Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до Яворівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 225997,60 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є власником автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 31.07.2017 року о 16:41 год вказаний автомобіль під керуванням її чоловіка - [PERSON] був пошкоджений з вини відповідача по справі на автодорозі «Львів-Краковець», а саме в с. Рясне Руське Яворівського району Львівської області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач, керуючи автомобілем марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував за її зміною, повертаючи ліворуч, не дав дорогу автомобілю марки «Toyota», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та створив йому аварійну ситуацію внаслідок чого [PERSON] вчинив наїзд на світлофор та пошкодив транспортний засіб. Вона з чоловіком отримали незначні тілесні ушкодження. За даним фактом було розпочато кримінальне провадження. Досудовим розслідуванням встановлено, що причиною настання ДТП стало порушення Правил дорожнього руху зі сторони [PERSON] . За результатами досудового розслідування кримінальне провадження 06.11.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. В результаті ДТП автомобіль зазнав технічних ушкоджень, вартість матеріального збитку згідно висновку експерта становить 325997,60 грн. [PERSON] не відшкодував жодних коштів. Страховою компанією їй було відшкодовано кошти в сумі 100000 грн. Відповідачем по справі не відшкодовано жодних коштів. Окрім зазначеного, їй була заподіяна моральна шкода, пов`язана з фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, душевними стражданнями. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити. Справа поступила до провадження судді Швед Н.П. Ухвалою від 02.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 02.08.2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] 28.08.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Позов [PERSON] не визнає, вважає його безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. Він визнає, що 31.07.2017 року належний позивачу автомобіль потрапив у ДТП в с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, через що був пошкоджений. Однак, покликання позивача на наявність його вини у дорожньо-транспортній пригоді вважає необґрунтованим. Кримінальне провадження щодо нього хоч і було помилково розпочате, однак згодом припинене через відсутність складу злочину. Справа про адміністративне правопорушення, розпочата проти нього була закрита за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Усі покликання на його вину у постанові про закриття такого провадження виключені ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02.05.2018 року за його скаргою, оскільки вина при прийнятті такого судового акту не встановлювалася. Він не може відповідати перед [PERSON] за завдану її автомобілю шкоду. Жодних доказів на підтвердження причинного зв`язку між його будь-якими діями та заподіяною шкодою позивач не надала. Натомість, як вбачається з висновку автотехнічної експертизи № 317/18, проведеної 17.01.2018 року в діях водія автомобіля марки «Toyota», р.н. [NUMBER] вбачаються ознаки порушення Правил дорожнього руху: значне перевищення швидкості, допустимої на ділянці дороги, де сталася ДТП. Експерт констатував, що саме ця обставина перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. Чому водій в порушення закону не був притягнутий до адміністративної відповідальності йому невідомо. Відсутність правових підстав для стягнення з нього в користь [PERSON] майнової шкоди виключає і будь-які зобов`язання перед нею за шкоду моральну. Тому, просить відмовити у позові за безпідставністю заявлених вимог. Ухвалою від 30.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі Національну акціонерну страхову компанію «Оранта» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою від 02.01.2019 року задоволено клопотання відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу з метою визначення ринкової вартості автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] станом на час настання дорожньо-транспортної пригоди 31.07.2017 року та визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної зазначеному транспортному засобу. Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Ухвалою від 02.01.2019 року задоволено клопотання відповідача про призначення судової автотехнічної експертизи та призначено у справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2019 року згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 352 від 01.03.2019 року у зв`язку з закінченням повноважень першого періоду призначення на посаду судді Швед Н.П. справа передана судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 18.03.2019 року справу прийнято до провадження суддею Кондратьєвою Н.