Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 10 серпня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості . В обґрунтування своїх позовних виміг позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № KTXRRX09365061 від 06 лютого 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1519,20 гривень зі сплатою 12,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 22.07.2015 р., складає 65469,46 гривень. Представник позивача [PERSON] зявився у судове засідання, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, пояснив, що 06.02.2007 року він уклав із ПАТ КБ "Приватбанк" кредитний договір, згідно якого отримав кредит в сумі 1519, 20 грн. Він визнає, що ним було порушено умови кредитного договору та суму заборгованості, надав суду клопотання, в якому просить застосувати строк позовної давності та погоджується сплатити Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 3500 грн. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 06 лютого 2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № KTXRRX09365061, відповідно до якого [PERSON] отримав строковий кредит в розмірі 1519,20 гривень зі сплатою 12,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.02.2008 року (а.с. 5) Відповідач погодився з тим, що його заява разом із запропонованими Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (далі-Умови) складають між ним та Банком кредитно-заставний договір. Згідно заяви та п. 3.2.2 Умовами позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією щомісячно в період з "20" по "27" число, надавати Банку грошові кошти в сумі 172,32 грн. для погашення заборгованості. (а.с. 6 зв.б.) На підставі ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умови договору та вимоги Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № KTXRRX09365061 від 06 лютого 2007 року, що залишилася, \~ відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 65469,46 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 1214,84 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом складають 18405,67 гривень; -пеня складає - 41882,97 гривень, - заборгованість по комісії за користування кредитом - 372,20 грн.; - штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3093,78 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умови зобов'язання; \~3) сплата неустойки; \~4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив - пеню 41882,97 гривень. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору \~при порушенні позичальником кожного із зобов'язань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2,3.2.3 Умов публічне акціонерне товариство комерційний банк " Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу (а.с. 9 ). Оскільки позичальник [PERSON] порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 10 серпня 2015 р. звернувся до суду. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен відповідно до п. 4.1 кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу пеню, яка на час розгляду справи судом складає 41882,97 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував , в зв'язку з чим станом на 22.07.2015 р. має прострочену заборгованість за кредитом 65469,46 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 1214,84 гривень; - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом складають - 18405,67 гривень; -пеня складає - 41882,97 гривень, - заборгованість по комісії за користування кредитом - 372,20 грн.; - штрафи - 5000 грн. (фіксована частина) та 3093,78 (процентна складова). Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором № \~KTXRRX09365061 від 06 лютого 2007 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 65469,46 гривень. \~ Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Безумовно, вимоги позивача законі та обґрунтовані, водночас з цим\~вони не підлягають задоволенню \~ за наступних підстав.\~ Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 06 лютого 2007 року з кінцевим терміном повернення 04.02.2008 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В даному випадку строк виконання зобов'язання визначений сторонами 04.02.2008 року. Суд не може погодитись з доводами представника позивача, що строк позовної давності не сплинув, оскільки відповідач останню проплату зробив 20 липня 2012 року, що прервало строк позовної давності. Як вибачається з виписки за рахунком відповідача за період з 01.01.2007 року по 05.11.2015 року, самостійно були списані Банком 19.03.2007 року в сумі 250,00 грн. та 20.07.2012 року в розмірі 56,40 грн. , що не можна вважати добровільним наданням відповідачем [PERSON] Банку грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом (а.с.42) Таким чином, у позивача було право звернутися за захистом своїх прав до суду з підстав стягнення заборгованості по кредиту протягом трьох років, тобто до .02.2011 року, з підстав стягнення пені, штрафу - протягом одного року, тобто до 04.02.2009 року. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Кредитним договором п.5.5 передбачено термін позовної давності 5 років, але відповідно до штампу реєстрації вхідної пошти суду, позовна заява надійшла до суду 10 серпня 2015 р., тобто за межами строків позовної давності (строк позовної давності сплинув 04 лютого 2013 року). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Але, така заява позивачем суду не надавалась. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та пені не підлягають задоволенню. Оскільки, в задоволені позовних вимог відмовлено, то судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed