Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина. Позов мотивувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 04 травня 1997 року у виконавчому комітеті Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, за актовим записом №8. Від шлюбу в них народилася одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. 24 березня 2003 рокувідповідач змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З 01.09.2015 року син [PERSON] зарахований студентом денної форми навчання, спеціальності "Лікувальна справа" медичного факультету Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет". Відповідач як батько дитини не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його навчанням та вихованням, хоча являється особою працездатного віку, має нерегулярний мінливий дохід, може надавати матеріальну допомогу, однак цього добровільно не робить. Тому просить винести рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 7000 гривень щомісячно, в її користь з відповідача на період навчання сина до 30.06.2021. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті Рахівського районного суду Закарпатської області. Відзив на позов не подавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, укладеному 04 травня 1997 року у виконавчому комітеті Водицької сільської ради, Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом №8. Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 24 березня 2003 року відповідач змінив прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від шлюбу в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, що стверджується свідоцтвом про його народження. На підставі акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 15.10.2020 та довідки виконавчого апарату Рахівської міської ради №5102 від 15.10.2020, встановлено, що син сторін, [PERSON] проживає з позивачкою, [PERSON] , та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет" №05 від 01 вересня 2020 року [PERSON] навчається на шостому курсі денної форми навчання, спеціальності "Лікувальна справа" медичного факультету Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет". Відповідно до договору від 01.09.2015, укладеного між Державним вищим навчальним закладом "Ужгородський національний університет" та [PERSON] , син [PERSON] навчається на платній основі та термін його навчання складає з 01.09.2015 до 30.06.2021 року. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на оплату навчання, житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби останнього в матеріальній допомозі батьків. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Як вже було встановлено, повнолітній син сторін, [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже він не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши із [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, в сумі 2500 грн. щомісячно, оскільки позивачкою письмовими доказами не доведено, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу в зазначеній нею сумі, по 7000 гривень щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 08 грудня 2020 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial