Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON], про відновлення становища, що існувало до порушення прав, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити позивачу перешкод в користуванні квартирою, де він зареєстрований, встановити факт придбання позивачем за рахунок власних особистих коштів, набутих до шлюбу з відповідачкою, нерухомого та рухомого майна, а саме: квартири номер 87 в будинку номер 20-в по вулиці Культури в місті Харкові, машиномісця номер 27 в будинку номер20-в по вулиці Культури в місті Харкові, автомобіля [PERSON] 2004 року випуску, держномер АХ 2777 АК, інвестиційних сертифікатів іменних бездокументарних ПВІФ "ТАУ" НВЗТ, емітент ПрАТ "КУА "НАЦІОНАЛЬНИЙ РЕЗЕРВ", які розміщені на рахунку в цінних паперах, відкритому на ім'я [PERSON] в ПАТ "КРЕДІ [PERSON]", МФО 300614, грошових коштів на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], в ПАТ "УКРСИББАНК", ПАТ "[PERSON] СБЕРБАНКУ РОСІЇ", ПАТ "КРЕДІ [PERSON]", ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ [PERSON] УКРАЇНИ", корпоративних прав в ТОВ "СЛОБОЖАНСЬКИЙ МИЛОВАР", ТОВ "ХІМІМПЕКС", акцій ПрАТ "ХАРМ". В обґрунтування позову позивач посилається на інтерв'ю відповідачки, розміщене на сайті "057.ua", матеріали аудиторської перевірки та інформацію з банківських установ, єдиного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, а також свідчення фізичних осіб. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на норми статті 16 Цивільного кодексу України, статті57, 64, 92, 93, 97 Сімейного кодексу України, а саме що одним із способів захисту цивільних прав є відновлення становища, що існувало до порушення прав, особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання з'явились, позов підтримали у повному обсязі, не заперечу3вали проти заочного порядку розгляду справи, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи без її особистої участі не надала, в судове засідання уповноважених представників не направила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, зі згоди представників позивача відповідно до заяви від 08.06.2015р., розглядає справу в порядку заочного розгляду відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, свідків, дослідивши надані до матеріалів справи докази та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступне. 14 квітня 2015 року в мережі Інтернет на сайті www.057.uaз'явилась стаття під заголовком "Скандал в родині політика: дружина харківського мільйонера розповіла, що чоловік покинув її через інтимні фото, які сам і опублікував у мережі", в якій використані фотографії відповідачки, її інтерв'ю та надана відповідачкою інтернет-виданню копія шлюбного договору, укладеного 03.06.2005р. між нею та позивачем. В зазначеній статті [PERSON] стверджує, що вони разом з чоловіком створювали спільний бізнес, який базувався на тому, що вони хотіли запустити лінію одягу, і її чоловік робив фотографії. Відповідачка також зазначає в статті, що спільно з чоловіком вони хотіли створити сайт, чоловік розраховувався з людьми, що займались створенням та рекламою такого сайту. [PERSON] в інтерв'ю виданню www.057.ua зазначає, що згідно шлюбного договору, якщо у розлученні винна вона, то ані вона, ані дитина не отримують нічого.Відповідачка зазначає, що відповідно до шлюбного договору не може претендувати ні на завод, ні на квартиру, в якій вона зараз мешкає з дитиною, також може позбутися прав на квартиру, що вони з чоловіком спільно придбали в кінці 2014 року за 200000 доларів США. На підтвердження своїх слів [PERSON] розмістила копію шлюбного договору б/н від 03.06.2015р., яка досліджена судом. Як вбачається з наданого до матеріалів справи шлюбного договору, укладеного між сторонами, 03 червня 2005 року, після звернення із заявою про реєстрацію шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбний договір б/н, посвідчений 03.06.2005р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5365. В шлюбному договорі сторони передбачили, що майно, що є предметом домашнього вжитку, яке буде належати подружжю на праві спільної сумісної власності, за виключеннями, зазначеними у цьому договорі, буде належати подружжю у рівних частинах, тобто по 1/2 (одній другій) частині кожному. Це право зберігається за подружжям і у випадку, коли один із подружжя буде зайнятий навчанням, веденням домашнього господарства чи доглядом за дітьми. Належна [PERSON] квартира [ADDRESS], в якій на час розгляду справи судом прописаний він та [PERSON], після укладення шлюбу в органах РАЦС не переходить у спільну сумісну власність і належить на праві приватної власності виключно [PERSON] Відповідно до абзацу 3 пункту 2 шлюбного договору корпоративні права у закритому акціонерному товаристві "ХАРМ" (код ЄДРПОУ 306552196), Товаристві з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (код ЄДРПОУ 30357250), інших підприємствах як на території України, так і за її межами, включно право на участь в управлінні такими підприємствами, право на отримання прибутку, право на отримання частини у майні підприємства в разі виходу зі складу засновників (учасників тощо) таких підприємств або в разі їх ліквідації тощо, які придбані [PERSON] до укладення шлюбу, а також ті, які ним будуть набуті за час шлюбу, не належатимуть подружжю на праві спільної сумісної власності, а є виключно особистою приватною власністю [PERSON] Відповідно до п. 3 шлюбного договору на праві спільної сумісної власності подружжю також належить майно, набуте кожним за договорами дарування в період перебування в зареєстрованому шлюбі, а також коштовні речі індивідуального користування. Не належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю дружини та чоловіка, згідно п. 4 шлюбного договору, інше майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, або набуте кожним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, що належали кожному особисто, зокрема як суб'єкту підприємницької діяльності, а також набуте кожним із подружжя за час шлюбу в порядку спадкування. Відповідно до пункту 5,6 шлюбного договору передбачені обов'язки подружжя щодо утримання один одного. У разі втрати одним із подружжя працездатності інший, за наявності можливості, зобов'язується надавати йому матеріальну допомогу у розмірі не менше 20 мінімальних заробітних плат. В разі розірвання шлюбу за ініціативою [PERSON] останній, за умови працездатності за віком та станом здоров'я, зобов'язаний забезпечити дружину окремою двокімнатною квартирою з необхідним умеблюванням, автомобілем, або сплатити протягом 6 місяців від дати розірвання шлюбу грошову суму, еквівалентну 120000 доларів США, а також виплачувати щомісячне грошове утримання на кожну спільну дитину у розмірі, еквівалентному 1000 доларів США. В разі розірвання шлюбу за ініціативою або за вини дружиниПолітуха О.О. за умови працездатності за віком та станом здоров'я зобов'язується виплачувати щомісячно грошове утримання на кожну спільну дитину у розмірі, еквівалентному 1000 доларів США. 04 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що зазначеною установою в книзі реєстрації шлюбів 04.06.2005 року зроблено актовий запис № 726. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на "Політуха". Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 березня 2015 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року, що набрала законної сили. Статтею 64 Сімейного кодексу України передбачено право дружини та чоловіка на укладення договорів між собою. Так, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма статті 97 СК України надає подружжю право визначати у шлюбному договорі правовий режим майна, набутого до чи під час шлюбу, та не містить заборон або будь-яких обмежень цього права. Відповідно до ст. 92 Сімейного кодексу України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу. 04 червня 2005 року шлюбний договір набрав чинності та його положення є обов'язковими для виконання сторонами, позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 97 СК України у шлюбному договорі може бути визначене майно, яке дружина, чоловік передає на використання на спільні потреби сім'ї. Сторони можуть домовитись про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень ст. 60 СК України (належність дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності майна, набутого за час шлюбу), і вважати таке майно спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Сторони можуть включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, норма статті 60 СК України є загальною по відношенню до норми ст. 97 СК України, шлюбний договір укладений сторонами

Outcome: approved