Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СФГ "Світлана" про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 24.01.2008 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ЯА №186366, виданий 12.01.2006 року підтверджує належність земельної ділянки площею 6,430 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Спірний договір оренди земельної ділянки було укладено терміном на десять років та зареєстрований 11.07.2008 року Томаківським ВДРФ ЦДЗК за №040813401891. У порушення вимог п.п. 4.2, 4.4. договору оренди земельної ділянки відповідач не у повному обсязі сплатив орендну плату за 2014 рік, внаслідок чого виникла заборгованість яка не виплачена і до цього часу. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі довіреності від 25.11.2014 року, підтримав позовні вимоги повністю і просив суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності від 21.05.2014 року, у своїй письмовій заяві проти позову не заперечує і просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ЯА №186366, виданого 12 січня 2006 року позивачу належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 6,430 га, що розташована на території Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Вищевказану земельну ділянку позивач згідно договору оренди земельної ділянки укладеного 24 січня 2008 року та зареєстрованого 11 липня 2008 року Томаківським ВДРФ ЦДЗК за №040813401891, передала в оренду строком на 10 років СФГ «Світлана». Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". Згідно ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно ч.2 ст.31 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п.4.2, п.4.4 Договору оренди землі орендар проводить розрахунки на протязі терміну, зазначеному в договорі, але не пізніше 1 грудня поточного року. Згідно ч.2, ч.3 ст.21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч.2 та ч.3 ст.10 ЦК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В порушення вимог договору оренди (п.4.2, п.4.4. Договору оренди землі) відповідач протягом строку дії цього договору свої зобов'язання щодо сплати орендної плати порушив, на теперішній час заборгованість відповідача по орендній платі перед позивачем існує за 2014 р., а саме: відповідач не передав 700 кг. фуражного зерна, 40 кг цукру. Крім того, договором передбачено надання послуг з оранки земельної ділянки на площі 0,25 га. ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2014 рік від відповідача позивач не отримувала. На неодноразові її звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Пунктом 4.4 договору оренди землі встановлено обов'язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 01 грудня поточного року. В зв'язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2014 році, є невиконанням обов'язків СФГ «Світлана», передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки від 24 січня 2008 року. Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Оскільки сторони добровільно погодилися у порядку судового розгляду спору розірвати договір оренди земельної ділянки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved