Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки остання в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання. Сторони в судове засідання не зявились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також останній не заперечував проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча вона була належним чином повідомлена про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останньої про день та час розгляду, та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 30 листопада 2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви позичальника (а.с.9) та "Умов і правил надання банківських послуг" (а.с.12-35), відповідно до умов якого останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач припинила виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 22 червня 2015 року становить 14\~934,23 гривні. За розрахунком наданим банком (а.с.6-7) така заборгованість складається з: 4\~995,00 гривень заборгованість за кредитом; 7\~223,69 гривні заборгованість по процентам за користування кредитом; 1\~528,20 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 687,34 гривень штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час, кредитний договір укладений між сторонами є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобовязань по поверненню грошових коштів. Також, судом встановлено, що тривале порушення боргових зобовязань в причинно - наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Разом з тим, частковість задоволення позову суд аргументує наступним. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тотожна думка викладена у вигляді правової позиції в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, в свою чергу, в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватись судом при застосуванні норм права. За таких фактичних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів, передбачених п. п. 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 "Умов і правил надання банківських послуг", на загальну суму 1\~187,34 гривень. Окрім зазначеного, так як заява підлягає до задоволення, вимог на підставі приписів речення другого ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд справи в розмірі 243,60 гривні за позовну вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: partial