Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду через представника Позивача за довіреністю [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі Житомирського регіонального управління (далі - Відповідач) про визнання поруки такою, що припинена, в якому вказує, що 22 лютого 2008 року між Відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючої Попільнянського відділення філії «Житомирського регіонального управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Островської Ірини Миколаївни (банк) з одного боку та третьою особою - [PERSON] (Позичальником), з іншого боку укладено кредитний договір № ZRNWGA00004255 відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 22 лютого 2008 року по 21 лютого 2028 року у розмірі 77200 доларів США (за курсом НБУ станом на 22 лютого 2008 року - 373648 гривень) з них 62000 доларів на споживчі цілі та 15200 доларів США на сплату страхових платежів з умовою укладення Позичальником договору іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. На виконання умов вищезазначеного договору, 22 лютого 2008 року між Позивачем по справі, як майновим поручителем за позичальником, третьою особою - [PERSON], з однієї сторони та Відповідачем - Публічним акціонерним товариством комерційним банком Приватбанк в особі Житомирського регіонального управління з іншої сторони було укладено договір іпотеки. Предметом цього договору є надання Позивачем в іпотеку Відповідачу, в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника - третьої особи перед Відповідачем за кредитним договором нерухомого майна, а саме: - житловий будинок за адресою [ADDRESS], господарськими будівлями та спорудами; - майнові права на земельну ділянку загальною площею 0,6673 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлових будівель, господарських споруд, яка розташована в с. Попільня по вул.. Прикордонників, 43, Попільнянського району Житомирської області. Відповідачем по справі, 26 жовтня 2008 року було змінено процентну ставку в бік збільшення без згоди поручителя. Позивач вважає, що його право як поручителя підлягає судовому захисту шляхом визнання поруки такою, що припинення, а не шляхом припинення договору поруки. Позивач просить, припинити договір майнової поруки укладений 22 лютого 2008 року між [PERSON] як майновим поручителем за позичальником [PERSON], з однієї сторони та ПАТ КБ Приватбанк в особі Житомирського регіонального управління в особі керуючої Попільнянського відділення філії «Житомирського регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк» Островської Ірини Миколаївни з іншої сторони шляхом зобов'язання Державну реєстраційну службу Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек відомості про зняття заборони, припинення іпотеки та зняття обтяження нерухомого майна. Представник Позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги не визнають. Надав заперечення. Суд, вислухавши представника Позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 між Відповідачем - ЗПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючої Попільнянського відділення філії «Житомирського регіонального управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Островської Ірини Миколаївни (банк) з одного боку та третьою особою - [PERSON] (Позичальником), з іншого боку укладено кредитний договір № ZRNWGA00004255. Відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 22 лютого 2008 року по 21 лютого 2028 року у розмірі 77200 доларів США (за курсом НБУ станом на 22 лютого 2008 року - 373648 гривень) з них 62000 доларів на споживчі цілі та 15200 доларів США на сплату страхових платежів з умовою укладення Позичальником договору іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2014 року справа № 619/2241/12 2/288/5/14, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк" до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення та виселення, задоволено частково та вирішено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRNWGA00004255 22 лютого 2008 року, в розмірі 116040.78 долар США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 липня 2012 року складає 927165.84 гривень; - Звернути стягнення на будинок загальною площею 141.90 кв. м., та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки лише за згодою власника (на підставі договору іпотеки від 22.02.2008 р.) Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах,підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (Закон) визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В наслідок збільшення Банком в жовтні 2008 року з 12.00 % до 15.12 % відсоткової ставки за кредитним договором № ZRNWGA00004255 22 лютого 2008 року, що є збільшення відповідальності іпотекодавця за договором іпотеки, а тому представник Позивача вважає, що договір повинен бути припиненим. Проте, такий висновок представника Позивача базується на неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема статей 553-559 ЦК України. Відповідно до статей 553 та 559 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України). Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 17 Закону встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Представник Позивача звернувся до суду з порушенням строків позовної давності встановленої 257 ЦК України. Договір іпотеки за № б/н з Позивачем був укладений 22 лютого 2008 року, строк позовної давності (3 роки) для оскарження даного договору закінчився 23 лютого 2011 року. Заяв відповідно до статті 267 ЦПК України до суду не надходило. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зазначено, що «При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки». Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ні позивач, ні його представник не надали належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві. Оскільки Позивачем не надано судом доказів припинення іпотеки у контексті статті 17 Закону України "Про іпотеку", а положення частини першої статті 559 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, підстави для задоволення позову відсутні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, докази не переконливими, а відтак в задоволенні позовних вимог відмовляє за безпідставністю. На підставі статей 257, 267, 525, 546, 553-559, 572, 575 ЦК України,

Outcome: dismissed