А. Постановою Львівського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 02.01.2019 року про призначення у справі судової автотехнічної експертизи змінено в частині визначення експертної установи, доручивши проведення судової автотехнічної експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. В решті ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 02.01.2019 року залишено без змін. Ухвалою суду від 25.11.2019 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.01.2020 року задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та зупинено провадження у справі до отримання висновків експерта. Ухвалою суду від 28.08.2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.09.2020 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід експерта [PERSON] та скерування справи до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для належного проведення автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 18.09.2020 року частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів та визнання явки представника третьої особи обов`язковою. Ухвалено витребувати з СК «Оранта» звіт про оцінку щодо оцінки пошкодженого автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] та визнати явку представника третьої особи обов`язковою. Ухвалою суду від 18.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення повторної автотехнічної експертизи. Ухвалою від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про тимчасове вилучення доказів та повторно витребувано з СК "Оранта" звіт про оцінку (або експертний висновок) щодо оцінки пошкодженого автомобіля марки "TOYOTA CAMRY" реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 04.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення додаткової автотехнічної експертизи. Ухвалою суду від 04.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 26.02.2021 клопотання відповідача [PERSON] про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи задоволено. 09.03.2021 позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу від 26.02.2021 про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. Постановою Львівського апеляційного суду від 14.06.2021 апеляційну скаргу позивачки [PERSON] задоволено, ухвалу від 26.02.2021 про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи скасовано, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила такий задовольнити та стягнути понесені судові витрати. Також зазначила, щопозивач [PERSON] , яка є власником автомобіля, уклала договір комісії з ПП «ВІКСОР», який є суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами з метою продажу пошкодженого в ДТП автомобіля «Toyota», р.н. [NUMBER] . Автомобіль «Toyota», р.н. [NUMBER] було продано 07.03.2018 за 49070 грн. на підставі договору купівлі-продажу між ПП «ВІКСОР» та [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов повністю заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов заперечив та пояснив, що вини відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлено, а відтак покликання позивачки на ст.1166 ЦК України та посилання на наявність вини відповідача є необґрунтованими. Спочатку позивачці було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в подальшому з незрозумілих причин страхове відшкодування було виплачено у розмірі 100 000 грн. З висновку авто технічної експертизи № 317/18 від 17.01.2018 вбачається, що в діях водія TOYOTA номерний знак [NUMBER] вбачаються ознаки адміністративного проступку -значне перевищення швидкості і саме ця обставина перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. Даний висновок роз`яснив та підтримав у судовому засіданні експерт [PERSON] , натомість висновок судової автотехнічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2020 року № 5285 не може братися судом до уваги, оскільки вихідні дані для проведення вказаного дослідження взято лише зі слів позивачки, відтак він не є об`єктивним і не може бути належним доказом. Також зазначив, що сума матеріального збитку, заподіяна позивачці пошкодженням її автомобіля і встановлена товарознавчою експертизою не відповідає дійсності. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Будучи допитаним у судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля значно перевищувала його дійсну вартість безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, а тому сума збитків згідно з показаннями експерта була прирівняна до дійсної вартості цього транспортного засобу. Крім цього [PERSON] підтвердив у своїх показаннях, що матеріальний збиток визначається як різниця між дійсною вартістю транспортного засобу безпосередньо перед потраплянням його у дорожньо-транспортну пригоду та його залишковою вартістю після пошкодження. Однак остання експертним шляхом не встановлювалася через відсутність окремого питання з цього приводу. Між тим залишкова вартість підлягає неодмінному врахуванню при визначенні суми заподіяних збитків. Надана позивачкою копія договору купівлі-продажу транспортного засобу не є допустимим доказом, дане питання мав вирішити експерт. Моральна шкода позивачкою взагалі не обґрунтована і не підтверджена жодними доказами. Виходячи з наведеного просив у позові відмовити повністю. Експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримав наданий ним висновок автотехнічної експертизи № 317/18 від 17.01.2018, пояснив, що в діях водія TOYOTA номерний знак [NUMBER] вбачаються ознаки адміністративного проступку -значне перевищення швидкості і саме ця обставина перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, водій TOYOTA номерний знак [NUMBER] рухався з швидкістю не менше 97,2 км/год, дана швидкість не відповідала дозволеній, оскільки в населеному пункті швидкість не може перевищувати 60 км/год. Вважає, що водій автомобіля TOYOTA номерний знак [NUMBER] винуватий, оскільки, при умові руху із допустимою для даних дорожніх умов швидкістю руху 60 км/год мав би технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити свій автомобіль до траєкторії руху автомобіля марки «Citroen» і в такий спосіб уникнути дорожньої пригоди. Вихідні дані для проведення експертного дослідження йому було надано адвокатом відповідача. Експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримав наданий ним висновок автотехнічної експертизи від 22.07.2020 року № 5285, пояснив,що середня швидкість автомобіля марки «Toyota Camry 40» становила 75 км/год. В даній дорожній обстановці, з моменту виникнення небезпеки, водій автомобіля марки «Toyota Camry V40» [PERSON] не мав би технічної можливості запобігти зіткненню із автомобілем марки «Citroen» без маневру. З технічної точки зору у водія [PERSON] в даному випадку була відсутня технічна можливість запобігти даній ДТП. З технічної точки зору, причиною настання ДТП є невідповідність дій водія автомобіля марки «Citroen» [PERSON] . Правилам дорожнього руху. Водій автомобіля марки «Toyota Camry V40 » була відсутня можливість в даній дорожній ситуації діяти інакше і він діяв так щоб врятуватися. Зазначив, що експертизу проводив за ухвалою суду, вихідні дані для дослідження були зазначені в ухвалі суду. Експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримав наданий ним висновок судової автотоварознавчої експертизи від 27.08.2020 року № 5285, пояснив,що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля значно перевищувала його дійсну вартість безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, а тому сума збитків згідно з показаннями експерта була прирівняна до дійсної вартості цього транспортного засобу. Пояснив, що матеріальний збиток визначається як різниця між дійсною вартістю транспортного засобу безпосередньо перед потраплянням його у дорожньо-транспортну пригоду та його залишковою вартістю після пошкодження. Однак остання експертним шляхом не встановлювалася через відсутність окремого питання з цього приводу. Експертизу проводив на підставі ухвали суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані докази, матеріали адміністративної справи № 460/3769/17, допитавши експертів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 06.11.2017 року старшого слідчого СВ Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017140350000969 від 31.07.2017 року у зв`язку з відсутністю в діянні ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 31.07.2017 року о 16:41 год у с. Рясне-Руська Яворівського району Львівської області на автодорозі Львів-Краковець стало порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху зі сторони водія [PERSON] , який керуючи транспортним засобом марки «Citroen C4 Picaso», д.н.з. [NUMBER] , рухався автодорогою Львів-Краковець в напрямку м. Львів, під час чого був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував за її зміною, під час виконання маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не дав дорогу автомобілю марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , через що створив останньому аварійну ситуацію. Приймаючи до уваги, що в результаті ДТП учасники отримали незначні тілесні ушкодження, тому в діяннях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до висновку експерта № 9/482 від 11.09.2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] станом на 11.09.2017 року становила 325997,60 грн. Мінімальна вартість відновлювального ремонту становила 551757,44 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] станом на 11.09.2017 року становила 325997,60 грн. Відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 19.12.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.12.2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені у ЄРДР № 12017140350000969 від 31.07.2017 року апеляційний суд апеляційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення. Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.02.2018 року провадження в справі про адміністративні правовопорушення щодо [PERSON] за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно з винесеною постановою в діях [PERSON] наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 02.05.2018 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , постановлено змінити постанову Яворівського районного суду Львівської області від 20.02.2018 року, виключивши з мотивувальної частини постанови Яворівського районного суду Львівської області від 20.02.2018 року покликання про доведеність вини [PERSON] у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Згідно із постановою Апеляційного суду Львівської області вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Як вбачається з листа Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» № 09-02-09/246-02 від 17.05.2018 року, НАСК «Оранта» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією, що сталася 31.07.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Citroen C4 Picaso», д.н.з. [NUMBER] , оскільки відсутня інформація про визнання водія вказаного транспортного засобу винним у настанні зазначеної ДТП. Згідно із квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.07.2018 року Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» здійснила виплату [PERSON] в розмірі 100000 грн. за договором АК-2857886 від 15.06.2017 року. Згідно із висновком № 317/18 автотехнічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз та права від 17.01.2018 року, долученим відповідачем [PERSON] , з технічної точки зору в даній дорожній ситуації швидкість руху автомобіля марки «Toyota» перед початком гальмування становила величину не менш ніж 97,2 км/год. В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] при умові руху із допустимою для даних дорожніх умов швидкістю руху 60 км/год мав би технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити свій автомобіль до траєкторії руху автомобіля марки «Citroen» і в такий спосіб уникнути дорожньої пригоди. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, перевищенням [PERSON] допустимої швидкості руху автомобіля марки «Toyota» знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП. Згідно із висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи в цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2020 року № 5285 середня швидкість автомобіля марки «Toyota Camry 40» становила 75 км/год. В даній дорожній обстановці, з моменту виникнення небезпеки, водій автомобіля марки «Toyota Camry V40» [PERSON] не мав би технічної можливості запобігти зіткненню із автомобілем марки «Citroen» без маневру. В дорожній обстановці, що склалася, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , що рухався на зелений сигнал світлофора, змінюючи напрямок руху керованого ним автомобіля ліворуч перед зустрічним автомобілем марки «Toyota Camry V40 », виконуючи вимоги п.п. 1.5, п. 2.3 (пп. «д») п 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти даній ДТП. З технічної точки зору у водія [PERSON] в даному випадку була відсутня технічна можливість запобігти даній ДТП. З технічної точки зору, причиною настання ДТП є невідповідність дій водія автомобіля марки «Citroen» [PERSON] вимогам п. 1.5, п. 2.3 (підпункт «д»), п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху. Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.08.2020 року № 5285 ринкова вартість автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] до його пошкодження в ДТП 31.07.2017 року становила 323029,40 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] дорівнює його вартості на момент пошкодження в ДТП і становить 323029,40 грн. Згідно із дослідженням № ВС7278ЕК-10.05/5 № 7807 головного спеціаліста ТОВ «Гарант -Асістанс» Черашнього О.Д. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 98410,35 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7453/18/00065 від 07.03.2018, ПП «ВІКСОР» на підставі договору комісії № 7453/18/00065 від 07.03.2018, продало автомобіль марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] за 49070 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Щодо покликання [PERSON] на відсутність доказів його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.07.2017 року о 16:41 год у с. Рясне-Руська Яворівського району Львівської області на автодорозі Львів-Краковець, суд зазначає наступне. З правового аналізу ст. 1188 ЦК України вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18. За таких обставин, в ході розгляду даної справи на виконання вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України, необхідно встановити ступінь вини кожного із володільців джерела підвищеної небезпеки перед іншим із них, та, виходячи з встановленого, застосувати правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. При цьому, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено вище, висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи в цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2020 року № 5285, яка проведена на підставі ухвали суду за клопотанням відповідача [PERSON] встановлено, що з технічної точки зору, причиною настання ДТП є невідповідність дій водія автомобіля марки «Citroen» [PERSON] вимогам п. 1.5, п. 2.3 (підпункт «д»), п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху. Водночас клопотання [PERSON] про призначення повторної експертизи зводилося лише до незгоди із висновком експерта. Натомість, суд дійшов висновку, що експертний висновок повний та зрозумілий, є логічним, послідовним та обґрунтованим, всі питання поставлені на вирішення експерта судом висвітлені. Висновок підтверджений у судовому засіданні судовим експертом [PERSON] . Суд критично оцінює висновок № 317/18 автотехнічної експертизи, виконаної 17.01.2018 експертом науково-дослідного інституту судових експертиз та права [PERSON] , оскільки експертиза виконана за заявою представника відповідача, поза межами судового розгляду, пояснення та вихідні дані для проведення експертного дослідження надавалися лише відповідачем, інша сторона про проведення експертизи не повідомлялася та не мала можливості надати свої пояснення та зауваження, експертиза проведена однобічно. За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача та його вина в скоєнні ДТП, а також причинний зв`язок між наявною шкодою і протиправними діями заподіювача є доведеними. Верховний суд у своїй постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зробив висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ч.1,2 ст. 106 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження розміру матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надано висновок експерта № 9/482 від 11.09.2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Окрім того, на підставі ухвали суду надано висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.08.2020 року № 5285. Водночас, третьою особою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» долучено дослідження № ВС7278ЕК-10.05/5 № 7807 головного спеціаліста ТОВ «Гарант -Асістанс» від 10.08.2017 року про оцінку матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, згідно якого матеріальний збиток складає 98410,35 грн. Відповідно до п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України Фонд державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 «Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження». Таким чином, до дослідження ТОВ «Гарант -Асістанс» суд ставиться критично, оскільки дане дослідження було проведено спеціалістом, а не експертом, спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність, автомобіль безпосередньо спеціалістом не оглядався. Враховуючи, що висновком експерта № 9/482 від 11.09.2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного встановлена вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] станом на 11.09.2017 року, що становила 325997,60 грн, а висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.08.2020 року № 5285 вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] встановлена на момент пошкодження автомобіля в ДТП і становить 323029,40 грн, суд дійшов висновку виходити від вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] саме на момент пошкодження автомобіля в ДТП. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі-Закон) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30.2. ст.30 Закону, відповідно до якого, якщо транспортний вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] визнано фізично знищеним, відтак вартість завданих матеріальних збитків слід розраховувати як різницю між ринковою вартістю автомобіля на момент до цього пошкодження та ринковою вартістю автомобіля після ДТП (залишків). Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7453/18/00065 від 07.03.2018, ПП «ВІКСОР» на підставі договору комісії з власником транспортного засобу № 7453/18/00065 від 07.03.2018, продало автомобіль марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] за 49070 грн. Оскільки експертом не було визначено залишкову вартість автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , від його вартості на момент пошкодження автомобіля в ДТП, яка мала місце 31.07.2017 - 323029,40 грн слід відняти кошти отримані позивачем [PERSON] після продажу залишків автомобіля в розмірі 49070 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, а тому позов підлягає до задоволення частково. А саме, з урахуванням висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 460/3327/18 Науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.08.2020 року № 5285, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження автомобіля в ДТП дорівнює вартості автомобіля на момент пошкодження в ДТП та становить 323029,40 грн. Від вказаної суми слід відняти кошти отримані позивачем [PERSON] після продажу залишків автомобіля в розмірі 49070 грн. та виплачену позивачу суму страхового відшкодування НАСК «Оранта» у розмірі 100000 грн, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму матеріальних збитків в розмірі 173959,40 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з положень пункту 3 роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, оскільки автомобіль марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , було пошкоджено з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач беззаперечно зазнала моральних переживань та змушена була докладати додаткових зусиль для врегулювання питань, пов`язаних із наслідками ДТП, а також зазнала переживань з приводу неправомірної поведінки відповідача, пов`язаної з вчиненням ДТП та відмовою добровільно відшкодувати завдану шкоду.Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов переконання, що вимоги про стягнення 10000 грн моральної шкоди є завищені, тому виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 5000 грн моральної шкоди. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позивачем було сплачено 2471,52 грн судового збору, 4710 грн за проведення судової автотехнічної експертизи та часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5445 грн 80 коп (178959,4:235997,6*7181,52=5445,8), пропорційно до розміру задоволених позовних витрат. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн, суд дійшов висновку, що такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного. В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача на свою користь судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн позивачем не долучено жодних доказів на підтвердження понесених витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Матеріали справи не містять доказів надання адвокатом таких послуг, їх переліку, витраченого часу, а також відсутній акт прийняття позивачем таких послуг.

Outcome: partial