Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

16.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованності в сумі 450566,86грн. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 13.05.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZRCWGA00004376, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 104250,00 грн. терміном до 12.05.2018 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.01.2017 року має заборгованість - 450566,86 грн., яка складається з: 80818,17 грн. - заборгованість за кредитом; 101753,76 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18022,14 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 228279,13 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксівана частина); 21443,66 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за договором №ZRCWGA00004376 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 450566,86 грн. та сплачений судовий збір в сумі 6758,50 гривень. В суді представник позивача Васільєв Е.В., діючий за дорученням, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в суді позовні вимоги визнали частково та пояснили, що в 2008 році [PERSON] взяла в ПАТ КБ " ПриватБанк" кредит в сумі 104250 гривень строком на 120 місяців. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинна була сплатити банку по кредитному договору 288380, 40 грн. З часу отримання кредитних коштів по теперішній час [PERSON] сплатила 220000 гривень, про що свідчать квитанції, які було оглянуто в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом банку до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 296413,26грн. По цій цивільній справі рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року в задоволені позову було відмовлено, так як банком не було доведено розмір заборгованості. На данний час [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 68000,40грн., яку вона визнає і сплачує. Звернули увагу суду на те, що [PERSON] постійно сплачувала банку кошти, але банк незаконно в односторонньому порядку збільшив з 01 лютого 2009 року відсоткову ставку по договору до 24,96% річних. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.06.2010 року , за позовом [PERSON], дії банка були визнагні протиправними і зобов"язано банк здійснити перерахування коштів згідно процентної ставки 20,04 %. Але банк не зробив перерахунок коштів відповідно до рішення суду. Із наданих позивачем розрахунків вбачається , що банк кошти, які сплачувала [PERSON] , розпроділяв на сплату також і пені, і штрафу, які виникли в зв"язку з незаконно встановленою банком процентною ставкою, [PERSON] є переселенкою, тому позивач не мав права відповідно до ЗУ " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" з 2014 року нараховувати їй штраф та пеню. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановалено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 13.05.2008 року було укладено кредитний договір №ZRCWGA00004376. Відповідно до умов договору відповідачу [PERSON] надано кредит в сумі 104250,00 грн. зі строком повернення кредиту до 12.05.2018 року.( т.с. 1 а.с.15-17). В забезпечення виконання зобов'язання за договором №ZRCWGA00004376, 13.05.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язався виконати зобов'язання перед банком в випадку їх невиконання [PERSON] ( т.с. 1 а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості, що надана банком, заборгованість [PERSON] за договором кредиту №ZRCWGA00004376 від 13.05.2008 року станом на 13.01.2017 рік становить: 450566,86 грн., яка складається з наступного: 80818,17 грн. - заборгованість за кредитом; 101753,76 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18022,14 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 228279,13 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксівана частина); 21443,66 грн. - штраф (процентна складова) ( т.с. 1 а.с. 5-8). З наданої позивачем копії повідомлення від 02.02.2017 року, вбачається, що банк повідомляв відповідачів, що вони мають заборгованість перед банком за кредитним договором №ZRCWGA00004376 від 13.05.2008 року в сумі 398336,82 грн., яка складається з: заборгованісті за кредитом в сумі 44971,44грн., заборгованісті по відсоткам за користування кредитом в сумі 102004,12грн; заборгованісті по комісії за користуванням кредитом в сумі 18182,89грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 233178,37грн. ( т.с. 1 а.с. 9). Повідомлення від 02.02.2017 року не містить даних станом на який час виникла заборгованість. Представник позивача в суді вважав, що заборгованість вказана на момент подачі повідомлення, тобто на 02.02.2017року. Відповідно до виписок з 13.05.2008 року по 20.03.2018 року по рахунках по кредитному договору №ZRCWGA00004376 від 13.05.2008 року,наданих позивачем, [PERSON] сплатила кошти на погашення кредиту в сумі 184830,63 грн. (т.1 а.с.90-240). З довідки № 41 від 27.10.2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитеротистичної операції, виданої УПСЗН Брусилівської РДА Житомирської області вбачається, що [PERSON] постійно проживала в м. Торезі Донецької області і разом з дітьми перемістилась з тимчасово окупованої території в смт. Брусилів, вул. Каштанова, 1(т.с. 1 а.с. 82). З 15.09.2015 року її місце перебування зареєстровано в [INFO]. 15.10.2014 року набрав чинності Закон України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", ст. 2 якогго передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов"язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов"язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та /або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов"язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання ч.6 ст. 14-1 Закону України " Про тимчаксові заходи на період проведення антитерористичної операції" Національний банк України з метою забезпечення реалізації ст. 2 цього Закону листом № 18-112/64483 від 05.11.2014 року " Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО" повідомив всі банки про необхідність неухильного дотримання вимог Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2015 року, на виконання частини 5 статті 14-1 Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція , де у підпункті 25 п.1 зазначено м. Торез Донецької області, де постійно проживала [PERSON] За приписами ст.ст. 12-13,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегінь встановленої сили. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: висьмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; покавзаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може грунтуватись на припущеннях. З розрахунків наданих позивачем вбачається, що незважаючи на вимоги Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитеротистичної операції" Банк продовжував нараховувати [PERSON] пеню і штрафні санкції, та зараховував сплачені нею кошти на погашення пені. Крім того, позивачем не спростовані в суді доводи представників відповідачів про те, що з 2009 року банк нараховував відповідачу в односторонньому порядку незаконно підвищену процентну ставку за користуванням кредитом, яка рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.06.2010 року , за позовом [PERSON] , була визнана такою, що встановлена з порушенням діючого законодавства; та відповідно до цього рішення суду банк не зробив перерахунок відсоткової ставки у зв"язку з чим неправомірно нараховує заборгованість. З розрахунку заборгованості станом на 13.01.2017 року та повідомлення про заборгованість від 02.02.2017 року, що направлена відповідачам, що надані банком суду як докази, вбачається, що в них вказані різні суми заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що банк не довів належними доказами наявність та розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № №ZRCWGA00004376 від 13.05.2008 року. Подані позивачем протягом розгляду справи розрахунки боргу та суми сплачених [PERSON] коштів підтверджують те, що незважаючи на вимоги Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитеротистичної операції" Банк продовжував нараховувати [PERSON] пеню і штрафні санкції, та зараховував сплачені нею кошти на погашення пені. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи, що відповідачі визнали позов на суму 68000,40грн., то суд вважає, що з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 68000, 40грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762 гривень. На підставі ст.ст.554, 1050, 1054 ЦК України, ст. 14-1 Закона України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та

Outcome: partial