Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до ТзОВ "Туроператор Ільтур", фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, стягнення збитків та моральної шкоди звернулась [PERSON], мотивуючи позов невиконанням відповідачами умов договору на туристичне обслуговування, в порушення умов якого їй не було надано туристичний продукт вартістю 8436 грн. - туристичну подорож до Болгарії на 4-х осіб в період з 25.06.2014 року по 05.07.2014 року. Відповідач ТзОВ "Туроператор Ільтур" про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] позов не визнала, вказуючи на те, що діяла в якості посередника при укладенні договору на туристичне обслуговування між позивачем та ТзОВ "Туроператор Ільтур", надаючи останньому послуги та діючи від його імені та не несе відповідальності за повне і якісне обслуговування туристів та не приймала рішення щодо скасування туристичної поїздки позивача. У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 06.02.2014 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діяла від імені ТзОВ "Туроператор Ільтур" на підставі агентського договору, було укладено договір про туристичне обслуговування, відповідно до якого турагент зобов'язався замовити для неї комплекс туристичних послуг, а саме туристичну поїздку до Болгарії на 4-х осіб в період з 25.06.2014 року по 05.07.2014 року. Зазначила, що оплатила вартість туристичних послуг на загальну суму 8436 грн. Пояснила, що 23.06.2014 року звернулась до [PERSON] з приводу отримання документів на подорож та остання її запевнила в тому, що поїздка відбудеться, а коли того ж дня повернулась додому, то її повідомили, що тур до Болгарії скасовується. В подальшому вона неодноразово зверталась до [PERSON] з приводу повернення витрачених коштів чи надання альтернативної поїздки в рахунок компенсації, однак остання кошти повертати відмовилась, як відмовилась і надати альтернативну поїздку в рахунок компенсації, мотивуючи це тим, що відповідальність за невиконання обов'язків по наданню туристичного продукту має нести ТзОВ "Туроператор Ільтур". Зазначаючи про те, що за умовами договору на туристичне обслуговування турагент, яким є фізична особа-підприємець [PERSON], несе відповідальність за якість виконання замовлення туриста і за вимогами Закону України "Про туризм" та Закону України "Про захист прав споживачів" туроператор, яким є ТзОВ "Туроператор Ільтур" несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг, то зазначені особи повинні відповідати як солідарні боржники. Пояснила, що протиправними діями відповідачів, які полягають у невиконанні умов договору на туристичне обслуговування, їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок зриву поїздки на відпочинок вона терпіла моральні переживання, було порушено нормальний ритм її життя та життя її сім'ї, оскільки поїздка ними планувалась заздалегідь, а у зв'язку з діями відповідачів вона з дітьми не змогла оздоровитися, ознайомитись з культурою Болгарії, відновити сили після важкого робочого року. У зв'язку з цим просить стягнути на свою користь з відповідачів 5000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку визначила, в тому числі, виходячи з можливості в майбутньому придбати туристичний продукт. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі укладеного з ТзОВ "Туроператор Ільтур" агентського договору у відносинах між останнім та позивачем, як замовником туристичних послуг, здійснювала лише посередницьку діяльність з реалізації сформованого туроператором туристичного продукту за дорученням, від імені та в інтересах ТзОВ "Туроператор Ільтур". Зазначив, що фізична особа-підприємець [PERSON] узяті на себе зобов'язання виконала в повному обсязі, перерахувавши ТзОВ "Туроператор Ільтур" сплачені позивачем за туристичний продукт кошти, а тому всю відповідальність за невиконання своїх зобов'язань та порушення прав позивача має нести туроператор ТзОВ "Туроператор Ільтур". Пояснив, що за надання посередницьких послуг фізична особа-підприємець [PERSON] отримала комісійну винагороду в розмірі біля 10% від суми по договору про надання туристичних послуг. Підтвердив, що договором на туристичне обслуговування передбачено, що турагент, яким є фізична особа-підприємець [PERSON] несе відповідальність за якість виконання замовлення туриста, але зазначив, що [PERSON] не є стороною даного договору, а тому не може нести відповідальності за зрив туру. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, рахує позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діяла від імені ТзОВ "Туроператор Ільтур" на підставі агентського договору № 060912-01 від 06.06.2011 року, було укладено договір про туристичне обслуговування, у відповідності до якого турагент зобов'язувався за встановлену в договорі плату замовити туристу комплекс послуг, який визначений в заявці туриста на бронювання туристичних послуг, а саме туристичну поїздку до Болгарії на 4-х осіб в період з 25.06.2014 року по 05.07.2014 року. На виконання умов договору, передбачених п. п. 2.2.2, 3.1, 3.2 договору позивачкою було сплачено повну вартість туристичних послуг. Даний факт підтверджуються квитанціями до прибуткових касових ордерів від 06 лютого 2014 року на суму 2000 грн., від 25 лютого 2014 року на суму 3648 грн. та від 20 травня 2014 року на суму 2788 грн. З матеріалів справи вбачається, що платіжними дорученнями №7 від 10.02.2014 року, №9 від 25.02.2014 року та №19 від 20.05.2014 року грошові кошти в загальній сумі 7482 грн., які сплачені позивачкою за туристичні послуги були перераховані фізичною особою-підприємцем [PERSON] для ТзОВ "Туроператор Ільтур". В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2014 року, тобто менше ніж за два дні до виїзду позивачка з метою отримання від [PERSON] документів на туристичну подорож звернулась до ТА "Ернан Кортес", де її запевнили, що тур до Болгарії відбудеться, а коли вона повернулась до місця свого проживання, то [PERSON] телефоном повідомила її про те, що тур скасовано. