Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] предявив в суді позов до Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначив, що 16 червня 2004 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Раніше, 20.08.2002 року, померла його бабуся по материнській лінії [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі із\~ права на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Євгена Казьмірова, 89 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, який належав [PERSON] Спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] за законом є він [PERSON] Спадщину він прийняв шляхом подачі заяви до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини і оформив частину спадкового майна. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, розташований в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Євгена Казьмірова, 89, він не має можливості, оскільки державним нотаріусом\~ Шаргородської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що є перешкодою для оформлення спадкових прав на вказаний будинок. [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 16 червня 2004 року його матері [PERSON] на житловий будинок під літерою "А", загальною площею 83,9 м. кв., в тому числі житловою площею 62,7 м. кв., веранду "а", ганок "а1", літню кухню - сарай "Б", погріб "Б1", вхід в погріб "б", огорожу "1-3", загальною вартістю 37240 грн., який знаходиться на вул. Євгена Казьмірова, 89 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області і належав [PERSON], померлій 20.08.2002 року спадщину після смерті якої прийняла її дочка [PERSON], але не встигла оформити своїх спадкових прав на будинок через смерть. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявився, але від його представника адвоката [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництво від 20.10.2017 року, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у підготовчому засіданні (а.с.65, 79). Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, але від Юхимівського сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про те, що Юхимівська сільська рада Шаргородського району Вінницької області позовні вимоги визнає повністю і беззастережно з підстав, зазначених в позові та просить справу розглянути в підготовчому засіданні (а.с.74 -78). За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 червня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 236269, виданим Федорівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 17 червня 2012 року (а.с.7а). Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за законом є її син [PERSON] як спадкоємець першої черги. Спадщину позивач прийняв шляхом подачі заяви до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та частково оформив свої спадкові права (а.с.10,12). [PERSON] була також спадкоємицею майна своєї матері [PERSON], яка померла 20 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 189622, виданим Юхимівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 21 серпня 2002 року (а.с.7б). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Євгена Казьмірова, 89, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 950 від 19.10.2017 року, відповідно до якої житловий будинок, розташований в селі Юхимівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Євгена Казьмірова № 89, належить [PERSON] згідно рішення Шаргородської районної ради №244 від 22.10.1987 року (а.с.17). Спадкоємицею вказаного майна померлої [PERSON] за законом є її дочка [PERSON], яка не встигла оформити своїх прав на спадковий будинок, оскільки 16.06.2004 року померла, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та право на майновий пай (а.с.7а, 11). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 89 по вулиці Євгена Казьмірова у селі Юхимівка Шаргородського району Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.19-20). Відповідно до довідки виконкому Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 950 від 19.10.2017 року, житловий будинок по вулиці Євгена Казьмірова в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області належав [PERSON], яка померла 20.08.2002 року (а.с.17). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" № 447 від 20 жовтня 2017 року право власності на житловий будинок по вулиці Євгена Казьмірова, 89 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області не зареєстроване (а.с.18). Відповідно до рішення 8 сесії 3 скликання Юхимівської сільської [PERSON] від 15.11.1999 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,23 га, що підтверджується довідкою Архівного відділу Шаргородської районної державної адміністрації від 20.10.2017року №386 (а.с.64). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 16.12.2017 року позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Євгена Казьмірова, 89, після смерті 16.06.2004 року матері [PERSON], яка була спадкоємицею майна померлої 20.08.2002 року [PERSON], відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.6). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 89 по вулиці Євгена Казьмірова у селі Юхимівка Шаргородського району Вінницької області та звіту про оцінку майна вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку, 1970 року забудови під літерою "А", загальною площею 83,9 м. кв., в тому числі житловою площею 62,7 м. кв., веранди "а", ганку "а1", літньої кухні - сараю "Б", погребу "Б1", входу в погріб "б", огорожі "1-3". Загальна вартість нерухомого майна становить 37240 грн. (а.с.19-51). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку № 89 по вулиці Євгена Казьмірова в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Закону України " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року" Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної [PERSON] народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району зобовязано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] була головою двору, що знаходиться за адресою: с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, вул. Євгена Казьмірова, 89, до складу якого входить і житловий будинок, що підтверджується даними погосподарських книг (а.с. 52-63). Таким чином, на день смерті [PERSON] її право власності на житловий будинок по вулиці Євгена Казьмірова, 89 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок входить до складу спадщини після її смерті. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269, 1270, 1276 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. У силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За приписами ст.1276 ЦК України, якщо спадкодавець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved