Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Промспецсервіс" про стягнення боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.03.2012 року між [PERSON] та TOB «Промспецсервіс» було укладено договір поворотної безпроцентної позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав у позику відповідачу ТОВ "Промспецсервіс" кошти в сумі 80000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики 12.03.2013 року. ТОВ «Промспецсервіс» отримав дані кошти, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 3 від 12.03.2012 року. За умовами п.5.1 вказаного договору, після закінчення терміну, зазначеного в п.4.1 цього договору, відповідач зобов'язується повернути суму позики протягом 3-х днів, однак в установлений строк кошти відповідачем повернуті не були. Відповідно до положень п.5.3 договору від 12.03.2012 року, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми позики за кожен день прострочки. З огляду на викладене заборгованість відповідача станом на 10.02.2014 року складає 80 000,00 грн. боргу та 26 800,00 грн. пені, що всього дорівнює 106 800,00 грн. У зв'язку з тим, що для позивача вказана сума боргу є значною, а відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання щодо повернення боргу, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 106 800,00 грн. та понесені судові витрати. Представник відповідача Люлькіс І.М. в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.03.2012 року між [PERSON] та TOB «Промспецсервіс» було укладено договір поворотної безпроцентної позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав у позику відповідачу TOB «Промспецсервіс» кошти в сумі 80 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики до 12.03.2013 року (а.с. 8). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Факт отримання TOB "Промспецсервіс" кредитних коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 12.03.2012 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в такій самій кількості, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити дану грошову суму і не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. За умовами п. 5.1 договору від 12.03.2012 року передбачено, що після закінчення терміну, зазначеного в п. 4.1 цього договору, відповідач зобов'язується повернути суму позики протягом 3-х днів. Однак ні у визначений у договорі строк, ні станом на день розгляду справи судом, відповідач борг не повернув. В п. 5.3 договору від 12.03.2012 року передбачено, що позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми позики за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума а бо інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором від 12.03.2012 року позивачем нараховано пеню за період з 12.03.2013 року по 10.02.2014 року, а саме за 335 днів в сумі 26800,00 грн. При вирішенні позовної вимоги щодо стягнення пені з відповідача суд вважає, що підлягає до стягнення пеня в сумі 26720,00 грн. за 334 дні (80000,00 грн. х 334 дні х 0,1%), а не за 335 днів, тобто останній день повернення позики за договором - це 12.03.2013 року, при розрахунку пені не враховується. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 80000,00 грн. та пені в сумі 26720,00 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1068,00 грн. та даний позов задоволено частково, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1067,00 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial