Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство "Теплосервіс" Дубровицької районної ради звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача: - на розподільчий рахунок КП "Теплосервіс" №260043015294 в філії Рівненського обласного управління "Ощадбанк", МФО 333368, код 33166903 заборгованість за теплову енергію у розмірі 2308,71 грн.; - на розрахунковий рахунок КП "Теплосервіс" №260043015294 в філії Рівненського обласного управління "Ощадбанк", МФО 333368, код 33166903 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20 січня 2006 року між КП "Теплосервіс" та відповідачем укладено договір про надання послуг з теплопостачання. Відповідно до умов зазначеного договору КП "Теплосервіс" зобов'язується надавати споживачеві послуги з теплопостачання, а відповідач, як споживач, зобов'язується своєчасно та на умовах договору здійснювати оплату таких послуг. Однак, відповідач не дотримався зобов'язань щодо своєчасної оплати теплової енергії, внаслідок чого допустив порушення умов вищезгаданого договору та положень чинного законодавства, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги в розмірі 2308,71 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач позов не визнала у повному обсязі. Пояснила, що уже більше трьох років вона проживає в [INFO]. Належну їй квартиру [ADDRESS] 09 жовтня 2013 року вона продала [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу. Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Послуги з теплопостачання будинку за адресою: [ADDRESS], здійснює КП "Теплосервіс", що підтверджується рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води" №102 (а.с.29) та довідкою КП "Теплосервіс" №411 (а.с.27). 20 січня 2006 року між сторонами укладено договір про надання послуг з теплопостачання, за умовами якого підприємство зобов'язалося надавати споживачеві послуги з теплопостачання, а споживач - зобов'язався своєчасно здійснювати оплату за споживання послуг на умовах договору (а.с.5). Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, як встановлено у судовому засіданні, відповідач не є споживачем вказаних послуг, оскільки у зазначеній квартирі [ADDRESS] не проживає. Вказаний факт підтверджується ухвалою Дубровицького районного суду від 08 грудня 2016 року по справі за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення. Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбаченого, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначена вище ухвала суду від 08 грудня 2016 року набрала законної сили. Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що квартира [ADDRESS] була продана [PERSON]., що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який зобовязував продавців, на момент продажу даної квартири, сплатити заборгованість з комунальних послуг. Отже, можна з упевненістю ствердити, що станом на 09.10.2013 року, тобто на день продажу квартири [ADDRESS], будь якої заборгованості з комунальних послуг у [PERSON] не було. До того ж, суд бере до уваги як належний доказ копію судового наказу від 05 листопада 2010 року, яким було стягнуто з [PERSON] на користь КП «Теплосервіс» заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 1832,79 грн. Однак, представник позивача, подаючи в якості доказу розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію в квартирі [ADDRESS], вказані суми не враховує та надає такий розрахунок за період з грудня 2005 року по січень 2015 року. Аналізуючи і надалі зазначений розрахунок заборгованості слід вказати і на той факт, що з квітня 2011 року суми нарахування відсутні. Такий факт у судовому засіданні представник позивача пояснив тим, що квартира [ADDRESS] відключена від централізованої мережі теплопостачання з травня 2010 року. Отже, зважаючи на відсутність нарахувань за теплову енергію з квітня 2011 року та повне погашення сум заборгованості на момент продажу квартири, а саме 09 жовтня 2013 року, підстав стверджувати про наявність у [PERSON] заборгованості за послуги постачання теплової енергії немає. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, як того вимагають ст.ст.10, 60 ЦПК України. Однак, будь-яких доказів, які б спростували пояснення відповідача, представником позивача не надано. Таким чином, повно та всебічно встановивши обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed