Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Чорнобаївська РДА (далі - позивач) в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Чекраської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказаного позову зазначалося, що на засіданні комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дітей від 18 жовтня 2018 року розглянуто питання щодо невиконання батьківських обов'язків відповідачем стосовно неповнолітнього [PERSON] та прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав. З 1 вересня 2017 року неповнолітній [PERSON] навчається у ДНЗ "Золотоніський професійний ліцей". Батько неповнолітнього - [PERSON] помер [INFO]. Вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] з 2008 року займався його дідусь по лінії батька - [PERSON], але [INFO] він помер. Мати неповнолітнього - відповідач вихованням і утриманням сина не займається, його навчанням не цікавиться, чим фактично ігнорує свої батьківські обов'язки. При цьому вона ніде не працює. У зв'язку з цим позивач, посилаючись на приписи СК України, просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] і стягнути з неї аліменти у розмірі 1/2 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що неповнолітньому [PERSON] призначено пенсію по втраті годувальника, але гроші отримує відповідач. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що 10 років проживав з дідусем по лінії батька, який його утримував, купував одяг. Зазначив, що свою матір останній раз бачив в січні 2019 року, коли вона привезла йому кошти в сумі 1000,00 гривень, більше її не бачив, вона його не відвідує в навчальному закладі і не спілкується з ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки відповідача суду невідомі, заперечення на позовну заяву не подавалися. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них право- відносини. З позову вбачається, що відповідач є матір"ю [PERSON], [INFO]. Батько неповнолітнього - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09 серпня 2006 року [NUMBER] (а.с. 9). Згідно із заявою від 25 червня 2018 року неповнолітній [PERSON] звернувся до служби у справах дітей Чорнобаївської РДА щодо позбавлення батьківських прав його матері, тобто відповідача, оскільки остання матеріальної допомоги не надає, не турбується про його психологічний та фізичний стан здоров"я (а.с. 7). З довідки Новоукраїнської сільської ради Чорнобавського району Черкаської області від 17 жовтня 2018 року № 349 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається в ДНЗ "Золотоніський професійний ліцей" на базі 9 класів на ІІ курсі денної форми навчання за професією: "Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних, оператор комп"ютерного набору", що підтверджується довідкою ДНЗ "Золотоніського професійного ліцею" № 345 від 07 вересня 2018 року (а.с. 14). Згідно з характеристикою, виданої ДНЗ "Золотоніський професійний ліцей", [PERSON] показав достатній рівень знань із загальноосвітніх та високий з професійних предметів. Він володіє почуттям відповідальності за доручену справу. За характером спокійний, ввічливий, дисциплінований, порядний. Уміє триматися в колективі, завжди керується загальнолюдськими моральними критеріами. Мати самоусунулася від виховання своєї дитини, не цікавиться навчанням та нехтує вихованням сина, навчальний заклад жодного разу не відвідала. Вихованням дитини займався дідусь, регулярно цікавився успіхами онука і неодноразово відвідував ліцей (а.с. 19). Відповідно до змісту акту обстеження умов проживання відповідача, складеного сільським головою Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області [PERSON], секретарем сільської ради [PERSON] та соціальним педагогом [PERSON] (а.с. 18), санітарно-гігієнічні умови незадовільні, домоволодіння в забрудненому стані, потребує ремонту. Рішенням виконавчого комітету Староковрайської сільської ради Чорнобавського району Черкаської області від 18 жовтня 2018 року № 32 вирішено звернутися до служби у справах дітей Чорнобаївської РДА про вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача щодо її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської РДА від 01 листопада 2018 року № 355/01/01-38 розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до ст.ст. 164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач батьківські обов'язки не виконує, не піклується про розвиток неповнолітнього сина, не переймається його станом, зокрема не в змозі забезпечити необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що може призвести до негативних наслідків. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як ухилення від виховання дитини, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення, оскільки має місце порушення законних права та інтересів дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Проте позивачем всупереч вказаним приписам цивільного процесуального закону не доведено обставини, що могли б слугувати підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу). У зв'язку із задоволенням позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial