Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

18 листопада 2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 26.12.2013 року. Батьком дитини, є відповідач по даній справі - [PERSON] . З відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебували, з 2012 року проживали цивільним шлюбом. У листопаді 2013 року у них народилася донька [PERSON] . З кінця 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Донька проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. У березні 2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". На даний час вона з чоловіком та донькою проживають по [ADDRESS] , дбають про дитину, створюють їй належні умови для її всебічного та гармонійного розвитку, дівчинка вважає своїм батьком вітчима та називає його татом. Місцезнаходження та проживання відповідача їй не відомо. За останньою відомою їй адресою - [ADDRESS] , він проживав разом зі своїми батьками. У жовтні 2019 року вона звернулася до Марганецького відділу поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про розшук відповідача, на даний час місцезнаходження [PERSON] не встановлено, будь-яка інформація про нього відсутня, продовжуються розшукові заходи, що підтверджується довідкою № 492/10495 від 01.11.2019 року. Зазначає, що колишня дружина відповідача, також позбавила його батьківських прав на його старшу дитину. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодним чином не приймає участі у житті та вихованні доньки, матеріальну допомогу на утримання доньки, не надає, його місце знаходження не відоме. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини - доньки [PERSON] підтверджується характеристикою із дитячого навчального закладу, висновком та актом оцінки потреб сім`ї ЦССДМ, письмовими поясненнями свідків, довідкою про ухилення боржника від сплати аліментів. Орган опіки та піклування Марганецької міської ради розглянув питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] , Відповідно до висновку виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 29.11.2019 року №15/20-1990 орган опіки та піклування Марганецької міської ради, з метою проведення подальших заходів щодо соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] . Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] . Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань від нього також не надходило. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 29 листопада 2019 року, які надійшли на адресу суду 04.12.2019 року, [PERSON] значиться зареєстрованим у [ADDRESS] ( а.с.30). У зв`язку з цим відповідач, крім викликів за вказаною адресою, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано 05 лютого 2020 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області, спеціаліст II категорії служби у справах дітей Марганецької міської ради - Пархоменко О.С., надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] , дошлюбне прізвище якої - [PERSON] та [PERSON] , проживали цивільним шлюбом. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 26 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 436 підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] ( а.с. 7). Як зазначає позивач у позові, що з кінця 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Донька проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. 05 березня 2019 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу змінила своє прізвище - [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с. 8). Згідно довідки № 987 від 20.10.2019 року, виданої головою квартального комітету 32 кварталу Марганецької міської ради, [PERSON] значиться зареєстрованою у будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , однак не проживає (а.с.10). Сім`я позивачки, проживає без реєстрації у будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.10.2019 року ( а.с. 10 зв.). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 08.10.2019 року та акту оцінки потреб сім`ї за № 187 від 08.10.2019 року, складеного фахівцем ЦСССДМ Череповською Ю.С. , сім`я [PERSON] проживає у будинку [ADDRESS] , складається вона із п`ятьох чоловік: [PERSON] ,1 991 року народження (мама), [PERSON] , 2013 року народження (донька), [PERSON] , 1992 року народження (вітчим), [PERSON] , 1959 року народження (баба), [PERSON] , 1954 року народження (дід), реєстрація мами та доньки - [ADDRESS] . За станом здоров`я дитина здорова, вона самостійна, огорнута теплом та турботою дорослих, зростає у дружній родині, де усі члени сім`ї дбають один про одного. Дівчинка дуже любить маму, вітчима, бабусю та дідуся. Мама дівчинки на належному рівні здійснює догляд за дівчинкою, займається її вихованням. Про біологічного батька, дитина не згадує. Проживають вони у приватному будинку, з добротним ремонтом, умебльованим усіма необхідними меблями ( а.с. 11-12). У судовому засіданні встановлено, що вихованням, навчанням, забезпечення всім необхідним для життя та розвитку дівчинки, займається її мама - [PERSON] та вітчим - [PERSON] .. Так, із довідки від 06.02.2019 року та характеристики, виданої завідувачем комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу №10 "Оленка" на [PERSON] , [INFO] вбачається, що дівчинка відвідує заклад дошкільної освіти з травня 2017 року по теперішній час. Дівчинка має добре розвинені комунікативні та творчі здібності. Дитячий садок відвідує систематично, в доброму настрої. Завжди чиста та охайно вдягнена. Вихованням дитини займається мама, яка постійно дбає про фізичне та духовне здоров`я дитини, її психічний стан. Мама створює належні умови для її всебічного, гармонійного розвитку, виховує працелюбність, шановливе ставлення до дорослих, традицій, довкілля. Своєчасно забезпечує оплату за харчування дитини в установі. Має активну соціальну та життєву позицію. Батько в вихованні дитини участі не приймає. Біологічний батько дитини, [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] , її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує, про дитину не піклується, участі в житті дитини не приймає, його місцезнаходження взагалі невідоме, що підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , ( а.с. 18) та довідками Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, та Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Як вказує позивач, що з кінця 2014 року їй нічого не відомо про місце знаходження та проживання відповідача, останнім відомим місцем його реєстрації є: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 29 листопада 2019 року ( а.с.30 ). Із довідки Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області №462/10495 від 01.11.2019 року вбачається, що проводиться розшук [PERSON] , [INFO] , який мешкав у [ADDRESS] та який з 2016 року за вказаним місцем відсутній та не проживає, поїхав з м. Марганець у невідомому напрямку. На даний час місце знаходження [PERSON] не встановлено, будь-яка інформація про нього відсутня, продовжуються розшукові заходи ( а.с.17). Згідно довідки Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 13.21-34/18566 від 17.09.2019 року [PERSON] злісно ухиляється від виконання рішення Марганецького міського суду про сплату аліментних платежів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 19.09.2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 97 798,65 гривень. Станом на день видачі довідки, місце перебування боржника невідоме. У зв`язку з тим, що неможливо встановити місце знаходження боржника, проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення та стягнення заборгованості, яка виникла за час несплати аліментів, на даний час є неможливим ( а.с.14). З копії виконавчого листа, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 23.02.2015 року вбачається, що рішенням суду від 28 січня 2015 року, на підставі якого й було видано виконавчий лист, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на доньку - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років, починаючи стягнення з 22.09.2014 року ( а.с. 14 зв.). Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 13.21-34/18567 від 17.09.2019 року підтверджується, що станом на 01.09.2019 року за [PERSON] числиться заборгованість по аліментним платежам по виконавчому листу № 2/180/47/2015 від 23.02.2015 року на користь [PERSON] в розмірі - 97798,65 грн. (а.с.14). Висновком виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 29.11.2019 року № 15/20-1990 «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] , з метою проведення подальших заходів щодо соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 28-29). Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист, та надані можливості, та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, та в умовах свободи і гідності. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька, це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача, щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і з урахуванням соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні якнайкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] . На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, який підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позов про позбавлення батьківських прав задоволено.

Outcome: approved