Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

17.03.2015р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Позов мотивований тим, що рішенням Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 16.06.2014р. №324- VI позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS]. Проте 13.08.2014р.йому було надіслано рішення по відміну вказаного рішення без зазначення підстав відміни. Позивач дізнався, що інша особа - [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] також претендує на спірну земельну ділянку і подав звернення до прокуратури про порушення земельного законодавства. Вважаючи рішення сільської ради від 13.08.2014р. №331-VI не законним, просить суд його скасувати та поновити у дії рішення №324-VІ від 16 червня 2014 року. Ухвалою суду від 19.03.2015р. провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 02.04.2015р. до участі у справі в якості третьої особи притягнутий [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] позов не визнав. Заперечення мотивував тим, що користується спірною земельною ділянкою площею 0,20га за адресою [ADDRESS] з 1984 року для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення загальних зборів колгоспу ім..Калініна с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області. Його право постійного користування земельною ділянкою засвідчено в земельно-шнуровій книзі колгоспу та в по господарчий книзі Єгорівської сільської ради відповідно до вимог ст.20 ЗК Української РСР в редакції 1984 року. Він сплачує щорічно земельний податок за користування землею, а тому у сільської ради не було підстав надавати вказану земельну ділянку іншим особам в користування або припинити його право користування. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини та факти. Рішенням Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 16.06.2014р. № 324- VІ [PERSON] на підставі його заяви від 24.04.2014р. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2000 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової і громадської забудови, що перебувають у запасі Єгорівської сільської ради в [ADDRESS] Дозволено [PERSON] замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в організації, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на виконання цього виду робіт. Після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідними органами подати зазначений проект на розгляд Єгорівської сільської ради. (а.с.15,16). Третя особа [PERSON] також звертався до Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] , але йому рішенням Єгорівської сільської ради від 16.06.2014р. №327-VІ було відмовлено, з приводу чого він звернувся до органів прокуратури зі скаргою на порушення земельного законодавства (а.с.39). Постановою прокурора Роздільнянського району Одеської області від 02.07.2014р. призначено перевірку в прядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у діяльності Єгорівської сільської ради з питань додержання земельного законодавства.(а.с.45-46). 03.07.2014р. Прокурором району внесення подання голові Єгорівської сільської ради про усунення порушень вимог земельного законодавства при передачі земельних ділянок, мотивоване тим, що заява [PERSON] про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою розглядалась більше встановленого законом місячного строку; земельною ділянкою, на яку [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, з 1984 року користується [PERSON] та з 1992 року сплачує земельний податок; що [PERSON] неодноразово звертався до сільської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, але йому було відмовлено, хоч він має право на набуття даної земельної ділянки за давністю користування на підставі ст.119 ЗК України. Прокурор вважає, що у сільської ради не було жодної підстави відмовити [PERSON] в задоволенні його заяви, а тому його права підлягають поновленню сільською радою, а голову сільської ради прокурор вимагає притягнути до дисциплінарної відповідальності. (а.с.43-44). Рішенням Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 13.08.2014р. № 331- VІ скасовано рішення сільської ради від 16.06.2014р. № 324-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр..[PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». На підставі ст.118 п.11 ЗК України депутати рекомендують звернутись до суду. (а.с.17). На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] надав суду лист від 07.03.2014р. Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, яка за заявою [PERSON] здійснила перевірку і встановила, що [PERSON] самовільно без наявності правовстановлюючих документів з порушенням вимог земельного законодавства займає та використовує земельну ділянку площею 0,20га, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови і є власністю територіальної громади Єгорівської сільської ради, чим заподіяно шкоди інтересам держави на суму 1817 грн. 55 коп.. За фактом порушення державним інспектором складено та оформлено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.02.2014р., протокол про адміністративне правопорушення від 20.02.2014р. № 000202, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.02.2014р. № 000202 та видано припис про усунення порушення земельного законодавства. (а.с.13). [PERSON] є інвалідом третьої групи, проживає разом з матір'ю, на території сільської ради земельної ділянки та земельного паю не має (а.с.8) Також [PERSON] вважає, що спірна земельна ділянка, яка є суміжною з земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок його матері, була надано за життя в постійне користування колишньому власнику будинку - його померлому діду [PERSON] із земель колгоспу ім.Калініна, і він від неї не відмовлявся, а тому [PERSON] безпідставно користувався землею його діда (а.с.51-52). [PERSON] згідно довідки сільської ради №493 від 13.05.2015р. має на території сільської ради земельний пай розміром 8,75га та присадибну ділянку по [ADDRESS] розміром 0,1998га (а.с.118), а він землі не має, тому сільська рада, на думку позивача, правильно ухвалила рішення від 16.06.2014р. на його користь. На підтвердження заперечень проти позову [PERSON] надав суду копію земельнокадастрової книги колгоспу ім.Калініна, де за ним рахується 0,18 та 0,20 га землі (а.с.59-60); довідку №324 від 25.03.2011р., видану виконкомом Єгорівської сільської ради в тому, що [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] та згідно запису в погосподарчій книзі №3 стор. 60 він користувався земельною ділянкою розміром 0,17 га по [ADDRESS] та 0,20га по [ADDRESS] до 23.03.2011р. , оплачував земельний податок з 1992 року по 2010рік за земельні ділянки, що перебувають у нього в користуванні (а.с.61, 62); копію погосподарчої книги Єгорівської сільської ради (особовий рахунок [NUMBER]), згідно запису в якій за [PERSON] рахується земельна ділянка розміром 0,37га по [ADDRESS] (а.с.63-64); копію заяви від 03.03.2008р. до сільської ради про закріплення за ним покинутої земельної ділянки 0,20 га по [ADDRESS], яку він у 1984 році рекультивував та почав користуватись (а.с.65), виписку з рішення Єгорівської сільської ради від 26.03.2008р. № 205-У про присвоєння юридичної адреси земельній ділянці, якою користується [PERSON] з 1984 року для ведення особистого селянського господарства: [ADDRESS] (а.с.68); рішення Єгорівської сільської ради від 26.05.2011р. №91-УІ про задоволення протесту прокурора на рішення сесії Єгорівської сільської ради від 23.03.2011р. № 80-УІ "Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON]." та визнання рішення таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.67); протест прокурора району від 15.04.2011р. на рішення Єгорівської сільської ради від 23.03.2011р. (а.с.68); копії квитанцій про сплату ним земельного податку (а.с.72-75). Також [PERSON] стверджує, що спірну земельну ділянку йому було надано рішенням загальних зборів колгоспу ім..Калініна після відмови від цієї земельної ділянки діда позивача [PERSON], що підтвердив і свідок [PERSON], але самого рішення суду не надав. Відсутнє таке рішення і у сільській раді. Суд вважає, що оскаржене рішення сільської ради від 13.08.2014р. є незаконним та підлягає скасуванню. Так, згідно Регламенту Єгорівської сільської ради (ст.11) розпорядження сільського голови про скликання сесії сільської ради доводяться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та переліку питань, які передбачається внести на розгляд ради, а у виняткових випадках - не пізніше як за день до проведення сесії. Відповідно до ст.20 Регламенту, рішення, які приймає сільська рада є актами або нормативного або індівідуально-правового характеру. Рішення індівідуально-правового характеру, що передбачають здійснення певних дій конкретними особами та не виконані у передбачені рішенням строки, можуть бути в порядку контролю за виконанням рішень скасовані рішенням ради. (а.с.98-117). [PERSON] про внесення до порядку денного сесії проекту оскарженого рішення не повідомлено, хоч це рішення безпосередньо стосується його прав на набуття земельної ділянки, чим порушені його права. Крім того, в рішенні сільської ради від 16.06.2014р. № 324-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр..[PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» не встановлені строки його виконання, а тому воно не може бути скасовано рішенням ради в порядку контролю за виконанням рішення. За ч.2 ст.116 ЗК, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Рішення про передачу земельних ділянок у власність чи надання їх у користування приймаються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Органами місцевого самоврядування, що приймають такі рішення, є сільські, селищні та міські ради, а також ради міст Києва та Севастополя. П.7 ст.118 ЗК України передбачено, що відмова у наданні громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна бути мотивованою. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Прийняттям оскаржуваного рішення фактично відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення спірної земельної ділянки, але таке рішення жодним чином не мотивоване, що є незаконним. З протоколу 33 сесії УІ скликання Єгорівської сільської ради від 13.08.2014р. вбачається, що до порядку денного сесії було включено питання №3 про відміну рішення № 324-УІ від 16.06.2014р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр..[PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Доповідач - землевпорядник [PERSON] повідомила, що надійшов припис прокурора про відміну вказаного рішення. Після чого присутні на засіданні сесії 11 депутатів проголосували за його скасування. (а.с.134). Мотиви прийняття такого рішення в протоколі сесії також відсутні. Які доводи прокурора, зазначені в поданні, депутати вважали слушними, не зрозуміло. Крім того, рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, встановлено наступне. В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч.1 ст.144). На основі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (ч.1 ст.59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст.3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст..74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Оскільки на підставі рішення Єгорівської сільської ради № 324-УІ від 16.06.2014р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр..[PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією [PERSON] своїх суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів по замовленню у відповідних організаціях проекту землеустрою щодо виділення йому земельної ділянки для будівництва житлового будинку з земель житлової та громадської забудови з подальшою передачею її у власність, і він як суб'єкт цих правовідносин заперечує проти їх припинення. Таким чином, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом скасування незаконного рішення Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 13 серпня 2014 року №331-VI. Що стосується доводів [PERSON] та подання прокурора про право [PERSON] на спірну земельну ділянку за набувальною давністю відповідно до ст.119 ЗК України, то як роз'яснено Листом ВССУ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 р., а в подальшому - в Постанові Пленуму ВССУ «Про практику застосування законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для виникнення права власності на земельну ділянку перебігу набувальної давності недостатньо. Завершальним юридичним фактом виникнення прав на землю є рішення відповідних органів про передачу земельної ділянки. При цьому згідно із ЗК України можна дійти висновку щодо можливості виникнення права на земельну ділянку у особи на цій підставі не раніше 01 січня 2017 року. Стосовно доводів позивача та третьої особи про право кожного з них на виділення йому у власність спірної земельної ділянки та рішення сесії сільської ради про звернення до суду сторін за вирішенням земельного спору по суті, слід зазначити наступне. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України). Суд при розгляді даної справи не надає правову оцінку рішенням Єгорівської сільської ради від 16.06.2014р. №327-УІ про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON] та №324-УІ про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки, оскільки це виходить за межі заявлених позовних вимог. Передача земельної ділянки у власність громадянина входить до компетенції органів місцевого самоврядування або органів виконавчого влади, а не суду. Також позивачем [PERSON] заявлено вимогу про поновлення у дії рішення Єгорівської сільської ради № 324-УІ від 16.06.2014р., але така вимога задоволенню не підлягає, оскільки визнання незаконним та скасування рішення від 13.08.2014р. , яким скасовано рішення від 16.06.2014р., поновлює в дії рішення від 16.06.2014р. і додаткового визнання його дії судом не потребує. В порядку ст. 88 ЦПК України з Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial