Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Кремінської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову він зазначив, що 20.09.2007 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з будівлями та спорудами, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М., придбав житловий будинок з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначений житловий будинок з будівлями та спорудами позивач придбав у кредит, який отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» у Луганській обласній філії. Після виконання кредитних зобов'язань заборона на відчуження була припинена про що біли здійснені відповідні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернув позивачу оригінали документів на право власності на житловий будинок, які залишились у м. Луганськ, який на даний час знаходиться на території, непідконтрольній українській владі. Позивачу вдалося отримати лише ксерокопію фотокопії договору купівлі-продажу з матеріалів інвентаризаційної справи, що знаходиться в КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації». У березні 2017 року позивач звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою щодо повернення йому оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивача про те, що не може допомогти у вирішенні цього питання з огляду на ситуацію в Луганській та Донецькій областях та через те, що документи знаходяться у Луганській обласній філії на території, непідконтрольній українській владі. Банк надав лише довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором. Позивач також намагався отримати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку, але приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М., яка посвідчувала договір купівлі-продажу, припинила свою приватну нотаріальну діяльність. Архів приватного нотаріуса було передано до державного нотаріального архіву, який зараз знаходиться у м. Старобільськ, однак фактично документи архіву знаходяться у м. Луганськ. Житловий будинок з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позивач придбав на законних підставах, зазначене нерухоме майно нікому не продане, не подароване, заборони відчуження (арешти) зазначеного об'єкту нерухомості відсутні, зазаченений об'єкт нерухомості не перебуває в іпотеці. Отже відновити договір купівлі-продажу або отримати його дублікат не вбавчається можливим, тому позивач позбавлений можливості відновити свої права на житловий будинок, що належить йому, в позасудовому порядку. Таким чином, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок за вказаною адресою з будівлями та спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, голова Кремінської міської ради Луганській області Прокопенко Ю.О. надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядав цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М. та зареєстрованого в реєстрі 20.09.2007 за № 1574, а в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 22.09.2007 за № 1598, [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з будівлями з реєстраційним номером 20341467, який розташований на земельній ділянці площею 594 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташовано: А-1Ж, а, а1 - житловий будинок деревяний, обкладений цеглою, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 47,5 кв.м., Б - сарай цегляний, В - сарай цегляний, Г - сарай цегляний, Д - літня кухня шлакоблочна, Е - сарай цегляний, Ж - сарай цегляний, З - сарай цегляний, ПГ - погріб цегляний, Т - уборна цегляна, 1-3 - споруди. Інвентаризаційна оцінка будинку становить 27638 грн відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 15994675, виданого комунальним підприємством «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.09.2007 (а.с. 11-13). Належність зазначеного будинку позивачу також підтверджується технічним паспортом на будинок за вказаною адресою, в якому [PERSON] зазначається власником на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М. 20.09.2007 за № 1574 (а.с. 26-32). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Кремінської міської ради від 09.09.2009 № 34/29 є власником земельної ділянки площею 0,0598 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель (а.с. 33). 21 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» були укладени кредитний договір та договір іпотеки, згідно з останнім позивач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], реєстраційний № 20341467, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 47,5 кв.м., розташований на земельній ділянці загальною площею 594 га. У зв'язку з цим приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Недбайло Л.М. було накладено заборону відчуження зазначеного нерухомого майна (а.с. 14-16, 17-21, 22). З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 106701919 та № 106703346 від 08.12.2017, а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 119218816 від 01.04.2018 вбачається, що обтяження та іпотека щодо будинку за адресою: [ADDRESS] були припинені. (а.с. 24, 25, 35). З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 3МЕJFQ8BPNHL31HN від 16.03.2018 вбачається, що заборгованості за кредитним договором № LGZ0GK02790013 від 21.09.2007 немає. Дата закриття кредиту 26.07.2017 (а.с. 23). З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-180405/1407 від 06.04.2018 на адресу [PERSON] вбачається, що надати правовстановлюючі документи на нерухомість, що виступає заставою за договором № LGZ0GK02790013 від 21.09.2007 не вбачається можливим у зв'язку з неспокійною ситуацією в Луганській та Донецькій областях, внаслідок чого ПАТ КБ «ПриватБанк» тимчасово обмежив роботу відділень, офісів (в тому числі архівних приміщень), банкоматів і терміналів в цих регіонах (а.с. 47). Згідно зі звітом про дійсну вартість приміщень від 23.03.2018 вартість будинку з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], складає 92218 грн (а.с. 37-38). Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред'явленння позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначену квартиру, яке було набуто ним на законних підставах, однак потребує захисту у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. Зазначені правові позиції Верховного Суду України суд враховує при винесенні рішення у цій цивільній справі в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Крім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території України. У своєму листі № 84/24/09-71/4 від 13.09.2017 Головне територіальне управління юстиції у Луганській області зазначає, що згідно з даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів приватна нотаріальна діяльність Недбайло Любові Миколаївни по Кремінському районному нотаріальному округу була припинена 11 листопада 2011 року. Документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву. Згідно з наказом Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 "Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області" наказом Головного управління юстиції у Луганській області № 46-В від 25.11.2014 "Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області" Луганський обласний державний нотаріальний архів переміщений до м. Старобільськ Луганської області. Однак фактично архів та документи знаходяться у м. Луганську, їх перевезення на сьогодні до м. Старобільськ є неможливим у зв'язку із відсутністю гарантій забезпечення схоронності вищевказаних документів, а також забезпечення безпеки життя і здоров'я працівників ГТУЮ у Луганській області (а.с. 34). Судом встановлено, що відновити оригінал чи отримати дублікат правовстановлюючих документів позивач не має можливості, оскільки зазначені документи, так само як і нотаріальний архів, знаходяться у м. Луганськ, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, яка наразі непідконтрольна законній українській владі. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок з будівлями та спорудами втрачені і відновити їх неможливо, у той час як права позивача як власника цього будинку порушуються, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved