Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: усунути перешкоди у праві користування квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира); вселити його в Квартиру; зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні Квартирою; в порядку ст. 217 ЦПК України визначити порядок виконання рішення, зобов'язавши відповідачів включити його до списку осіб, що мають право користування Квартирою за договором централізованої технічної охорони квартири, та повідомити правила користування сигналізацією і коди зняття/постановки квартири під охорону. В обґрунтування позову зазначив, що Квартира набута [PERSON] у власність у період шлюбу з ним та є їх спільною сумісною власністю. 10.08.2011 року він був зареєстрований за місцем проживання в Квартирі та безперешкодно користувався нею, поки наприкінці листопада 2014 року не зміг потрапити до Квартири, оскільки [PERSON], перед виїздом на постійне проживання до Франції, поставила Квартиру на охорону. Оскільки ТОВ "Охорона-5", посилаючись на факт укладення договору на охорону Квартири саме із [PERSON], відмовила йому в можливості бути включеним до списку осіб, що можуть користуватись Квартирою, він звернувся до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на необґрунтованість вимоги позивача, а також на їх недоведеність. В обґрунтування заперечень зазначила, що Квартира придбана [PERSON] за власні кошти. [PERSON] добровільно залишив вказану Квартиру в 2011 - 2012 роках, в зв'язку з чим його права відповідачами не порушені. Чинним законодавством не передбачено можливість користування однокімнатною Квартирою двома сторонніми особами, якими є [PERSON] та [PERSON] Вселення [PERSON] до Квартири порушить право [PERSON] як власника та користувача вказаною Квартири. Крім того, позивачем не надано суду оригінали окремих документів, якими позивач обґрунтовував обставини, на які послався як на підставу позовних вимог. Представник ТОВ "Охорона-5" в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якій просив розглядати справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 23.02.2007 року було укладено шлюб, який було розірвано згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року, що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], копією рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року, а також даними, що містяться в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, яке набрало законної сили та оригінальний примірник копії якого був оглянутий судом в судовому засіданні. Вказані обставини преставником [PERSON] в ході судового розгляду справи не заперечувались. Спірна Квартира була набута у власність [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 23.12.2008 року, що підтверджується копією договору купівлі- продажу квартири від 23.12.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 4187, даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна № 35031526 від 17.03.2015 року, а також даними, що містяться в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, яке набрало законної сили та оригінальний примірник копії якого був оглянутий судом в судовому засіданні. Вказані обставини представником [PERSON] в ході судового розгляду справи не заперечувались. Відповідно до довідки № 2245, виданої 28.11.2014 року дільницею № 37 КП «Жилкомсервіс», оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні, за адресою Квартири проживають наступні особи: [PERSON] (власник) - з 10.11.2010 року, [PERSON], [INFO] (дочка) - з 10.11.2010 року, [PERSON] (зареєстрований) - з 10.08.2011 року. Аналогічні дані щодо осіб, які проживають в Квартирі, містяться в довідці № 169 від 22.05.2015 року, виданої дільницею № 37 КП «Жилкомсервіс». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, яке набрало законної сили та оригінальний примірник копії якого був оглянутий судом в судовому засіданні, відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання останнього втратившим право користування Квартирою. В обґрунтування рішення зазначено, що спірна Квартира придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин та враховуючи правові позиції, викладені в п. 34 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року, згідно яких власник не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений з нього, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення [PERSON] права користування його власністю. Як вбачається з листа начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 67/45965 від 17.12.2014 року, адресованого [PERSON], оригінал якого був оглянутий судом в судовому засіданні, Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розглянута його заява у відношенні неправомірних дій зі сторони колишньої дружини [PERSON] На підставі зібраних матеріалів, враховуючи, що між ним з дружиною склалися цивільно-правові взаємовідносини, вирішення яких до компетенції ОВС не входить, а можливо лише в суді, матеріали перевірки списані до справи. Для вирішення питання по суті [PERSON] запропоновано звернутися із заявою до суду для примусового вселення за місцем реєстрації. Крім того, позивачем на адресу ТОВ «Охорона-5» надсилався лист, вх. № 76 від 11.02.2015 року, оригінал якого був оглянутий судом в судовому засіданні, в якому [PERSON] просив усунути перешкоди у користуванні ним Квартирою шляхом включення його до списку осіб, які мають право користування Квартирою, а також просив надати йому можливість безперешкодно користуватися Квартирою, повідомивши правила користування сигналізацією та коди зняття/постановки Квартири під охорону. На вказаний лист відповідачем ТОВ «Охорона-5» надано відповідь, вих. № 12 від 12.02.2015 року, оригінал якої оглянуто судом в судовому засіданні, згідно якої 19.11.2014 року між ТОВ «Охорона-5» та [PERSON] було укладено договір № 41639/1 про охорону об'єкта (Квартири). Згідно договору від 19.11.2014 року № 41639/1, ТОВ «Охорона-5» приймає на себе зобов'язання щодо централізованої технічної охорони Квартири. Відповідно до документів, які були надані замовником послуг [PERSON], а саме договору купівлі- продажу Квартири від 23.12.