Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що її повнолітня донька [PERSON], з 01 вересня 2013 року є студентом Національного університету ДПС України з напрямом підготовки "Фінанси і кредит". Відповідач з 26 липня 2014 року допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання не надає, у зв'язку з чим, позивачка звернулася з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 липня 2014 року і до закінчення навчання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги він визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 300 грн. Зазначив, що він до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти, на сьогоднішній день він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка є інвалідом 3-ої групи, та від даного шлюбу у нього є неповнолітній син [PERSON], 2003 року народження та пасинок [PERSON], 1993 року народження, які перебувають на його утриманні. Крім того, вказує, що аліменти він згоден сплачувати з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення донькою навчання ( а.с. 84-90). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 22 березня 2001 року, актовий запис № 170 (а.с. 3). Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с 4). [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2001 року [PERSON] сплачував аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) (а.с. 5), однак по сплаті аліментів існує заборгованість, яку відповідач сплачує до цього часу (а.с. 23-24). Відповідно до довідки Національного університету Державної податкової служби України від 17 червня 2014 року № 208, [PERSON] є студенткою даного університету за напрямом підготовки "Фінанси і кредит", денної форми навчання, бюджетної форми, з терміном навчання з 01 вересня 2013 року по 06 червня 2017 (а.с. 6). Як зазначив представник позивача, доходів позивачки не вистачає на утримання та навчання дочки, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом та її права підлягають захисту судовим рішенням. Під час з'ясування матеріального становища позивача, згідно даних відповіді ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві судом встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року отримувала доходи у вигляді аліментів та вона перебуває на обліку ДПІ у Подільському районі м. Києва як фізична особа-підприємець, сума її доходу складає 102 560 грн. (а.с. 103, 105). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ "ЛОЙКО Україна" на посаді менеджера з транспортно-експедиторської діяльності та отримує середню заробітну плату у розмірі 4 021 грн. (а.с. 96). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які має можливість сплачувати відповідач на користь позивача на утримання повнолітньої доньки суд бере до уваги те, що на утриманні [PERSON] перебуває його дружина, яка є інвалідок 3-ої групи (а.с. 92, 97) та неповнолітній син - [PERSON], 2003 року народження (а.с. 93-94). Суд не бере до уваги доводів позивача, що відповідач має інші доходи, крім заробітної плати, оскільки згідно відповіді з ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві [PERSON] отримував за 2014 рік доходи лише у вигляді заробітної плати (а.с. 104), а посилання позивача на те, що [PERSON] отримує доходи від здавання майна (автомобіля) в оренду спростовуються довідкою ТОВ "ЛОЙКО України" (а.с. 91). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на те, що [PERSON] є студентом бюджетної форми навчання, а обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача та те, що він має на своєму утриманні неповнолітнього сина та дружину, виходячи з засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у частині стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 300 грн. 00 коп., суд вважає за доцільне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] має можливість сплачувати на утримання повнолітньої доньки аліменти у більшому розмірі. У позовній заяві позивач просить стягнути аліменти, починаючи з 26 липня 2014 року до закінчення навчання доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть докази того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів із відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачем не надано суду доказів того, що починаючи з 26 липня 2014 року вона вживала заходів щодо одержання аліментів із відповідача, а останній ухилявся у їх наданні. Відтак, оскільки [PERSON] звернулася до суду з позовом лише 07 жовтня 2014 року, її вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 07 жовтня 2014 року. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial