Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Прокурор Голопристанського району Херсонської області, діючи в інтересах держави, звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час прокурорської перевірки було встановлено факт отримання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 24,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснознам'янської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Підставою набуття права власності у державному акті зазначено рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 року. Однак, вказаним рішенням земельна ділянка відповідачці не надавалась. Таким чином, [PERSON] отримала землю без правової підстави, а тому в силу ст. 1212 ЦК України повинна її повернути. Однак, на теперішній час, спірна земля перебуває в оренді фермерського господарства "Блізнеци" на підставі договору оренди від 27.03.2007 за №040772100004. Виходячи з цих обставин, позивач просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, зобов'язати фермерське господарство "Блізнеци" повернути у державну власність землю та зобов'язати Відділ Держземагенства скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. У судовому засіданні прокурор прокуратури Голопристанського району, представляючи інтереси позивача, просив поновити строк для звернення до суду з позовною заявою, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Відділу Держземагенства у Голопристанському районі та Головного управління Держземагенства у Херсонській області Лімаренко А. І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки підставою на яку посилається позивач є внесення недостовірних відомостей до державного акту, що є кримінальним правопорушенням. Однак, на доведення такого твердження прокуратурою не було надано належних доказів. Таким чином, за цих обставин, прокуратурою зроблено припущення стосовно внесення недостовірних відомостей без встановлення винних осіб, що до моменту його доведення не може прийматися судом до уваги, а отже й не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, при винесені рішення покладався на розсуд суду. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у зв'язку із закінченням строків позовної давності, крім цього пояснив, що зі сторони позивача не надано доказів поважності причин пропущення строку позовної давності, також посилався на архівний витяг рішення сесії Краснознам'янської сільської ради від 19.01.2001 р. за №89 стосовно клопотання про видачу земельного сертифікату та передачу земельної частки (паю) в натурі, що на думку представника, свідчить про надання [PERSON] земельної ділянки на законних підставах, також посилався на те, що на момент отримання даної земельної ділянки проектно-технічна документація не виготовлялася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд проходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 373 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ХС № 041640, [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 24,36 га. на території Краснознам'янської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 (який діяв на час отримання відповідачкою земельної ділянки), до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належало, зокрема, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Згідно із ст. 17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадилася Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, мали подавати заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначалися бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядала заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину, замовляла землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджувався із сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подавався до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Таким чином, підставою для передачі у власність земельних ділянок у колективну та приватну власність у 2000 році мало бути рішення відповідної Ради народних депутатів. У березні 2014 року прокуратурою Голопристанського району було проведено перевірки та встановлено, що рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] Краснознам'янською сільською радою не приймалось. Відповідно до державного акту серії ІІІ-ХС № 041640, підставою набуття відповідачкою права власності на земельну ділянку зазначено рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 року. З дослідження вказаного рішення вбачається, що ним сільська рада надала земельну ділянку в розмірі 11,67 кадастрових гектарів громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Прізвища відповідачки у вказаному переліку осіб не зазначено. Отже, враховуючи відсутність документу про передачу відповідачці нерухомого майна, набуття у власність [PERSON] земельної ділянки, яке посвідчене наданим суду правовстановлюючим документом, є безпідставним. За цих обставин, державний акт серії ІІІ-ХС № 041640, до якого внесені недостовірні відомості стосовно підстави набуття права власності на земельну ділянку, підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Також, як вбачається з листа начальника Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, земельна ділянка з кадастровим номером 6522383400:11:021:0003, яка належить [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 24,36 га, на території Краснознам'янської сільської ради, передана в оренду фермерському господарству "Блізнеци" на 10 років, реєстраційний номер договору оренди 040772100004 від 27.03.2007. Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ч. 1 ст. 3, 4 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Виходячи з того, що в ході розгляду справи судом не було встановлено факту набуття [PERSON] у власність земельної ділянки, а отже вона не мала права вчиняти відносно неї будь-які дії, в тому числі передавати її в платне строкове користування третім особам, договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, як такий, що укладений неналежною особою-орендарем. Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно Акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, укладеного між [PERSON] та головою ФГ "Блізнеци" [PERSON], який є невід'ємною частиною договору оренди землі, вбачається, що спірна земельна ділянка була передана у користування та прийнята головою фермерського господарства. Оскільки земельна ділянка вибула з власності держави неправомірно та на теперішній час знаходиться в користуванні ФГ "Блізнеци", суд,

Outcome: approved