Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

В провадження Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення із гуртожитку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року, яке набрало законної сили 05.03.2019 року - скасовано наказ Міністра оборони України від 03.11.2006 року № 642 щодо припинення діяльності Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» шляхом приєднання до Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс», про що 13.03.2019 року внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином з 13.03.2019 року Державне підприємство "Черкаський автомобільний ремонтний завод" відновило свою діяльність. Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» засноване на державній власності як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Відповідно до Договору найму житла в гуртожитку ДП МОУ "ЧАРЗ" в м. Черкаси від 01.06.2005 року [PERSON] , як працівниці підприємства та членам її сім`ї (чоловік - [PERSON] та дочка [PERSON] ) була надана у строкове (на строк трудових відносин з ДП МОУ "ЧАРЗ") користування кімната № 20 у гуртожитку ДП МОУ "Черкаський автомобільний ремонтний завод" по [ADDRESS]. Так, [PERSON] працювала на ДГІ МОУ "Черкаський автомобільний ремонтний завод" на посадах з 03.11.2003 року - садівником (АГЧ); з 01.04.2004 року по 30.08.2004 рік - медсестрою; з 02.01.2005 року - сторожем ПСО, з січня 2006 року пішла в декретну відпустку. 01 лютого 2007 року [PERSON] була переведена на посаду сторожа у відокремлений підрозділ Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» Філію Концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" та вийшовши з декретної відпустки, а саме 30.03.2009 року [PERSON] підпала під скорочення та була звільнена за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Проте, відповідач та члени її сім`ї фактично продовжують проживати у гуртожитку, що за адресою: [ADDRESS] . Крім того, зазначено, що з 03.11.2006 року по 07.05.2019 року гуртожиток за адресою: [ADDRESS] перебував на балансі Державного господарського об`єднання Концерну «Техвоєнсервіс». 07 травня 2019 року гуртожиток за адресою: [ADDRESS] повернуто першочерговому власнику, а саме державному підприємству "Черкаський автомобільний ремонтний завод". Окремо звернули увагу, що рішенням Черкаської міської ради від 13.12.2012 року № 3-1417 - перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] . 16 грудня 2014 року Наказом № 1214-а департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради - присвоєно та замінено нумерацію будинків та споруд на території м. Черкаси, а саме змінено адресу гуртожитку з [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.05.2020 року № 208921939 Позивач володіє гуртожитком з підвалом (далі - Гуртожиток), що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві господарського відання та здійснює його експлуатацію. Гуртожиток зареєстрований Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, Черкаської області, як гуртожиток об`єкт житлової нерухомості, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв`язку з трудовими відносинами з Позивачем надається за плату та за ордером (договором найму житлового приміщення), що видається власником Гуртожитку у тимчасове користування житлова площа. Статтею 129 ЖК Української PCP передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в Гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (договір найму житлового приміщення), який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Відповідно до Положення про гуртожитки (далі - Положення), затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 року - правовою підставою для проживання у гуртожитку є ордер або договір найму. Звернули увагу суду на те, що а ні [PERSON] , а ні членам її сім`ї ордер або розпорядження Позивача на вселення в Гуртожиток та для проживання у кімнаті № 20 не надавалися, місце проживання відповідачів у Гуртожитку не зареєстроване, договір найму житлового приміщення у Гуртожитку з відповідачами не укладався. Таким чином вказують, що відповідач [PERSON] та члени її сім`ї проживають без належних підстав у житловому приміщенні - кімнату № 20 у [ADDRESS] . Позивачем неодноразово направлялися листи відповідачу [PERSON] щодо звільнення останньою та членами її сім`ї житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі відмовлялася ставити підпис на даних листах, хоча з ними була ознайомлена. У підтвердження даних фактів додали копії листів та актів складених у зв`язку із відмовою відповідача у їх отриманні. Станом на 12 серпня 2020 року ані відповідач [PERSON] , ані члени її сім`ї житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] - так і не звільнили та розпочинаючи з березня 2020 року не сплачують квартплату за користування кімнатою. Своїми діями [PERSON] , які виражені в самовільному зайнятті житлового приміщення, порушує безпосередньо права Позивача, як власника гуртожитку. Наразі на підприємстві наявні робітники, які потребують термінового надання житлового приміщення у гуртожитку Підприємства. З огляду на викладене, посилаючись на положення ст.ст. 109, 116, 127 ЖК УРСР, ст. 391 ЦК України, просили усунути Державному підприємству "Черкаський автомобільний ремонтний завод" перешкоди у користуванні гуртожитком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які чиняться зі сторони [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з кімнати № 20 гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. Призначено у справі підготовче засідання. У визначений ухвалою суду від 25.09.2020 строк, відповідачами не подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року, підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Проте надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з урахуванням обставин викладених в позові та доданих до нього письмових доказів. