Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 08 квітня 2011 року між ним і [PERSON] була укладена мирова угода, за умовами якої останній визнав за ним право власності на садовий будинок [NUMBER], загальною площею 72,6 м2, житловою площею 45,2 м2, із надвірними будівлями: баня, альтанка, колодязь і огорожа, та земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер 3221287201:01:082:0131, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Сторони в мировій угоді засвідчили, що на момент підписання цієї мирової угоди він, [PERSON], повністю сплатив [PERSON] за вказане вище нерухоме майно грошові кошти на загальну суму 960000 грн. (40000 грн. відповідно до двох договорів завдатку № 18/1 і № 18/2 від 18 січня 2011 року та 920000 грн. у день підписання мирової угоди). 08 квітня 2011 року дана мирова угода була затверджена Броварським міськрайонним судом Київської області. У подальшому він, [PERSON], на підставі ухвали суду та переданих йому [PERSON] правовстановлюючих документів на нерухоме майно одержав свідоцтво про право власності на садовий будинок та державний акт про право власності на земельну ділянку. 27 лютого 2012 року ухвалою Апеляційного суду Київської області скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження мирової угоди між сторонами, оскільки судом не було враховано заборони на відчуження цього нерухомого майна та прав третьої особи на нього. 04 лютого 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області в цивільній справі № 1007/3495/2012 (провадження № 22-2/780/93/14) визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 039968, виданий 08 серпня 2011 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,06 га у садовому товаристві "Десна-3" Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області та усунено перешкоди [PERSON] в користуванні садовим будинком [NUMBER] із надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться в садовому товаристві "Десна-3" Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, по [ADDRESS], шляхом виселення його (позивача) з цього будинку та звільненням земельної ділянки. Рішення апеляційного суду ним виконано в добровільному порядку. 27 травня 2014 року він направив [PERSON] листа з вимогою повернути йому сплачені за придбання садового будинку та земельної ділянки кошти в розмірі 960000 грн. Даний лист відповідач одержав 20 червня 2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому поштового відправлення. 20 червня 2014 року він повторно надіслав [PERSON] письмову вимогу про повернення йому грошових коштів. Станом на день подачі позову відповідей на ці листи від [PERSON] він не отримав, на зв'язок із ним відповідач не виходить, жодних дій щодо повернення суми кошів не вчиняє. Просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 960000 грн., сплачені ним за садовий будинок [NUMBER], загальною площею 72,6 м2, житловою площею 45,2 м2, із надвірними будівлями: баня, альтанка, колодязь і огорожа, що знаходяться по [ADDRESS] у садовому товаристві "Десна-3" масиву садових товариств "Трудовик" у селі Рожни Броварського району Київської області, та земельну ділянку площею 0,06 га за цією ж адресою, кадастровий номер 3221287201:01:082:0131. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеному вище та пояснили, що факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 960000 грн. підтверджується укладеними сторонами двома договорами завдатку від 18 січня 2011 року та мировою угодою від 08 квітня 2011 року. Відповідач [PERSON], не маючи будь-яких претензій до нього, добровільно передав йому правовстановлюючі документи на садовий будинок і земельну ділянку та ключі від будинку. У подальшому в ході розгляду справи [PERSON] позовні вимоги збільшив, просив стягнути з [PERSON] на його користь грошову суму в розмірі 996485 грн., посилаючись на те, що відповідно до двох договорів завдатку частина грошових коштів у сумі 5000 доларів США передавалась [PERSON] в іноземній валюті, що на той час складало 40000 грн. Станом на 04 грудня 2014 року за курсом Національного банку України 1 долар США дорівнює 15,297 грн., сума еквівалента 5000 доларів США складає 76485 грн. Таким чином, сума переданих ним коштів [PERSON] становить 996485 грн. (76485 грн. + 920000 грн.). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував та пояснив, що в ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року вказано, що [PERSON] повинен був отримати від [PERSON] розписку про одержання грошей, такої розписки суду не представлено, відповідач на момент підписання мирової угоди грошових коштів не одержував. Ухвала суду про затвердження мирової угоди між сторонами не є правочином, наслідки недійсності правочинів та повернення сторін у попередній стан є неможливим, правові підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 920000 грн. відсутні. Щодо стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн. сплинула трирічна позовна давність, оскільки право на їх стягнення у [PERSON] виникло 03 березня 2011 року на наступний день після того як [PERSON] не з'явився 02 березня 2011 року до нотаріальної контори. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 18 січня 2011 року між [PERSON] і [PERSON] були укладені два договори завдатку за № 18/1 і № 18/2, за умовами яких предметом договору є завдаток у сумі 20000 грн. за кожним договором, що на час їх підписання еквівалентно 2500 доларів США, якими забезпечувалося виконання зобов'язань сторонами щодо укладення та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер 3221287201:01:082:0131, цільове призначення: для ведення садівництва за ціною 840000 грн., що еквівалентно 105000 доларів США, та садового будинку - "А-2" за [NUMBER], 1991 року побудови, загальною площею 72,6 м2, житловою площею 45,2 м2, із надвірними будівлями: цегляна баня - "Б", альтанка - "Г", колодязь - "К" та огорожа - "N", за ціною120000 грн., що на той час було еквівалентно 15000 доларів США, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], належних відповідачу [PERSON] згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії власності № 317629 та свідоцтвом про власності на нерухоме майно САС № 853528. Відповідно до п. п. 1.3 двох договорів завдатку підписання цих договорів сторонами свідчить про передачу [PERSON] за кожним із них [PERSON] завдатку в розмірі по 20000 грн., що на час їх підписання еквівалентно 2500 доларів США, всього - 40000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США. Згідно із п. п. 2.1.2 договорів завдатку датою укладення та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна сторонами встановлено 02 березня 2011 року. У визначений день укладення сторонами договорів купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку не відбулося. 23 березня 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку, у якому просив стягнути з останнього на його користь суму переданого завдатку в розмірі 40000 грн. та додатково на підставі ст. 571 ЦК України суму коштів у розмірі 40000 грн. 08 квітня 2011 року сторони у даній цивільній справі надали суду для затвердження мирову угоду, укладену між [PERSON] і [PERSON], підписану ними цього ж дня, тобто 08 квітня 2011 року, яка була підготовлена та укладена саме за пропозицією останнього та його представника, про що свідчить протокол судового засідання у справі. Із дослідженої в суді вищевказаної мирової угоди вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що суми завдатку за договорами № 18/1 і № 18/2 від 18 січня 2011 року зараховуються в рахунок вартості садового будинку [NUMBER] із надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Із п. 3 мирової угоди від 08 квітня 2011 року видно, що підписанням даної мирової угоди [PERSON] і [PERSON] свідчили про те, що [PERSON] додатково передав [PERSON] грошові кошти в сумі 920000 грн. Прийнявши виконання зобов'язання останній повинен був видати позивачу (або його представнику) розписку про одержання даної суми. За змістом п. п. 4, 5 мирової угоди сторони підтверджують, що на момент підписання цієї мирової угоди позивач [PERSON] повністю сплатив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 960000 грн. Дана сума сплачена за зазначені садовий будинок із надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,06 га. Право приватної власності на це нерухоме майно [PERSON] визнавав за [PERSON] та не мав жодних претензій на дану нерухомість. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року було затверджено укладену між [PERSON] і [PERSON] мирову угоду, за умовами якої [PERSON] передав [PERSON] кошти в розмірі 960000 грн. за належні йому садовий будинок із надвірними будівлями за [NUMBER] по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,06 га за цією ж адресою та визнано за [PERSON] право приватної власності на це нерухоме майно. Цю ухвалу в апеляційному порядку сторони не оскаржували, що підтверджує фактичне виконання ними укладеної мирової угоди: одержання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у сумі 960000 грн. та набуття останнім за умовами мирової угоди права приватної власності на садовий будинок і земельну ділянку. 19 квітня 2011 року на підставі даної ухвали суду [PERSON] зареєстрував своє право власності на садовий будинок у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації, а 08 серпня 2011 року одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, кадастровий номер 3221287201:01:082:0131, що знаходяться за вищевказаною адресою. Виходячи з наведеного, суд вважає встановленим факт передачі за умовами мирової угоди від 08 квітня 2011 року [PERSON] грошових коштів [PERSON] у розмірі 960000 грн. Ці обставини підтверджуються підписанням [PERSON] без будь-яких зауважень та заперечень підготовленої ним самим мирової угоди на викладених умовах та визнання за [PERSON] права власності на садовий будинок і земельну ділянку. Факт передачі [PERSON] за садовий будинок і земельну ділянку грошових коштів [PERSON] у сумі 960000 грн. підтверджується також двома договорами завдатку № 18/1 і № 18/2 від 18 січня 2011 року, мировою угодою від 08 квітня 2011 року, показаннями свідків: [PERSON], дружини позивача; [PERSON], тещі позивача; [PERSON] та [PERSON], а також пояснення самого позивача [PERSON], допитаного як свідка. Не написання [PERSON] розписки не спростовує факту отримання ним вказаної суми грошових коштів. 27 лютого 2012 року ухвалою Апеляційного суду Київської області за апеляційною скаргою [PERSON], колишньої дружини відповідача [PERSON], ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження мирової угоди між [PERSON] і [PERSON] було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скасовуючи дану ухвалу апеляційний суд зазначив, що при затвердженні мирової угоди судом першої інстанції не було враховано прав [PERSON] на спірні садовий будинок і земельну ділянку та заборони на їх відчуження. 05 листопада 2012 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області , залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку із повторною неявкою у судове засідання належними чином повідомленого позивача без поважних причин. 04 лютого 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області за позовом [PERSON] визнано недійсними: - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25 травня 2010 року [PERSON] на садовий будинок [NUMBER] із надвірними будівлями по [ADDRESS] у садовому товаристві "Десна-3" масиву садових товариств "Трудовик" у селі Рожни Броварського району Київської області; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 317629, виданий 26 листопада 2010 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,06 га у садовому товаристві "Десна-3" Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 039968, виданий 08 серпня 2011 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,06 га. у садовому товаристві "Десна-3" Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області. Цим же рішенням апеляційного суду усунено перешкоди [PERSON] у користуванні садовим будинком [NUMBER] із надвірними будівлями по [ADDRESS] у садовому товаристві "Десна-3" масиву садових товариств "Трудовик" у селі Рожни Броварського району Київської області та земельною ділянкою за цією адресою шляхом виселення [PERSON] із будинку та зобов'язання його звільнити земельну ділянку. Зазначене рішення апеляційного суду [PERSON] виконано добровільно. Будь-яких даних про те, що [PERSON] на час укладення мирової угоди було відомо про можливий спір між [PERSON] та [PERSON] щодо зазначених вище садового будинку і земельної ділянки судом не встановлено. За змістом норми ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, які виникають на підставі ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів, та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Право сторін у спорі на укладення мирової угоди передбачено ст. 175 ЦПК України. Мирова угода не може вважатися правочином, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентований положеннями ЦПК України. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; Визнання рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2014 року недійсними виданих на ім'я [PERSON] правовстановлюючих документів на садовий будинок [NUMBER] із надвірними будівлями і земельної ділянки по [ADDRESS] у садовому товаристві "Десна-3" масиву садових товариств "Трудовик" у селі Рожни Броварського району Київської області свідчить про те, що відповідач не мав права укладати будь-які угоди щодо цього нерухомого майна та одержувати за нього грошові кошти. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Незважаючи на те, що реституція як один із способів захисту цивільних прав та інтересів у ст. 16 ЦК України не передбачена, вона може вважатися окремим способом захисту цивільних прав, що порушуються у зв'язку із виникненням правовідношення. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що у разі скасування судами вищих інстанції ухвали суду першої інстанції про затвердження мирової угоди між сторонами спору, кожна із сторін повинна повернути другій стороні в натурі все те, що вона одержала за умовами укладеної ними та затвердженої судом мирової угоди. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь з [PERSON] грошових коштів підлягають задоволенню частково у визначеному мировою угодою розмірі в сумі 960000 грн. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] суми еквівалентної 5000 доларів США, переданих останньому за двома договорами завдатку від 18 січня 2011 року, за офіційним курсом Національного банку України на час розгляду справи, то вони задоволенню не підлягають, оскільки суми завдатку в мировій угоді визначені в гривнях у сумі 40000 грн. без визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що оскільки [PERSON] розписку про одержання коштів у сумі 960000 грн. [PERSON] не надавав, підстави для задоволення позову в цій частинні відсутні, є необґрунтованими. Факт одержання вказаної суми грошових коштів [PERSON] від [PERSON] знайшов своє підтвердження дослідженими в суді доказами. Безпідставним є також і посилання сторони відповідача на сплив позовної давності щодо вимог [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] переданих останньому за договорами завдатку грошової суми в розмірі 40000 грн., так як перебіг позовної давності щодо цих вимог починається з часу скасування 27 лютого 2012 року Апеляційним судом Київської області ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження укладеної сторонами мирової угоди. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений останнім при подачі до суду даного позову судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial