Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення шкоди в порядку регресу у розмірі - 51 100,00 грн., а також понесених судових витрат в розмірі - 1378,00 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 жовтня 2013 року приблизно о 00 годині 05 хвилин в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) з участю автомобілів: [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER]. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2013 р. вказана ДТП сталася з вини відповідача, внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху України. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортів. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, власник пошкодженого автомобіля [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], звернулась до позивача з заявою про відшкодування збитків, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п. 41.1 ст. 41), позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач просив суд стягнути в порядку регресу з відповідача суму страхового відшкодування в сумі - 51 100,00 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 26 жовтня 2013 року приблизно о 00 годині 05 хвилин в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) з участю автомобілів: [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], що підтверджується Довідкою відділу ДАІ Києво-Святошинського району (а.с 8) Як вбачається з матеріалів справи, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.11.2013 року відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с.12). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з положеч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Судом встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження, в зв'язку з чим власник [PERSON] звернулась до позивача із відповідно заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування (а.с. 20). На підставі вищенаведеної норми закону, позивачем згідно Наказом №858 від 11.02.2014року було здійснено виплату в розмірі 50 000,00 грн. (а.с 21), крім того позивачем було сплачено послуги аварійного комісару за огляд пошкодженого автомобіля та визначення розміру завданої шкоди у розмірі 1100,00 грн., усього в сумі 51 100,00 грн., що підтверджується, платіжними дорученнями №510 від 03.02.2014р., №533 від 03.02.2014р., №1/22482 від 11.02.2014р. (а.с 21-24). Судом встановлено, що на адресу відповідача було направлено лист-пропозицію відшкодувати витрати позивача в добровільному порядку, але відшкодування витрат в добровільному порядку відповідачем здійснено не було (а.с.25). У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі - 51 100,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved