Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 20479,24 грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 500,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір в розмірі 487 грн.20 коп., що є предметом позову. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рітейл Страхування". (а.с.83-84) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON]. (а.с.94-95) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, 17 квітня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - тролейбуса "ЛАЗ", д/н [NUMBER], яким керував водій [PERSON], та автомобіля "Мітсубісі", д/н [NUMBER], яким керував позивач. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія [PERSON], що підвереджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2014 року. Для визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля Мітсубісі", д/н [NUMBER], позивач звернувся до ФОП [PERSON], останнім складено Звіт №55/14 від 17 червня 2014 року з визначення вартості матеріального збитку, який складає 20479,24 грн., за послуги спеціаліста-оцінювача за виготовлення звіту позивачем сплачено 500,00 грн. Оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Київпастранс", у позивача виникло право пред'явити вимоги про відшкодування заподіяних збитків до юридичної особи. Зважаючи на викладене, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду в загальному розмірі 20979 грн.24 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., оскільки позивач, як особа, що не має фахових знань в галузі права, був змушений звернутись за юридичною допомогою до спеціалістів для підготовки документів для звернення з цим позовом до суду, що підтверджується договором про надання правової дороги, який укладено з адвокатом Кононенко Ю.О. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 2000,00 грн., обґрунтовує вимоги в цій частині тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатись належним йому автомобілем, використовувати його в повсякденному житті, вимушений вишукувати фінансові можливості для проведення відновлюваного ремонту автомобіля, що призвело до постійних хвилювань, значної психоемоційної напруги, при цьому відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки та ніяким чином не сприяє позивачу отримати належне відшкодування завданих збитків. Представник відповідача - Магратій Я.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову в повному у обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 105-108), мотивуючи тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження дійсного розміру матеріального збитку, який заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а наданий суду Звіт №55/14 від 17 червня 2014 року, складений ФОП [PERSON] не може , не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки позивач не надав суду договір укладений з суб'єктом оціночної діяльності для проведення оцінки майна, тому у разі відсутності договору є підстави вважати, що оцінка автомобіля проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, позивачем при зверненні з вимогою про відшкодування моральної шкоди, не визначено в чому саме полягає ця шкода, та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання цієї шкоди саме з вини відповідача, та не наведено аргументації з визначення розміру заподіяної моральної шкоди. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання спавши повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рітейл Страхування", в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання спавши повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. в дохід держави. (а.с.8) Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови: "[PERSON], 17 квітня 2014 року о 16 годині 00 хвилин, керуючи тролейбусом "ЛАЗ", д/н [NUMBER], в м. Києві по проспекту Визволителів, перед виїздом з ДЕПО, не перевірив технічний стан тролейбусу, що призвело до падіння токоприйомника лівої штанги на автомобіль "Мітсубісі", д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим пошкодив автомобіль та порушив п.2.3 а, б Правил дорожнього руху України". Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень частини першої ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідна до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Звертаючись з позовом до суду, позивач [PERSON] просив відшкодувати за рахунок Комунального підприємства "Київпастранс" матеріальну шкоду заподіяну автомобілю "Mitsubishi Outlander XL", державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 17 квітня 2014 року, в розмірі 20479,24 грн., яка визначена позивачем на підставі Звіту №55/14 від 17 червня 2014 року, складений ФОП [PERSON], а також витрати, пов'язані з проведенням ФОП [PERSON] оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу, в розмірі 500,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля Mitsubishi Outlander XL", державний реєстраційний номер [NUMBER],- є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.13-14) Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. Згідно Звіту№55/14 від 17 червня 2014 року, складений ФОП [PERSON], на підставі заяви [PERSON], матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mitsubishi Outlander XL", державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, яка трапилась 17.04.2014 року складає 20479,24 грн. (а.с.16-30) Як передбачено ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем [PERSON] правомірно пред'явлено вимоги до Комунального підприємства "Київпастранс" про відшкодувати матеріальної шкоди в розмірі 20479,24 грн., та витрати, пронесені для проведення оцінки вартості завданої шкоди в сумі 500,00 грн., оскільки особою виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Київпастранс", ці обставини не оспорювались відповідачем в межах даного спору, тому з урахуванням положень ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, відповідальність за відшкодування завданої шкоди в даному випадку покладається безпосередньо на юридичну особу. Дотримуючись положень ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, судом роз'яснювались представнику відповідача наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо надання допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, як це передбачено ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим за клопотанням представників позивача, які брали участь у судових засідання, які мали намір надати необхідні докази у справі, судом неодноразово оголошувались перерви в судових засіданнях, однак за час наданий судом представники позивача не виконали вимоги суду щодо надання доказів по справі в частині надання достовірних даних щодо розміру заборгованості, яка виникла у відповідача, з урахуванням попередньо винесених судових рішень, якими задоволено вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно. У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 Цивільного процесуального кодексу України. Дотримуючись положень ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, судом роз'яснювались представнику відповідача наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, серед іншого, право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, однак представник відповідача, не погоджуючись з оцінкою визначеного позивачем розміру матеріального збитку, посилався лише на відсутність договору між позивачем та ФОП [PERSON], що є підставою для проведення оцінки майна, як це передбачено ст.10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України", однак така позиція відповідача ґрунтується на припущеннях та не спростовує фактичних даних, які покладено в основу автотоварознавчого дослідження складеного оцінювачем автотранспортних засобів, тому при визначені оцінки матеріального збитку суд бере за основу дані викладені у Звіті №55/14 від 17 червня 2014 року, складений ФОП [PERSON], оскільки відповідач процесуальним правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, тому виходячи з характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, позов в цій частині підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комунального підприємства "Київпастранс", треті особи: [PERSON], Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рітейл Страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, присуджує стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 20979 грн.24 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., а всього на загальну суму 22979 грн.24 коп. Відповідно до положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу. Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків. Як убачається з матеріалів справи, 22 вересня 2014 року між адвокатом Кононенко Ю.О, та [PERSON] укладено Договір про надання адвокатських послуг, за умовами договору вартість послуг адвоката становить 2000,00 грн. за надання правової консультації, вивчення документів та підготовки позовної заяви (одноразово). (п.3.2 Договору). (а.с.46-48) Однак, в межах розгляду даної цивільної справи, інтереси позивача представляла представник [PERSON], на підтвердження помножень представника суду надано нотаріально посвідчену довіреність від 24 вересня 2014 року, доказів, що мають підтвердити правовий статус даної фізичної особи, як адвоката, відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру", суду надано не було. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування з Комунального підприємства "Київпастранс" витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., за відсутності доказів, які мали підтвердити, що понесені позивачем витрати, пов'язанні безпосередньо з розглядом даної справи в суді. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн.20 коп., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду, що підтверджується оригіналами платіжних документів про їх оплату. (а.с.53-54) Враховуючи наведене та

Outcome: approved