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4187, та витягу № 21735520 від 02.02.2009 року, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, одноосібним власником Квартири є [PERSON]. При підписанні Договору про охорону Квартири, замовник [PERSON], не вказувала [PERSON] як особу, яка має право доступу до об'єкту охорони, згідно договору від 19.11.2014 року № 41639/1. Згідно наданих документів, жодним чином не зазначається, що Квартира належить [PERSON] як спільна сумісна власність, отже на теперішний час відсутнє документальне підтвердження права власності [PERSON] на частину Квартири. Рекомендовано [PERSON] звернулись до власника квартири [PERSON] для змін договору щодо включенні [PERSON] у коло осіб, які мають право доступу у користуванні квартирою, або до суду за місцем знаходження майна з заявою про усунення перешкод у користуванні квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною другою ст. 64 ЖК Української РСР передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], який перебував у шлюбі з [PERSON] під час придбання останньою Квартири за відповідним договором купівлі-продажу, та який зареєстрований за місцем проживання в Квартирі і проживав в ній згідно довідок КП "Жилкомсервіс", набув право користування Квартирою. В даний час позивач [PERSON], у зв'язку із перебуванням Квартири під охороною згідно договору, укладеному між відповідачами, позбавлений можливості доступу до Квартири та користування останньою. Відповідно, вселення [PERSON] до Квартири та реалізації його права на користування Квартирою потребує включення його до кола осіб, що мають право користування Квартирою за договором на її охорону, та повідомлення йому правил користування сигналізацією та коди зняття/постановки під охорону Квартири. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає у рішенні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі, в тому числі визначає порядок виконання рішення суду. При цьому суд не може визнати обґрунтованими доводи, на які посилалась представник [PERSON] як на підставу заперечень проти позову, з огляду на наступне. Доводи представника [PERSON] відносно того, що Квартира придбавалась на особисті кошти [PERSON], не приймаються судом до уваги, оскільки згідно чинного законодавства України спільна сумісна власність подружжя на майно, що придбано в період шлюбу, презюмується, та суду не надано судового рішення, яким би було встановлено право особистої приватності власності [PERSON] на Квартиру. Крім того, позивач [PERSON] зареєстрований за місцем проживання в Квартирі та згідно довідок КП "Жилкомсервіс" проживає в ній. Таким чином, доводи позивача щодо наявного у нього права користування Квартирою, ґрунтуються не лише на факті придбання Квартири в період шлюбу з [PERSON] Доводи представника [PERSON] відносно того, що відповідачу не чинили перешкод в користуванні Квартирою, спростовуються вказаним вище листом Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 67/45965 від 17.12.2014 року, згідно якого [PERSON] запропоновано звернутися із заявою до суду для примусового вселення за місцем реєстрації, а також вказаним вище листом ТОВ "Охорона-5", з якого вбачається, що позивач позбавлений можливості доступу до Квартири через перебування останньої під охороною та відсутності його в списку осіб, що мають право доступу до Квартири. Доводи представника [PERSON] відносно того, що представником позивача не надано суду допустимих доказів, якими є оригінал договору купівлі-продажу Квартири, оригінал договору про охорону Квартири, оригінал свідоцтва про шлюб та оригінальний примірник рішення суду про розірвання шлюбу, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову, суд також вважає необґрунтованими, оскільки факт придбання Квартири в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] встановлений також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, оригінальну копію якого було досліджено судом в судовому засіданні. Факт укладення між відповідачами договору про охорону Квартири, підтверджено листом ТОВ «Охорона-5» вих. № 12 від 12.02.2015 року, оригінал якого оглянуто судом в судовому засіданні. Таким чином, інформація, викладена у вказаних вище копіях договору купівлі-продажу Квартири, договору про охорону Квартири, свідоцтві про шлюб, рішенні суду про розірвання шлюбу, підтверджується іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, вказана інформація не спростовувалась представником [PERSON] Доводи представника [PERSON] відносно того, що Квартира є однокімнатною та спільне проживання у Квартирі двох сторонніх осіб, якими є [PERSON] та [PERSON], є неможливим, в зв'язку з чим відсутні підстави для вселення позивача до Квартири, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 243,60 грн. в рівних частках, по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved