Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Акціонерне товариство "Акцент-банк" звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.02.2020 у розмірі 17655,72 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, унаслідок чого, станом на 05.04.2021р. утворилась заборгованість в сумі 17655,72 грн., з яких: 14368,71 грн. заборгованості за кредитом, 3287,01 грн. заборгованості за відсотками. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В клопотанні від 05.04.2021р. представник позивача Шкапенко О.В. просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 15.07.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідно до ухвали суду від 06.08.2021р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного провадження у межах встановлених ст.275 ЦПК України строків, в зв"язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду від 15.07.2021 та матеріалів позовної заяви рекомендованими листами з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем її проживання, які повернуті до суду з відмітками відділення поштового зв"язку "за закінченням терміну зберігання". Корольовським районним судом м. Житомира поштова кореспонденція була надіслана за адресою реєстрації відповідача, а тому, з огляду на положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повернення конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» слід розцінювати врученням поштового повідомлення. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з п. 1.1. статуту АТ «Акцент-Банк» рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено тип банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство «Акцент-Банк». Банк є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк». Відповідач 19.02.2020р. підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідач погодилась з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. У заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. [PERSON] зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку www.а-bank.com (а.с. 6). Відповідно до ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ(далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону №2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). АТ «Акцент-Банк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 30.07.2017; паспортом споживчого кредиту; витягом із Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://а-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила»; Тарифами користування кредитною карткою «Зелена»; розрахунком заборгованості за договором № SAMABWFC10073122669 від 19.02.2020; випискою по основній карті за період з 19.02.2020р. по 06.07.2021р. Слід звернути увагу, що анкета-заява, на яку зсилається позивач як на форму укладення кредитного договору, не містить предмет договору, суму кредитного ліміту, розміру відсотків за користування кредитними коштами, строку дії договору. Всупереч доводів позовної заяви, Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» не містить підпису споживача [PERSON] , а тому не можна дійти висновку, що відповідача повідомлено про умови та правила надання банківських послуг. За вказаних обставин, не вбачається, що відповідачу взагалі було повідомлено про предмет договору. Суд зазначає, що виписка по картковому рахунку містить інформацію за карткою № [NUMBER] , тоді як банком не надано доказів отримання [PERSON] саме цієї картки на підставі підписаної сторонами анкети-заяви. Позивачем не доведено, яку суму (тіло кредиту) відповідачка отримала. Вказане не зазначено й у позовній заяві. На переконання суду, позивач пред"являючи вимогу про стягнення кредитної заборгованості має вказати, зокрема, суму кредиту, яку надано боржнику, та суму коштів, яка внесена боржником на погашення заборгованості. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений в договорі. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. З анкети-заяви не вбачається, коли відповідач отримала банківську картку та її вид. У Тарифах користування кредитною карткою «Зелена» встановлений розмір комісії за здійснення банківських операцій, процентну ставку. Однак, як вже було зазначено, Тарифи користування кредитною карткою відповідачем не підписані, тому не можуть бути частиною договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду 03 липня 2019 року було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, як зазначено вище, позивачем не доведено суми фактично отриманого та не повернутого відповідачем кредиту. У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за користування кредитом є такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Outcome: dismissed