конкретного зазначеною кінцевою датою виконання зобов'язань (а.с. 143-144). Копія відзиву отримана представником позивача, однак відповіді на нього суду та учасникам справи не направлялося. Вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 06/35/07-Склв (а.с. 5-8). Сторони погодили, що Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 31000 дол. США строком по 24 квітня 2009 року включно (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за кредитами дорівнює 12,9 відсотка річних (п. 1.3 Кредитного договору). 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до вказаного вище Кредитного договору (а.с. 9). Сторони погодились п. 1.3 Кредитного договору викласти в наступній редакції: 1.3. Процентна ставка за кредитом дорівнює 16,15 процентів річних. 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], в інтересах якого по дорученню діяла [PERSON], укладено договір поруки відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором № 06/35/07-Склв від 25.04.2007 (а.с. 10-11). Сторони погодили, що договір поруки набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами цього договору і діє до припинення забезпечення ним зобов'язання (п. 6.1 Договору поруки). Договір також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить позову до поручителя (п. 6.2 Договору поруки). 25.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] також було укладено договір поруки № 06/35/П01/07-Склв відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 06/35/07-Склв від 25.04.2007 (а.с. 12-13). Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник (п. 1.3 Договору поруки). Сторони вказаного договору погодили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за Кредитним договором. Продовження строку виконання зобов'язання за Кредитним договором означає автоматичне (без підписання додаткової угоди) продовження строку дії цього Договору. Про факт продовження строку виконання зобов'язання за Кредитним договором Банк письмово або факсом повідомляє Поручителя. Строк позовної давності за цим Договором встановлюється в межах трьох років (п.п. 3.1-3.2, 3.4 Договору поруки). 07.08.2008 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до вказаного вище Договору поруки (а.с. 14). Згідно з свідоцтва про зміну імені, відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 89). 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги по Кредитному договору №06/35/07-Склв від 25.04.2007 було відчужене ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 22-25). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04.10.2019 включно (а.с. 134). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом та не заперечувалося учасниками справи, ВАТ «Кредитпромбанк» виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому Кредитним договором надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, в сумі 31000 дол. США. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України, відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув кредит. Так, за наданим представником позивача належним чином завіреним розрахунком, станом на 23.10.2014 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитом складає 23979,66 дол. США (а.с. 135). Таким чином, суд вважає, що знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 06/35/07-Склв від 25.04.2007 щодо повернення кредитних коштів. Разом з тим, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-2469цс16). Як вбачається з кредитного договору № 06/35/07-Склв, останній був укладений 25.04.2007. В п. 1.1 Кредитного договору, сторони передбачили строк до якого позичальнику надається кредит, а саме: по 24 квітня 2009 року включно. Пунктом 7.6. Кредитного договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту надання Позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього Договору і діє до повного погашення Позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів, а також штрафи, передбачені Договором. Верховний Суд України у своїй постанові від 29.06.2016 по справі № 6-1188цс16 висловив правову позицію, згідно з якої визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Також, відповідно до п. 3.4 Договору поруки № 06/35/П01/07-Склв від 25.04.2007, строк позовної давності за цим Договором встановлюється в межах трьох років. Відповідно до п. 6.2 Договору поруки № б/н від 25.04.2007, Договір також припиняється, якщо Кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, оскільки встановлено, що перебіг строку позовної давності по всіх платежах за укладеним кредитним договором розпочався 25.04.2009, а закінчився 25.04.2012 (трирічний строк передбачений ст. 257 ЦК України), позивач звернувся до суду з даним позовом 29.01.2015, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений для стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки і клопотання відповідача про його застосування підлягає задоволенню. При цьому, судом враховано, що ПАТ «Дельта Банк» придбаваючи право вимоги у ПАТ «Кредитпромбанк» до відповідачів знав про кінцевий термін погашення кредиту за кредитним договором № 06/35/07-Склв від 25.04.2007, що підтверджується Витягом з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 22), а тому посилання позивача в уточненій позовній заяві про те, що йому стало відомо про порушення виконання зобов'язання 26.06.2013 не є підставою для незастосування строку позовної давності, оскільки вчиняючи правочин щодо простроченого права вимоги, позивач брав на себе усі ризики пов'язані з цим, в тому числі ризик заявлення відповідачами заяви про застосування строку позовної давності по спірній вимозі. У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор може втратити можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України). В даному випадку, позивачем жодних клопотань про визнання поважними причин пропущення ним позовної давності не заявлялося, а навпаки заперечувався факт її пропуску. Також, судом враховано, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у травні 2014 року відбулось погашення боргу в сумі 120 дол. США. Разом з тим, переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності, що підтверджено висновками ВСУ № 6-1996цс16 від 29.03.2017 та № 6-3030цс16 від 05.07.2017. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у даному позові.

Outcome: dismissed