Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та [PERSON] 15 листопада 2013 року було укладено кредитний договір №R53700484098В, відповідно до умов якого банк надав [PERSON], в порядку та на умовах договору та правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк", кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, строком повернення до 15 листопада 2017 року. Кошти призначені на споживчі потреби. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 125166,22 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вказувала, що дійсно 15 листопада 2013 року між нею та ПАТ "ВТБ Банк" було укладено кредитний договір №R53700484098В, проте на даний час відповідачка не має змоги виплачувати кредитні кошти. Також стверджувала, що банком у розрахунку не було врахованої платежі по погашенню кредитного договору від 13 грудня 2013 року, 14 січня 2014 року та 17 лютого 2014 року у розмірі по 4323,00 грн. Просила надати їй розстрочку/відстрочку виконання рішення суду. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та [PERSON] 15 листопада 2013 року було укладено кредитний договір №R53700484098В, відповідно до умов якого банк надав [PERSON], в порядку та на умовах договору та правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк", кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, строком повернення до 15 листопада 2017 року. Кошти призначені на споживчі потреби. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Станом на 02 липня 2014 року загальний розмір заборгованості відповідачки становить 125166,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 88189,88 грн., прострочена заборгованість по кредиту 6885,60 грн., заборгованість за відсотками 499,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками 3748,07 грн., сума заборгованості за комісією 1690,00 грн., сума простроченої заборгованості за комісією 6760,00 грн., сума пені 17393,67 грн. Відповідно до п. 3.2.1 правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк" банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобовязань, що випливають з умов кредитного договору, невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, затримки позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту п. 3.2.1 правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк" використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши від 05 серпня 2014 лист-вимогу № 5447/1-2 про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Вказана вимога була отримана відповідачкою, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням. Суд не приймає до уваги твердження відповідачки про неврахування її платежів по погашенню кредитного договору, оскільки згідно довідки щодо заборгованості [PERSON] вказано, що загальна сума погашення клієнтом за кредитним договором №R53700484098В від 15 листопада 2013 року станом на 02 липня 2014 року складає 12969,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачка взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту не виконала, а тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимог відповідачки про розстрочення/відстрочення виконання рішення суду не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд вважає, що докази в обґрунтування підстав для розстрочення/відстрочення виконання рішення відповідачкою суду не надані. Кредит відповідачка отримала 15 листопада 2013 року, невиконання умов договору стала допускати задовго до ухвалення рішення. Те, що відповідачка не має роботи, не є підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки відповідачка не довела, що не має роботи з поважних чи не залежних від неї причин. Рішення суду підлягає виконанню. Встановлення розстрочки виконання рішення суду передбачено і на стадії виконання на підставі ст. 373 ЦК України.

Outcome: approved