Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] акціонерного товариства "Мостобуд" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 01 листопада 2003 року працював на посаді монтажника в Містобудівельному загоні №60 відокремленому підрозділі ПАТ „Мостобуд. 27 лютого 2015 року наказом №08-к його звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату. Зазначив, що на день звільнення з роботи за підприємством утворилася заборгованість по заробітній платі, станом на 01.03.2015 року загальна сума заборгованості складає 19097,86 грн.. Також вказує, що несвоєчасною виплатою заробітної плати та затримкою розрахунку при звільненні відповідач грубо порушив його права та законні інтереси, гарантовані Конституцією України та законодавством про працю, чим завдав моральних страждань. З вини відповідача впродовж тривалого терміну позивач був позбавлений засобів для існування та задоволення щоденних потреб, був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, втратив нормальні життєві звязки, був змушений економити на продуктах харчування, на одязі, впродовж останніх двох років різко погіршилося здоровя, внаслідок чого потребував інтенсивного лікування, яке через відсутність необхідних коштів не міг оплатити. З врахуванням характеру і тривалості душевних страждань, вважає, що відповідач має відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства "Мостобуд" в його користь невиплачену заробітну плату в сумі 19097,86 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати 6303 грн. та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі у звязку з поганим станом здоровя. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Мостобуд [PERSON] в судове засідання на розгляд справи також не зявилася, але подала до суду клопотання, згідно якого просить розглядати справу без її участі. Також з поданого до суду заперечення слідує, що з позовними вимогами позивача щодо моральної шкоди не погоджуються, оскільки вони є необґрунтованими, а тому просять відмовити у повному обсязі у їх задоволенні Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше, ніж за три дні до початку відпустки. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] з 01.11.2003р. працював на посаді монтажника в ПАТ "Мостобуд . 27.02.2015 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату. Судом встановлено, що при звільненні [PERSON] ПАТ „Мостобуд не провело з позивачем розрахунку по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 19097,86 грн., всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України. Як слідує зі змісту ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6303 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку із неправомірними діями відповідача, які виразились у невиплаті заробітної плати позивачу, останньому було заподіяно моральних страждань, які суд оцінює в 350 грн.. Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені докази по справі, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з ПАТ „Мостобуд в користь [PERSON] 19097,86 грн. заборгованості по заробітній платі та підзвітних сумах, 6303 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку по виплаті заробітної плати та 350 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити . Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ПАТ „Мостобуд в дохід держави судовий збір в розмірі 497 гривень 60 коп..

Outcome: partial