Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

21 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який являється батьком її сина - [PERSON] , [INFO] . З померлим вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала, а тому в свідоцтві про народження сина запис відомостей про батька був вчинений на підставі ч.1 ст.135 СК України - прізвище дитини зазначено " [PERSON] ", а ім`я та по батькові сина, за її вказівкою - " [PERSON] ". Вказує, що з липня 2010 року до дня смерті [INFO] вона зі [PERSON] проживали однією сім`єю в [ADDRESS] . Разом з ними також проживав їх син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , утримував її з сином та наполягав на внесенні до Свідоцтва про народження у графу батько саме його - [PERSON] , але за життя зробити всі дії щодо зміни відомостей про батька в актовому записі про народження [PERSON] - не вдалося (життєві обставини та довготривала онкологічна хвороба [PERSON] ). На даний момент вона має намір оформити пенсію для сина по втраті годувальника, однак відсутність документів про підтвердження батьківства останнього, позбавляє її такої можливості. Враховуючи викладене просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька з " [PERSON] " на " [PERSON] , [INFO] , громадянин України". Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі та до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Хвесик С.В. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з підстав, які викладені у заяві про встановлення факту батьківства, просили їх задовольнити. Від представника заінтересованої особи - Любешівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області начальника відділу Хомич Н.М. до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання, відповідно до якого просить суд проводити розгляд справи без участі представника. Представник заінтересованої особа Головного управління ПФУ у Волинській області головний спеціаліст-юрисконсульт Оласюк Т. в судове засідання не з`явилася, в поданому до суду поясненні просила в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства померлої особи - відмовити. Розгляд справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши інші докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. В судовому засіданні встановлено, що у 2009 році заявниця [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - познайомились. [INFO] у них народився син [PERSON] . В період з липня 2010 року до дня смерті - [INFO] [PERSON] проживав разом із [PERSON] в [ADDRESS] , та вели спільне господарство. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області 05 травня 2010 року, [INFO] народився [PERSON] . Його батьками вказані: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00023980788 від 18 вересня 2019 року слідує, що відомості про батька [PERSON] , були внесеними відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Крім того, факт батьківства [PERSON] над неповнолітнім [PERSON] підтверджується наданими в судовому засіданні показами свідків - хрещених батьків неповнолітнього, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які ствердили, що [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] та саме він просив їх бути хрещеними батьками його сина. З липня 2010 року до дня смерті він проживав разом із [PERSON] та сином [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] , показала, що померлий [PERSON] брав участь у вихованні дитини, відвідував школу та цікавився шкільним життям свого сина [PERSON] . Інші свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] дійсно проживали разом з 2010 року, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, у них були спільні витрати. [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , займався його вихованням та матеріально забезпечував не лише сина, а й [PERSON] , яких вважав своєю сім`єю. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Любешівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області від 05 червня 2019 року. У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України" - питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім.'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних сімейних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] , утримував його та спільно з [PERSON] , займався його вихованням, хоча у свідоцтві про народження [PERSON] не вказаний батьком свого сина [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів, які підтверджують те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому заява [PERSON] в частині встановлення факту батьківства є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Будь-яких інших доказів, які б спростували встановлені під час розгляду даної справи обставини, в розпорядження суду надані не були. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved