Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 22.12.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №887/06-КВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 59000 доларів США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 грудня 2006 року по 21 грудня 2026 року. У забезпечення повернення кредиту 22.12.2006 р. між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №887/06-КВ-П, згідно умов якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за кредитним договором №887/06-КВ від 22.12.2006 року у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність" між ТОВ «Український промисловий банк», акціонерним товариством "Дельта банк" та Національним банком було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Український промисловий банк» передало права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами. Позивач набув права вимоги за кредитним договором, укладеним 22.12.2006 р. між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк». Банк виконав зобов'язання перед відповідачем, однак [PERSON] порушила умови договору і її заборгованість за кредитом станом на 06.02.2014 року становить 250405 грн. 31 коп., яка складається із: тіла кредиту - 233178,75 грн.; відсотків - 13996,86 грн.; комісії для ведення кредиту - 3229,70 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлені відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що 22.12.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №887/06-КВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 59000 доларів США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 грудня 2006 року по 21 грудня 2026 року. Банк виконав зобов'язання перед відповідачем, однак [PERSON] порушила умови договору і її заборгованість за кредитом станом на 06.02.2014 року становить 250405 грн. 31 коп., яка складається із: тіла кредиту - 233178,75 грн.; відсотків - 13996,86 грн.; комісії для ведення кредиту - 3229,70 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У забезпечення повернення кредиту 22.12.2006 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №887/06-КВ-П, згідно умов якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за кредитним договором №887/06-КВ від 22.12.2006 року у повному обсязі. Згідно із статтями 553,554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, відшкодування збитків. Отже, Відповідач [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками перед банком та мають солідарно здійснити оплату заборгованості за кредитним договором, яка виникла у [PERSON] перед банком. Відповідно до вимог ст.ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність" між ТОВ «Український промисловий банк», акціонерним товариством "Дельта банк" та Національним банком було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Український промисловий банк» передало права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами. Позивач набув права вимоги за кредитним договором, укладеним 22.12.2006 р. між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Непогашення боржником заборгованість перед позивачем за Кредитним договором свідчить про грубе порушення ними його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, суд задовольняє вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителя. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved