Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

05 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є власниками квартири [ADDRESS]. Рішенням Першотравенського міського суду від 26 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З грудня 2013 року вона з відповідачем мешкає окремо. Вона, разом з малолітньою дитиною мешкає у зазначеній квартирі та сплачує витрати за житлово-комунальні послуги самостійно, в повному обсязі за всю квартиру. Відповідач витрат на утримання частини житла що йому належить на праві приватної власності не сплачує взагалі. Оскільки він мешкає окремо, але це не позбавляє його обов'язку утримувати частину квартири, що належить йому, в частині вивезення ТПВ (нараховується на всіх зареєстрованих осіб), за теплопостачання (нараховується на квадратуру), плату за утримання будинку та прибудинкової території (нараховується на квадратуру), витрати по газопостачанню ( нараховується на всіх зареєстрованих, за відсутності газового лічильника). За період окремого проживання сторін, тобто з 01 січня 2014 року по теперішній час, позивачкою було сплачено: за вивезення ТПВ 149,88 гривень (частка відповідача становить 149,88 : 3 зареєстрованих осіб = 49,96 гривень); за опалення 1274,79 гривень (частка відповідача становить 1274,79 : 2 власників житла = 637,95 гривень); за газопостачання 707,17 гривень ( частка відповідача становить 707,17 гривень : 3 зареєстрованих = 235,72 гривень); за утримання будинку та прибудинкової території 649,75 гривень (частка відповідача становить 649,75 гривень : 2 власників = 324,87 гривень). Всього частка відповідача становить 1248,50 гривень. Просить стягти з відповідача на її користь в рахунок компенсації сплачених витрат за житлово-комунальні послуги по утриманню вказаної квартири в сумі 1248,50 гривень та судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність та заперечення проти позову, в яких зазначили, що відповідач згідно акту № 118 від 18 березня 2015 року проживає за адресою: [ADDRESS] у своїх батьків з 01 травня 2014 року. Тобто він не проживає разом з позивачем, оскільки вони розірвали шлюб і вона утворює йому перепони у користуванні квартирою та спілкуванні з дитиною. Позивач, як не дивно, не вимагає в позові про стягнення послуг за електроенергію та водопостачання, оскільки вона добре розуміє, що відповідач не проживав разом з нею, тобто не користувався ні водою, ні електроенергією. Виходячи з цього, відповідач відповідно не повинен сплачувати за житлово-комунальні послуги, якими не користувався. Відповідач також в січні 2014 року та лютому 2014 року сплатив за теплопостачання відповідно 205,00 грн. та 188,00 грн., що разом становить 393,00 гривень. Відповідач також сплатив в січні 2014 року за газопостачання 45,91 грн. Відповідач також сплатив в січні 2014 році за вивіз ТПВ 12,49 грн., в січні 2014 році за водопостачання 12,02 грн. Разом це становить відповідно 442,02 грн. Виходячи з вимог позивача, за самих гірших умов, відповідач може сплатити відповідно 1248, 50 грн - 442,02 = 806, 48 грн. Посилання позивача на ст. 150 ЖК України некоректне, оскільки ця стаття передбачає сплату житлово-комунальних послуг лише за умови користування приватною квартирою громадянином, власником, співласником квартири. Позивач забороняє відповідачу користуватися квартирою, викликає правоохоронні органи до квартири, провокує штучне спричинення собі тілесних ушкоджень різного ступеню, спроби провокації несанкціонованого статевого акту (зґвалтування). Відповідач в цьому сенсі буквально боїться позивача, змушений приходити в свою приватну квартиру разом зі свідками, фіксувати на фото-відео свою появу в приватній квартирі. Звертають увагу суду і на той факт, що позивач надала суду копії договорів про утримання квартири лише на своє ім'я, хоча сторони по справі є рівноправними співвласниками приватної квартири, і згідно чинного законодавства такі договори повинні бути укладені зі всіма співвласниками, власниками приватної квартири, будинку. До того ж позивач викрала у відповідача оригінали правоустановчих документів на приватну квартиру, що позбавляє відповідача укласти такі договори за житлово-комунальні послуги. За таких умов відповідач також має теоретичне право не сплачувати послуги. За таких умов відповідач вважає, що не повинен сплачувати грошові послуги за житлово - комунальні послуги своєї приватної квартири, якою не має фізичної змоги користуватися. Просять суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, врахувати, що відповідач сплатив добровільно 442,02 гривні за житлово-комунальні послуги, витребувати з Першотравенського МВ ГУМВС України матеріали про виїзд штурмової групи правоохоронців до спірної квартири для підтвердження факту провокації з боку позивачки у вигляді самостійних провокаційних спричинень собі тілесних ушкоджень для порушення проти відповідача кримінальної справи за ч.1 або ч.2 ст.125 КК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Дійсно, судом встановлено, що сторони по справі є власниками у рівних частках (по 1/2 частині) на праві приватної власності квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири від 15 травня 2009 року, посвідченим нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" №22911336 від 03 червня 2009 року. Випискою з фінансово-особового рахунку від 25 лютого 2015 року підтверджується, що в спірній квартирі 13 липня 2009 року зареєстровано власника 1/2 частини квартири [PERSON], 29 грудня 2011 року власника 1/2 частини квартири [PERSON] та 20 січня 2011 року їх доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини в грудні 2013 року і згодом їх шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року. Позивачка з малолітньої дитиною залишилися проживати у вказаній квартирі, а відповідач з 01 травня 2014 року мешкає без реєстрації в квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом №118 від 18 березня 2015 року ПП "Комунальщик-3". За період окремого проживання сторін, тобто з 01 січня 2014 року по теперішній час, позивачкою було сплачено: за вивезення ТПВ 149,88 гривень (частка відповідача становить 149,88 : 3 зареєстрованих осіб = 49,96 гривень); за опалення 1274,79 гривень (частка відповідача становить 1274,79 : 2 власників житла = 637,95 гривень); за газопостачання 707,17 гривень ( частка відповідача становить 707,17 гривень : 3 зареєстрованих = 235,72 гривень); за утримання будинку та прибудинкової території 649,75 гривень (частка відповідача становить 649,75 гривень : 2 власників = 324,87 гривень). Всього частка відповідача становить 1248,50 гривень. Дані витрати підтверджуються довідками - рахунками ПП "Комунальщик-4". Копіями табуляграм [PERSON] підтверджується, що з нього відраховано в січні 2014 року 205,00 гривень за теплопостачання, в лютому 2014 року 188,00 гривень за теплопостачання, що відповідає повідомленням МЖКП на його ім'я про необхідність сплатити дані суми за опалення саме по спірній квартирі. Також, відповідачем було сплачено 45,61 гривень за газопостачання 14 січня 2014 року, 12,02 гривень за водопостачання 13 лютого 2014 року та 12,49 гривень за вивіз ТПВ 13 лютого 2014 року по вказаній квартирі, що підтверджується копіями фіскальних чеків. Сторони є споживачами комунальних послуг, оскільки вони отримують від Першотравенського МЖКП житлово-комунальні послуги у вигляді забезпечення водопостачання, водовідведення, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV) та від Першотравенського УЕГГ забезпечуються газопостачанням. Згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ст.ст.64, 66-68 ЖК України, п.п.18,30,31 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, теплову енергію, утримання житлового фонду, технічне обслуговування та інші послуги) вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Відповідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вивезення побутових відходів за функціональним призначенням відноситься до комунальних послуг. У відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності п. 5 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунаї послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. "Правила користування приміщеннями житлових будинків", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, в п.10 передбачають, що мешканці квартири, в якій проживає двоє і більше співвласників розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інші послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово - комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Згідно ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливаю зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своє вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання, проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності| жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно з ч. 2 ст. 151 ЖК України безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством. Посилання відповідача на те, що він не проживає у вказаній квартирі, а тому не повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги, суд вважає безпідставними, оскільки факт непроживання власника житлового приміщення у ньому не позбавляє його обов'язку сплачувати житлово-комунальні послуги за утримання житла, які нараховуються згідно квадратури квартири та кількості зареєстрованих осіб, а саме: за вивезення твердих побутових відходів, опалення, газопостачання, утримання будинку та прибудинкової території. Тому, суд вважає за можливе стягти з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрати за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], сплачені нею в сумі 785,38 гривень, за мінусом сплачених відповідачем послуг за січень-лютий 2014 року в сумі 463,12 гривень та 243,60 гривень судового збору, сплаченого позивачкою при пред'явленні позову до суду.

Outcome: dismissed