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судовим вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду відповідачів у заочному порядку. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату, часта місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту - ЦПК України), у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.01.2019, яке набрало законної сили 05.03.2019 (справа № 2340/4528/18), скасовано наказ Міністерства оброни України від 03.11.2006р. №642 щодо припинення діяльності Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» шляхом приєднання до Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс», про що 13.03.2019 внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань (а.с. 7-13). Отже, з 13.03.2019 року Державне підприємство "Черкаський автомобільний ремонтний завод" відновило свою діяльність. Відповідно до Договору найму житла в гуртожитку ДП МОУ "ЧАРЗ" в м. Черкаси від 01.06.2005 року [PERSON] , як працівниці підприємства та членам її сім`ї (чоловік - [PERSON] та дочка [PERSON] ) була надана у строкове (на строк трудових відносин з ДП МОУ "ЧАРЗ") користування кімната № 20 у гуртожитку ДП МОУ "Черкаський автомобільний ремонтний завод" по [ADDRESS] (а.с. 15). [PERSON] працювала на ДП МОУ "Черкаський автомобільний ремонтний завод" на посадах з 03.11.2003 року - садівником (АГЧ); з 01.04.2004 року по 30.08.2004 рік - медсестрою; з 02.01.2005 року - сторожем ПСО, з січня 2006 року пішла в декретну відпустку. 01 лютого 2007 року [PERSON] була переведена на посаду сторожа у відокремлений підрозділ Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» Філію Концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" та вийшовши з декретної відпустки, а саме 30.03.2009 року [PERSON] підпала під скорочення та була звільнена за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Проте, відповідач та члени її сім`ї фактично продовжують проживати у гуртожитку, що за адресою: [ADDRESS] . Як вказує позивач, що у зв`язку із припиненням трудової діяльності на підприємстві, відповідач [PERSON] втратила право на проживання у відомчому гуртожитку. Крім того, після повернення даного гуртожитку на баланс підприємства, а ні відповідачу [PERSON] , а ні членам її родини підприємство не видавало ордер або розпорядження на вселення до гуртожитку для проживання у кімнаті №20 , а відтак, відповідач [PERSON] та члени її сім`ї проживають у ній без належних правових підстав, тобто самовільно вселилися до неї, чим порушують права позивача, як власника гуртожитку. Позивач неодноразово звертався з вимогою до відповідача [PERSON] та членів її сім`ї із вимогою про виселення із гуртожитку, про що свідчать листи від 04.05.2020 за вих. №135 (а.с. 19), від 01.06.2020 за вих. №164 (а.с. 21) та від 15.06.2020 за вих. №187 (а.с. 23). Проте, а ні відповідач [PERSON] , а ні члени її сім`ї вказані вимоги отримати відмовились, про що було складено відповідні акти (а.с. 20, 22, 24). У зв`язку із цим, позивач був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою задля захисту свого порушеного права, як власника гуртожитку. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.05.2020 року № 208921939 Позивач володіє гуртожитком з підвалом, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві господарського відання та здійснює його експлуатацію (а.с. 14). Гуртожиток зареєстрований Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, Черкаської області, як гуртожиток об`єкт житлової нерухомості, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв`язку з трудовими відносинами з Позивачем надається за плату та за ордером (договором найму житлового приміщення), що видається власником Гуртожитку у тимчасове користування житлова площа. Статтею 129 ЖК Української PCP передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в Гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (договір найму житлового приміщення), який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Відповідно до Положення про гуртожитки (далі - Положення), затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 року - правовою підставою для проживання у гуртожитку є ордер або договір найму. Як було вже встановлено судом вище, на даний час, а ні відповідач [PERSON] , а ні члени її сім`ї (відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) не є працівниками ДП «Черкаський автомобільний ремонтний завод». Ордер або розпорядження підприємством на проживання відповідачів у даному гуртожитку не видавалися. На вимогу позивача, відповідачі добровільно не висиляються із самовільно зайнятого ними житлового приміщення (кімнати [ADDRESS] . Статтею 109 ЖК Української PCP передбачено, що виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Частиною 3 статті 116 Житлового кодексу УРСР передбачено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера (договору найму житлового приміщення) на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу III Житлового кодексу Української PCP. Так, згідно зі статтею 127 ЖК Української PCP від 30.06.1983 року № 5464-Хякий діє до тепер зазначено що "для проживання робітників, службовців, інших громадян у період роботи можуть використовувати гуртожитки". Іншими словами, у таких гуртожитках громадяни мають право проживати, лише поки працюють на підприємстві, що є власником гуртожитку. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про усунення перешкод у користуванні гуртожитком, шляхом виселення відповідачів підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача понесені нім у вигляді сплати судового збору в розмірі 2102грн., слід відшкодувати за рахунок відповідача [PERSON] .

Outcome: approved