Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

В березні 2016р., [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що є власниками земельних ділянок, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки. Вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 10.11.2006 р. від їх імені з ДП Ілліч-Агро - [PERSON]. Однак зазначений договор оренди вони не підписували і не доручали іншій особі підписувати його. Крім того, до договору не долучено планів або схем земельних ділянок та кадастрових планів земельних ділянок. З вказаних підстав позивачі [PERSON], [PERSON] просять суд визнати договор оренди землі недійсним, витребувати у відповідача та повернути їм земельні ділянки. З вказаних підстав позивач [PERSON] просить суд витребувати у відповідача та повернути йому земельні ділянки. Ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідача було залучене СПП « Світанок Плюс «. В судовому засіданні представник позивачів просив залишити частково позовну вимогу без розгляду а саме: про визнання недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 3, 4555 га, укладений 10 листопада 2006 року за № б/н між [PERSON] ( правонаступник [PERSON] ) та Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро [PERSON]» Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зареєстрований у Ружинському відділенні Житомирської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.05.2007р. за № 040722100304. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги просив задовільнити частково з вказаних в позовній заяві підстав, а саме : тому, що вони не підписували оспорюванний договор оренди землі. Не заперечують, що отримували орендну плату за користування їх земельною ділянкою, однак не знали, що вказана орендна плата виплачувалась саме по оспорюваному договору оренди землі. Про існування вказаного договору дізналися лише в 2015 році, коли побачили його вперше. Представник співвідповідача СПП "Світанок Плюс" в судове засідання зявився, зазначивши, що позивачі підписували спірний договір та отримували орендну плату по ньому, що свідчить про схвалення ними вказаного договору. Крім того, співвідповідач СПП « Світанок Плюс » ввважає, що позивачі пропустили строк позовної давності, оскільки про існування договору їм було відомо ще в 2006 р., про що свідчить факт отримання орендної плати. Представник відповідача ДП Умань- Агро" в судове засідання надіслали заяву з поясненням та просили в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14,16,18,19 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 За-кону України «Про оренду землі».. Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є не-додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені час-тинами 1,3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 731175 та серії ЯБ № 731550 [PERSON] та серії ЯБ № 731174, серії ЯБ 731173, серії ЯБ № 731553, серії ЯБ № 731552 [PERSON], та серії ЯБ № 731214, серії ЯБ № 731352 [PERSON], є власником земельних ділянок площею [PERSON] 2, 9954 га., 0.3581 га, та [PERSON], 5, 9918 га., 1,1207 га., та [PERSON], 2. 9950, 0. 4605 розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 листопада 2006 року між [PERSON], [PERSON] [PERSON] та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро [PERSON]» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ( на даний час назва вказаного підприємства змінена на Дочірнє підприємство «Умань-Агро») було укладено договір, відповідно до якого в оренду відповідачу передавалися вищевказані належні позивачам земельні ділянки. На вказаному договорі є підписи сторін і вони 18.01.2007 р. та 04.05.2007 року були зареєстровані Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 040722100272, № 040722100117, 040722100304. Як вбачається з висновку експерта №1/2936 від 06.10.2016 р. підпис в угоді про розірвання договору оренди землі від 10.11.2006 року, в акті приймання- передачі земельної ділянки між ДП « Ілліч [PERSON] « ВАТ « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча «, на оспорюваному договорі оренди землі виконаний не [PERSON], [PERSON] а іншою особою. Доказів того, що позивачі надали повноваження іншій особі на підписання від їх імені оспорюваного договору оренди землі відповідачі суду не надали. Оскільки не підписання орендодавцем договору оренди землі та не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір за таких обставин, виходячи з положень пе-редбачених ч.1 ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст.203 цього Кодексу. Наслідком визнання правочину недійсним є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України. [PERSON] договір оренди землі б/н від 10.11.2006 року з вказаним підприємством не укладав та підпис в цьому договорі не ставив, а тому цей договір є підробленим і недійсним. Будь яку особу на підписання від його імені цього Договору, або інших документів він не уповноважував. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2012 року вбачається, що [PERSON], отримав спадщину, на яку видано свідоцтво, яке складається з земельних ділянок площею 2.9950 га., та 0,4605 га.. