Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість спадкодавця за кредитним договором у розмірі 13678,18 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору № б/н від 28.10.2011 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позивальник, [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на дату смерті становить 13678,18 грн., яка складається з: 173,85 грн. заборгованість за кредитом, 13504,33 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив такі обставини. 28 жовтня 2011 року [PERSON] уклав з АТ КБ "Приватбанк" договір кредиту у формі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до наданої суду позивачем довідки про видачу і строк дії кредитних карт [PERSON] відповідно до зазначеного договору видавалась одна картка № [NUMBER] , дата відкриття 30.07.2013, термін дії картки до травня 2017 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується витребуваними судом матеріалами спадкової справи та наданою суду копією ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 4 квітня 2018 року у справі №398/720/18, у якій зазначено, що відповідно до довідки Пантаївської селищної ради м. Одександрії Кіровоградської області № 385/02-16 від 22.03.2017 року [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №25 від 29.05.2017 року в Пантаївський селищній раді, з актового запису про смерть №25 від 29.05.2017 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 52 роки. Наявними у матеріалах справи копіями паспортів спадкодавця [PERSON] (а.с. 35) та відповідача [PERSON] (а.с. 36) підтверджується, що остання була зареєстрована за тією ж адресою, що і спадкодавець, а саме у [ADDRESS] . 5 листопада 2018 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України. Згідно листа-відповіді Олександрійської міської державної нотаріальної контори від 27.11.2018 року, відмовлено у наданні інформації про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини спадкоємцями та роз`яснено порядок надання такої інформації нотаріусом на вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства. 15 липня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав лист-претензію [PERSON] Миколаївні з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором. Із наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкова справа відкрита у зв`язку з надходженням кредитора, у ній відсутні будь-які відомості як про спадкоємців, зокрема відсутні їх заяви про прийняття спадщини, так і про склад і вартість спадкового майна. Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Суд застосовує зазначені норми ст. 1281 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення та існування правовідносин, що виникли між кредитором спадкодавця і спадкоємцями, які є предметом спору, тобто у редакції, яка діяла з моменту прийняття ЦК України і до введення в дію відповідних норм Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов таких висновків. Кредитний договір, який був укладений позивачем із [PERSON] , передбачає строк кредитування, який визначається строк дії картки, яка як зазначено вище була видана 30.07.2013 зі строком дії до травня 2017 року. Таким чином з дня завершення строку дії кредитної картки, тобто 31 травня 2017 року у банка настав строк вимоги щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України банк мав право пред`явити вимоги до спадкоємця [PERSON] , яка прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги за укладеним із спадкодавцем [PERSON] кредитним договором. Водночас АТ КБ "Приватбанк" протягом року після настання строку вимоги за кредитним договором, тобто у строк до 31 травня 2018 року, не пред`явив вимог до спадкоємця позичальника [PERSON] . Таким чином врегульовані ст.1281, 1282 ЦК України правовідносини щодо порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців виникли з моменту смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини, тобто з 27 травня 2017 року, та існували до завершення передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України строку, протягом якого кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців, тобто до 31 травня 2018 року. Оскільки АТ КБ Приватбанк не пред`явив у строк до 31 травня 2018 року вимог до спадкоємця [PERSON] , він відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України позбавляється права вимоги за зазначеним вище кредитним договором з [PERSON] . Суд відхиляє доводи позивача про те, що у правовідносинах, що є предметом спору слід застосовувати норми ст.1281 ЦК України у редакції Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018. Цим законом внесено зміни у ст.1281 ЦК України та викладено редакцію ч.3 цієї статті у такій редакції: "Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину". Водночас, відповідно до п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018 цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Відповідно до п.1 Прикінцевих і перехідних положень зазначеного закону цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином цей закон набрав чинності 04.11.2018 та був введений в дію 04.02.2019. Враховуючи те, що врегульовані ст.1281, 1282 ЦК України правовідносини щодо порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців виникли з моменту смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини, тобто з 27 травня 2017 року, та існували до завершення передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України річного строку, протягом якого кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців, тобто до 31 травня 2018 року, з урахуванням перехідних положень Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 відсутні підстави для застосування нової редакції ст.1281 ЦК України, адже на момент введення в дію зазначеного закону, а саме 04.02.2019 (через три місяці з дня набрання чинності, як передбачено у п.1 Прикінцевих і перехідних положень) зазначені правовідносини вже припинилися. Також позов не підлягає задоволенню у зв`язку з наведеними нижче обставинами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ст. 1054 ЦК України). Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 15 січня 2010 року становила 14674 грн 56 коп. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦПК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Звертаючись із позовом до [PERSON] позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь яке рухоме чи нерухоме майно. Відсутні такі докази і матеріалах наланої суду спадкової справи. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про те, що незважаючи на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] в одному помешканні та відсутність у матеріалах спадкової справи заяви [PERSON] про відмову від спадщини, позивачем не доведено, що відповідач отримав від спадкодавця майно у спадщину і як наслідок не доведено, що відповідач [PERSON] набула обов`язку задовольнити вимоги кредитора. Те, що [PERSON] була зареєстрована із [PERSON] в одному житловому приміщенні не спростовує висновок про відсутність підстав вважати їх спадкоємцями, оскільки недоведеність наявності за життя у [PERSON] будь якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Лише посилання банку на реєстрацію відповідачів за одним місцем проживання із спадкоємцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не спростовує ці висновки суду. Також суд, відмовляючи у задоволенні позову, враховує те, що як вбачається із наданої банком виписки по рахунку [PERSON] , заборгованість на день смерті позичальника становила 14674 грн 56 коп. і у подальшому банк, незважаючи на смерть позичальника та завершення строку дії виданої йому кредитної карти продовжував нараховувати заборгованість за процентами і штрафними санкціями, що не відповідає закону. Також у виписці зазначено, що вже після смерті позичальника 12 липня 2018 року здійснено операцію із зарахування грошей на погашення заборгованості на суму 23041,57 грн. Ця сума погашення суттєво перевищує заборгованість, яка існувала на час смерті позичальника. Враховуючи викладене, у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати на оплату судового збору залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed