Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Кредитна спілка «Злагода» про стягнення грошових коштів. Позов мотивований тим, що відповідач отримав в позику від Кредитної спілки «Злагода» грошові кошти за договором № 7047-1к від 19.06.2012 р., в розмірі 700000 грн. строком на 60 місяців та № 6777К від 29.07.2011 р. в розмірі 200000 грн. строком на 36 місяців під 40% річних кожний. Свої зобов`язання особа Кредитна спілка «Злагода» виконала повністю, а відповідач від своїх обов`язків за договорами ухиляється, що призвело до утворення боргу. Відповідач несплачуючи свій борг перед Кредитною спілкою «Злагода» порушує права вкладників цієї ж спілки, які внесли свої кошти на депозитні рахунки, звідки й відповідач отримав позику. Позивач зазначає, що він є вкладником коштів у Кредитній спілці «Злагода» і потерпає від протиправних дій відповідача. Якби відповідач погашав свій борг, вкладники за депозитами отримували б свої кошти. За фактом розкрадання грошових коштів вкладників Кредитної спілки «Злагода» відкрито кримінальні провадження, документи та комп`ютери спілки вилучені слідством. Загальна сума заборгованості відповідача за договорами становить 32860897,17 грн., яку він просить стягнути із відповідача на користь Кредитної спілки "Злагода". Крім того, позивач зазначає, що оскільки діями відповідача створено дискомфорт і зайва втрата часу на звернення до суду із відповідним позовом, нанесена моральна шкода в розмірі 50 000 грн. Просить суд витребувати із правоохоронних органів оригінали кредитних справ відповідача, зобовязати відповідача протягом трьох днів надати вичерпну і достовірну інформацію щодо стану погашення боргу, стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Злагода» борг за кредитними договорами, поновити строк на подання позову, поважність пропуску якого пояснюється вилученням документації слідчим органом та постановити окрему ухвалу щодо вчинення відповідачем шахрайських дій. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, обгрунтовуючи свої заперечення обставинами, зазначеними в наданих письмових поясненнях. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Позивачем надано суду в якості доказу копію виконавчого листа у справі № 127/18989/15-ц виданого по справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Злагода» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів, рішення суду від 15.09.2015 р., який підтверджує наявність зобов`язань безпосередньо Кредитної спілки "Злагода" перед позивачем - [PERSON] (а.с. 9) Однак, в заявлених позовних вимогах позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] , борг на користь Кредитної спілки "Злагода". Кредитна спілка "Злагода" є юридичною особою і відповідно може самостійно захищати свої права у суді. Позивачем не зазначено, що він діє від імені Кредитної спілки "Злагода" та не надано до суду доказів повноважень на представництво інтересів спілки. Статтею 237 ЦПК України врегульовано, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Жодних належних та допустимих доказів, підтверджуючих той факт, що відповідач [PERSON] має відношення до Кредитної спілки "Злагода" чи укладав будь-які договора із Кредитною спілкою "Злагода", позивачем не надано. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення відповідача щодо суті пред`явленого позову, в яких він стверджує, що кошти в позику у Кредитної спілки «Злагода» він ніколи не брав, договори не підписував. (а.с. 36) Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. З аналізу наведених статей слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Зважаючи на викладене, з урахуванням вищевказаного, суд вважає за доцільне в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed