Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями третьої особи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. На розгляді в суді знаходилась адміністративна справа по встановленню йому пільг як інваліду війни. Змагаючись з ним, третя особа своєю заявою ввела суд в оману тим, що нібито він постійно погрожував посадовим особам відповідача та третій особі зброєю. 21.07.2014 року в приміщенні суду його обшукала охорона суду і знайшла в сумці пістолет запальничку. Тому судове засідання йшло не в правовому полі. Він був шокований такими діями, в нього піднявся тиск, розболілась голова, відключилась свідомість та відбулись інші хворобливі стани. Майже тиждень він не міг вийти навіть на вулицю. Він зазнав душевних страждань з-за спотвореної думки навколо себе. Все це є моральною шкодою, яку він зазнав і зазнає в результаті неправдивого доносу на себе як суспільно-небезпечної особи. Таку моральну шкоду він оцінює в 15\~000 грн., оскільки йому необхідне санаторно-курортне лікування. Дану моральну шкоду просить стягнути з відповідача, оскільки дії відповідача відносно нього це створення загрози життю та здоровю інваліда та моральне вбивство. За таких обставин звернувся до суду. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав і просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином, про причину неявки до суду суд не повідомив, надав до суду письмові заперечення, в яких посилається на наступне. 17.06.2014 року Нікопольським міськрайонним судом слухалась адміністративна справа № 2-а-740/11 за позовом [PERSON] до Управління про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. У зв'язку із заміною прокурора, який представляв інтереси позивача, була оголошена перерва для ознайомлення представника з матеріалами справи. Після судового засідання, на прохання прокурора, для надання пояснень по справі в кабінеті залишились прокурор, позивач, стажист прокуратури та юрист Управління Розживайкіна Г.М. Під час розмови прокурора з юристом позивач постійно перебивав та підвищував голос. Потім позивач відкрив сумку, показав пістолет та сказав, що втомився від судової тяганини і якщо буде „не по його, буде стріляти, зачепив документи, які впали зі столу та знову показав пістолет. В зв'язку з цим юрист подала заяву до Нікопольського МВ УМВС про забезпечення, відповідно до п.28 ст.10 ЗУ "Про міліцію", заходів безпеки до та під час судового засідання. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи вищезазначене вважають, що вини в діях юриста Управління Розживайкіної Г.М. немає. Також зазначають, що позивач звертався на телефонну лінію "Урядового контактного центру" про надання роз'яснення щодо розміру компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування у супроводі людини, яка здійснює за ним догляд. Йому була надана відповідь про те, що розмір компенсації, відповідно до чинного законодавства, складає 360 гривень, а виплата компенсації особі за супровід інваліда на самостійне санаторно-курортне лікування не передбачено. Отже, роблять висновок, що позивач подав до суду позовну заяву після отримання відмови, з метою отримання з Управління коштів на санаторно-курортне лікування йому та супроводжуючій особі. Тому просять суд відмовити в задоволенні цивільного позову [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність та письмові заперечення проти позову, в яких посилається на наступне. 17.06.2014 року Нікопольським міськрайонним судом слухалась адміністративна справа № 2-а-740/11 за позовом [PERSON] до Управління про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. У зв'язку із заміною прокурора, який представляв інтереси позивача, була оголошена перерва для ознайомлення представника з матеріалами справи. Після судового засідання, на прохання прокурора, для надання пояснень по справі в кабінеті залишилась вона, прокурор, позивач та стажист прокуратури. Під час її розмови з прокурором позивач постійно перебивав її, підвищував голос. Потім позивач відкрив сумку, показав пістолет та сказав, що втомився від судової тяганини і, якщо буде не по його, то буде стріляти, зачепив документи, які впали зі столу та знову показав пістолет. У зв'язку з цим, вона подала заяву до Нікопольського МВ УМВС про забезпечення, відповідно до п.28 ст.10 ЗУ «Про міліцію», заходів безпеки до та під час судового засідання. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про міліцію», міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції та складається з підрозділів, зокрема із судової міліції. Згідно п.28 ст.10 ЗУ «Про міліцію» та статті 154 ЗУ Про судоустрій та статус суддів, підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів суддівської системи, виконання функцій щодо державного захисту суддів, працівників суду, забезпечення безпеки учасників судового процесу здійснюють спеціалізовані підрозділи органів Міністерства внутрішніх справ України. Згідно Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів, затверджених спільним наказом Державної судової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2005 року N 102/765, пропускний режим здійснюється працівниками спеціального підрозділу судової міліції "Грифон". На вході до приміщень судів обладнуються пункти пропуску з відповідними технічними засобами контролю (металошукачами) та зв'язку. Відповідно до пункту 2.4. Правил, особи, які беруть участь у провадженні кримінальних, цивільних та адміністративних справ, пропускаються до приміщень судів із використанням спеціальних технічних засобів при пред'явленні судової повістки та документа, який засвідчує особу. У разі, якщо металошукач не працює, працівники судової міліції проводять досмотр особистих речей громадян. Відповідно до п.1.6., Порядок пропуску та підтримання громадського порядку в приміщеннях судів не може поєднуватися з діями, які завдають фізичних чи моральних страждань особам внаслідок фізичного чи психологічного впливу або принижують їх честь і гідність. Тобто, якщо позивач вважає, що дії працівників міліції щодо огляду його особистих речей нанесли йому моральну шкоду, він має звернутись із відповідною позовною заявою до судової міліції „Грифон, оскільки управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради та вона як юрист управління не є належними відповідачами. Вважає, що позивач, відповідно до ст.33 ЦПК, має подати клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме: до відповідного підрозділу судової міліції. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи вищезазначене вважає, що вини в її діях немає. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вищезгадана постанова роз'яснює, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Мотивуючи свої вимоги позивач посилається лише на те, що, нібито, його стан сильно погіршився після судового засідання. Однак, ним не надано жодних підтверджуючих документів, які повязали б погіршення стану із відвідуванням судового засідання та його досмотром перед входом до приміщення суду. Слід також зазначити, що позивач звертався на телефонну лінію „Урядовий контактний центр про надання роз'яснення щодо розміру компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування у супроводі людини, яка здійснює за ним догляд. Йому була надана відповідь про те, що розмір компенсації, відповідно до чинного законодавства, складає 360 гривень, а виплата компенсації особі за супровід інваліда на самостійне санаторно-курортне лікування не передбачено. Отже, робить висновок, що позивач навмисно подав до суду позовну заяву після отриманої відмови, з метою отримання з Управління зайвих коштів на санаторно-курортне лікування йому та супроводжуючій особі. За таких обставин просить суд відмовити в задоволенні цивільного позову [PERSON] в повному обсязі. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно зі ст.7 Загальної декларації прав людини, всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з Постановою № 4 від 31.03.95 Пленуму Верховного Суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно зі ст.137 ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як встановлено в судовому засіданні, під час перебування в приміщенні Нікопольського міськрайонного суду за викликом для розгляду адміністративної справи № 2а 740/11, провадженням № 2-а/0182/133/2014 за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, у позивача [PERSON] співробітниками спеціального підрозділу судової міліції "Грифон" було знайдено пістолет-запальничку, яку представник відповідача [PERSON] раніше сприйняла за зброю, в звязку з чим 18.07.2014 року звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою. Тому суд не вбачає в діях відповідача та третьої особи порушень чинного законодавства, які спричинили позивачу моральну шкоду. Крім того, позивачем не було доведено протиправність діяння третьої особи, яке виразилось в написанні заяви в органи внутрішніх справи про забезпечення заходів безпеки до та під час судового засідання, а також не доведено наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням та вини відповідача і третьої особи в її заподіянні. Позивачем не було представлено суду й жодних доказів його поганого самопочуття, втрати свідомості, будь-яких загострень хронічних хвороб в звязку із виконанням своїх посадових обовязків працівниками „Грифону із забезпечення безпеки судового процесу. Суд також вважає, що позивачу відповідачем та третьою особою взагалі не була заподіяна моральна шкода, оскільки дії третьої особи [PERSON] щодо написання вищевказаного клопотання про вжиття заходів безпеки в органи внутрішніх справ були вчинені на підставі та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення даних дій. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: dismissed