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханнями компенсувати витрачені грошові кошти або надати альтернативну поїздку в рахунок компенсації, проте [PERSON] категорично відмовилась це зробити, посилаючись на те, що вона не несе жодної відповідальності за скасування туристичного туру. На даний час зазначена туристична послуга для позивачки не надана і грошові кошти в розмірі 8436 грн., сплачені позивачкою за вказану послугу, їй не повернуто. Позивачка подала письмову претензію про повернення витрачених нею коштів до ТзОВ "Туроператор Ільтур", проте кошти їй повернуті не були. 27 червня 2014 року позивачка звернулась до [PERSON] з письмовою претензією про відшкодування для неї матеріальних збитків, завданих внаслідок порушення договору про туристичне обслуговування, а 07 липня 2014 року отримала письмову відповідь з відмовою компенсувати збитки. Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму, спрямованої на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров'я, на безпечне для життя і здоров'я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей, визначені в Законі України "Про туризм". Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону: туризм - це тимчасовий виїзд особи з місця проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно-ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці, куди особа від'їжджає; турист - особа, яка здійснює подорож по Україні або до іншої країни з не забороненою законом країни перебування метою на термін від 24 годин до одного року без здійснення будь-якої оплачуваної діяльності та із зобов'язанням залишити країну або місце перебування в зазначений термін; туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо); Згідно ст. 2 Закону України "Про туризм", майнові відносини в галузі туризму, засновані на рівності, автономії волі і майновій самостійності їх учасників, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. За приписами ст. 5 Закону України "Про туризм" учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, зокрема, є: туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Згідно із ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про туризм", за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ч. 7, 8, 9 ст. 20 Закону України "Про туризм", кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв'язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору. Туроператор (турагент) зобов'язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Відповідно до ч. 11, 12, 15 Закону України "Про туризм", якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, встановлених цим Законом. Згідно із ч. 14 ст. 20 Закону України "Про туризм", права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Відповідно до підпункту 2.4. "Ліцензійних умов провадження туроператорської діяльності", затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 10.07.2013 року №465, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, туроператор повинен відшкодувати матеріальні і моральні збитки у разі невиконання або неналежного виконання договору на туристичне обслуговування. Таким чином, нормативними актами визначена відповідальність туроператора перед туристом за якість, своєчасність та повноту надання замовлених останнім туристичних послуг, а також за невиконання зобов'язань, обумовлених договором на туристичне обслуговування. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що за договором на туристичне обслуговування турагент, яким є фізична особа-підприємець [PERSON], взяв на себе відповідальність за якість виконання замовлення туриста згідно з умовами договору (п.п. 2.1.2, 5.1). Пунктами 5.3 та 5.4 зазначеного договору передбачені випадки, коли турагент звільняється від відповідальності за невиконання замовлення туриста. Даний перелік є вичерпним і не містить положень щодо звільнення від відповідальності турагента у зв'язку із банкрутством туроператора. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Суд вважає, що передбачена в договорі на туристичне обслуговування відповідальність турагента за якість виконання замовлення, не суперечить вимогам ст.. 509, 626, 627 ЦК України та Закону України "Про туризм", яким не передбачено заборони турагенту нести відповідальність перед туристом за невиконання договору на туристичне обслуговування, а тому відповідачі мають нести перед позивачем солідарну відповідальність. Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За таких умов, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути 8436 грн. на відшкодування збитків внаслідок невиконання договору на туристичне обслуговування. У відповідності до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліку продукції, а ст.. 10 зазначеного Закону визначено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 32 Закону України "Про туризм", за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. В судовому засіданні встановлено, що діями відповідачів, які полягають у невиконанні умов договору про надання туристичних послуг, позивачці було завдано також і моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях, стресі, зірваних планах на відпустку. Відповідно до ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а ст.. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що дії відповідачів призвели до моральних страждань позивача, а тому на відшкодування зазначених страждань з відповідачів слід стягнути моральну шкоду. Дії відповідачів є такими, що порушили права позивача, а тому суд вважає за можливе застосувати щодо нього норми ст. 23, 1168 Цивільного кодексу України та стягнути на її користь компенсацію заподіяної моральної шкоди. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, вимоги розумності та справедливості та визначає його в розмірі 2000 грн. При цьому, суд враховує, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем є завищеним і позивачка помилково включила в розмір відшкодування моральної шкоди можливі інфляційні втрати з загальної суми договору на туристичне обслуговування. На підставі ст. 23, 509, 525, 526, 611, 625, 626, 901, 902, 1168 ЦК України, ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.. 1, 2, 5, 20, 32 Закону України "Про туризм",

Outcome: partial