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Княжицької сільської ради, Ружинського району, Житомирскої області. З моменту вступу у право на спадщину на цю земельну ділянку [PERSON] будь яких змін до вказаного договору оренди також не підписував та як правовонаступник і власник земельної ділянки , з умовами цього Договору оренди не згоден. У відповідності до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках зміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь- якій стадії цивільного процесу. Таким, чином [PERSON] є правонаступником спадкоємцем померлого [PERSON] та є стороною у оспорюваних правовідносинах за Договором оренди землі № б/н від 10.11.2006 року. Таким, чином, судом встановлено, що СПП « Світанок Плюс « володіє земельною ділянкою [PERSON] без належної правової підстави. На підставі вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню, проте з врахуванням ві-домостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наданих відповідачами копій установчих документів та розподільчих балансів. Так, з вказаних доказів вбачається, що назву відповідача - Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро [PERSON]" Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (код ЄРДПОУ 34571712) на даний час змінено на Дочірнє підприємство "Умань-Агро"(код ЄРДПОУ 34571712). Оскільки оспорюваний договір оренди землі укладався саме ДП "Ілліч-Агро [PERSON]" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", тому заперечення ДП "Умань-Агро" про те, що вказане підприємство не є належним відповідачем по справі, є необгрунтованими. В той же час, другий відповідач - ПСП "Агрофірма "Світанок" є правонаступником СПП "Світанок плюс", яке було виділено з ДП "Ілліч-Агро [PERSON]" ПАТ "Маріупольський металургій-ний комбінат імені Ілліча" та до статутного капіталу якого перейшли права та обов'язки по оспорюваному договору оренди землі. СПП "Світанок Плюс" на даний час фактично за оспорюваним договором оренди землі використовує належні позивачам земельні ділянки, що не заперечується сторонами. З врахуванням зазначеного, суд визнає недійсними оспорюванні договори оренди землі і витребовує належні позивачам земельні ділянки у відповідача - СПП "Світанок Плюс". Посилання позивачів на відсутність істотних умов договору оренди землі як на ще одну з підстав визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, суд вважає неправильним з врахуванням наступного. Істотні умови договору оренди землі визначені статтею 15 Закону України Про оренду землі. Вказаною статтею ( в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного договору) було передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду та кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Однак при цьому, з врахуванням положень ст.3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України щодо того, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, позивачка повинна була довести, що дійсно її права порушені внаслідок відсутності плану або схеми земельної ділянки та кадастрового плану земельної ділянки, наскільки істотно вони порушені вказаним та в чому полягає це порушення (правова позиція ВС України у справі №6-114цс14). Оскільки зазначеного позивачами не здійснено, тому вказане не є підставою для визнання оспорюваних договорів оренди недійсним. В п.7 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. З врахуванням того, що жодного доказу того, що [PERSON], [PERSON] надавали доручення іншій особі на вчинення оспорюваного правочину суду надано не було, суд вважає безпідставними посилання відповідача СПП "Світанок Плюс" на норми ч.1 ст.241 ЦК України як на підставу відмови у задоволенні позову. Відповідачем СПП "Світанок Плюс" також не надано доказів , які б спростовували твердження позивачів про те, що про порушення свого права вони дізнались лише в 2015 році, вперше побачивши оспорюваний договір оренди землі. Отримання позивачами орендної плати не свідчить про те, що вона знала чи повинна була знати про порушення свого права, а саме про те, що від її імені невідомою особою було укладено оспорюваний договір оренди землі. Посилання СПП "Світанок Плюс" на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору чи з дня , коли почалось його виконання, оскільки позивачі отримувала плату за користування землею, суд вважає таким, що суперечить вимогам ст.261 ЦК України. Зазначене випливає з правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 від 22.04.2015. З вказаних підстав суд прийшов до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не порушено строк позовної давності. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги , визнаючи оспорюванні договори оренди землі недійсним та зобов'язуючи юридичну особу, яка фактично використовує на даний час спірну земельну ділянку, повернути власнику земельні ділянки, які були отримані орендарем по зазначеному договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України з співвідповідача СПП "Світанок Плюс" на користь позивачачів підлягають стягненню судові витрати, понесені ними по справі.

Outcome: approved