Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами, що в [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 0,1379 га, призначена для будівництва і обслуговування цього будинку, належали на праві власності колгоспному двору, головою якого був його батько - [PERSON], який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом із позивачем. Його дружина - [PERSON], тобто мати позивача, в даному господарстві не проживала, а лише формально була зареєстрована в ньому, оскільки ще 25.03.1982 року розірвала шлюб з батьком позивача і перейшла проживати в будинок за іншою адресою. Дозвіл на будівництво спірного будинку батьку позивача надано виконкомом Коломийської районної ради 08.09.1964 року, а відповідно до плану будівництва будинок збудовано в 1973 році. Пізніше, в 1978 році у вказаному господарстві були збудовані літня кухня та навіс (позначені в технічному паспорті під літерами відповідно «В» та «Г»), в 1980 році - навіс, погріб, вбиральня, огорожа, вимощення (літери відповідно «Е», «Д», «Є»), а в 1988 році - літня кухня (літера «Б»). В 1990 році вказане будівництво було узаконено та згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради від 26.07.1990 року батьку позивача видано будівельний паспорт на будівництво вказаних господарських будівель. Хоча будівництво вказаного нерухомого майна у вказаному господарстві станом на 1988 рік було повністю завершено, але батько позивача, будучи головою двору, не отримав правовстановлюючий документ на дане майно і відсутня реєстрація права власності на нього. 23.06.2003 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на 1/2 частини вказаного будинку, яку прийняв позивач, вступивши в управління вказаним спадковим майном, проживаючи в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Крім того, батько позивача залишив заповіт, яким все своє майно заповів йому. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано за спадкодавцем. [INFO] року [PERSON] померла. Остання на частку в майні даного господарства не претендувала. Інших спадкоємців немає. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди, а також на зазначену земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 29.08.2016 року він звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Сільський голова с. Воскресинці звернувся до суду з письмовою заявою від 30.06.2016 року, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради. В зв'язку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року в с.Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 ). Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення правління колгоспу ім.Мічуріна, батько позивача вказаний забудовником в с. Воскресинці Коломийського району. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Воскресинцівської сільської ради від 08.09.1964 року (а.с. 11-13). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 25.03.1982 року відділом ЗАГС Коломийського райвиконкому, шлюб між батьками позивача розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис №37 (а.с.23). Батьком позивача 29.11.1990 року виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної йому як індивідуальному забудівнику на спірний житловий будинок (а.с.14- 16). Згідно із заповітом, посвідченим 10.04.2003 року секретарем виконкому Воскресинцівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №22, [PERSON] заповів все своє майно своєму сину [PERSON], тобто позивачу (а.с.10). Згідно з даними свідоцтв про смерть серій [NUMBER] та [NUMBER], виданих відповідно [INFO] року та 23.10.2012 року, батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, а його мати [PERSON] - [INFO] року в с.Воскресинці Коломийського району (а.с. 7, 25). Відповідно до довідок №377 та № 441, виданих відповідно 18.04.2016 року та 05.05.2016 року Воскресинцівськю сільською радою, батьку позивача належав житловий будинок в [ADDRESS]. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві були зареєстровані [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина та [PERSON] - їх син. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку було зареєстроване місце проживання сина померлого - позивача. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 10.04.2003 року за реєстровим №22, не змінювався та не скасовувався (а.с.21-22). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ", виданої 18.03.2016 року за №55531, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.17). Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 29.03.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 80,8 кв.м. житловою площею 46,3 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера "Б", літньої кухні - літера "В", навісу - літера "Г", погребу - літера "Д", навісу - літера "Е", вбиральні - літера "Є", криниці - «№1», огорожі - «№2-№6», вимошення - «І-ІІ» ( а.с. 18-20). Державним актом серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 0, 1379 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, виданого 08.04.1999 року на підставі рішення ХХІІ сесії ХХІ скликання Воскресинцівської сільської ради від 25.12.1993 року, підтверджується право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку (а.с.50). Судом встановлено, що вказаний Державний акт втрачено, в зв'язку з чим позивачем подано відповідне оголошення в газету "ЗР Інформ" від 22.07.2016 року (а.с. 65-66). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 08.04.2016 року, вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно не зареєстровано за померлим (а.с.8). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті свого батька, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав, а саме відсутність правовстановлюючого документу, виданого спадкодавцю, для визнання за позивачем права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.ст.346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved