Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У липні 2015 року позивач ТОВ "Азовдевелопмент" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ "Будівельно-виробнича компанія "Стандарт", ТОВ "М Авітек", про звернення стягнення на предмет іпотеки. 18.09.2015 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON], та заборонити її відчуження. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. На даний час між сторонами виник спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON], однак, 14.05.2015 року дана квартира була відчужена третій особі [PERSON], а 18.06.2015 року передана в якості забезпечення за договором іпотеки [PERSON], а тому є підстави вважати, що відчуження зазначеної квартири на користь третіх осіб може бути продовжено в подальшому. Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суддя вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, а саме арешт квартири [ADDRESS] є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Вжиття інших заходів забезпечення позову є недоцільним, а тому у задоволенні заяви в частині заборони вчиняти будь-які стосовно відчуження квартири [ADDRESS] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial