Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 01 лютого 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 07 квітня 2011 року розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва. Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем. 27 травня 2008 року за час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна було придбано садовий (дачний) будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який складається із: садового будинку (літ. А) загальною площею 281,80 кв.м. та житловою площею 157,50 кв.м., літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні (літ. Д), споруджень (№ 1-3) на загальну суму 3 132 000 (три мільйони сто тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрованого за № 2022, право власності на садовий будинок [ADDRESS] належить відповідачу. Просила визнати за позивачем право власності на садовий будинок Садівничого товариства [ADDRESS], виділивши в натурі позивачу з дітьми; зобов'язати Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєструвати зазначений садовий будинок за позивачем, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позивачем неодноразово уточнено позовні вимоги та остаточно просить визнати спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: садового будинку загальною площею 281,8 кв. м з допоміжними господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER]. В порядку поділу майна визнати за позивачем право власності на земельну ділянку № 39 площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER] та садовий будинок загальною площею 281,8 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS], відступивши від рівності часток. Визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку № 37 площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER] та допоміжні господарські будівлі та споруди: літню кухню, сауну, сарай, гідро-масажний кабінет, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], відступивши від рівності часток. 08 червня 2012 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. 19 грудня 2012 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Галагана В.І. цивільну справу прийнято до свого провадження. 21 грудня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER] та на садовий будинок, житловою площею 157,50 кв.м., загальною площею 281,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,0600 га, кадастровий номер [NUMBER] та допоміжні господарські будівлі та споруди, а саме: літню кухню, сауну, сарай, гідро-масажний кабінет, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 13 березня 2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року скасовано та постановлено нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 18 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року справу прийнято до провадження судді Арапіної Н.Є. та призначено судовий розгляд. 03 травня 2018 року протокольною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іноваційна фінансова компанія» залучено у якості третьої особи по справі. 19 липня 2018 року протокольною ухвалою Садівниче товариство «Трамвайник» залучено у якості третьої особи по справі. 12 жовтня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 25 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іноваційна фінансова компанія» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Представник третьої особи Садівничого товариства «Трамвайник» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Представник третьої особи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 01 лютого 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2011 року було розірвано (а.с.21, том 1). Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, том 1). 27 травня 2008 року відповідачем придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., садовий будинок №№ 37, 39, який розташований на земельних ділянках загальною площею 0,0600 га та 0,0599 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10 том 1), право власності зареєстровано за відповідачем, що підтверджується інформаційною довідкою з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, та витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 49 том 1, а.с. 10 том 2). Відповідач є власником земельної ділянки № 37, загальною площею 0,0600, та земельної ділянки № 39, загальною площею 0,0599 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.65,66,67, 68, том 1). 27 травня 2008 року між відповідачем та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-001/064/2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 650 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45,83 % річних, на строк до 26 травня 2031 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань 10 червня 2008 року між відповідачем та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір поруки № Р ML-001/064/2008 від 27 травня 2008 року, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором № ML-001/064/2008 (а.с.97-101, а.с.102-105,106-107, 158-160, том 1). Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12 січня 2011 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором, яке знаходиться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м.Києві(а.с. 108,109, том 1). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб»єкта на спірне майно накладено арешт (а.с.113, ,том 1). Ринкова вартість земельної ділянки № 37 по вул. Садовій, 21 в м. Києві, площею 0,0600 га, кадастровий номер [NUMBER] становить у розмірі 329 136,00 грн., земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER] становить у розмірі 328 587,00 грн., садового будинку загальною площею 281,8 кв. м з допоміжними господарськими будівлями і спорудами становить у розмірі 2 076 741,00 грн. (а.с. 140-225, том 2). Позивач просила визнати спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: садового будинку загальною площею 281,8 кв. м з допоміжними господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на придбання спірного майна під час перебування у шлюбі. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іноваційна фінансова компанія» скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, віцдповідно до яких не заперечує проти задоволення позову. Між сторонами виник спір з приводу сімейних правовідносин, предметом доказування є доведення, що грошові кошти на придбання спірної квартири є спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Пунктом 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясувати джерело і час його придбання. Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою привальною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є особистою приватною власністю. За встановлених обставин садовий будинок та земльні ділянки є об'єктами спільної сумісної власності, оскільки не входить до переліку майна, передбаченого ст. 57 СК України - "майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка". Тому позовні вимоги про визнання спільним сумісним майном підлягають задоволенню: визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] садовий будинок № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач також просила визнати за нею право власності на земельну ділянку № 39 площею 0,0599 га, кадастровий номер [NUMBER] та садовий будинок загальною площею 281,8 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS], відступивши від рівності часток, визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку № 37 площею 0,0,06 га, кадастровий номер [NUMBER] та допоміжні господарські будівлі та споруди: літню кухню, сауну, сарай, гідро-масажний кабінет, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], відступивши від рівності часток. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтями 63, 65 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 даного Закону передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до п.п. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Однак позивачем не доведено наявність умов, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України для можливості збільшення її частки при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. З урахуванням засад рівності часток сторін при поділі спірного майна подружжя суд приходить висновку про визнання за кожною стороною права власності на 1/2 частини спірного майна. Позовні вимоги про визнання за відповідачем право власності на допоміжні господарські будівлі та споруди: літню кухню, сауну, сарай, майстерні (гідро-масажний кабінет), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], відступивши від рівності часток, не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складаються з будинком одне ціле. Тому при відчужені жилого будину вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. З огляду на викладене, позовні вимоги про поділ майна підлягають задоволенню частково: визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 39, площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 39, площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), та знаходиться за адресою: [ADDRESS] У задоволенні позовних вимог про визнання за відповідачем право власності на допоміжні господарські будівлі та споруди відмовити. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іноваційна фінансова компанія», Садівничого товариства «Трамвайник» про визнання майна спільною сумісною власності подружжя та поділ майна підлягають задоволенню частково. Визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] садовий будинок № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 39, площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 37, площею 0,05999 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № 37, 39, загальною площею 281,80 кв.м., що складається із: садового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), сауни (літ. В), сараю (літ. Г), майстерні(гідро-масажного кабінету) (літ. Д), споруджень (№ 1-3), та знаходиться за адресою: [ADDRESS] В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 219 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір майнового характеру на користь позивача в сумі 3 219 грн. 00 коп.

Outcome: partial