Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. В своїй позовній заяві вказувала, що 20 травня 1989 року згідно договору купівлі-продажу будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Староаврамівської сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстрі №21, мною було придбано житловий будинок [ADDRESS]. Про це зроблено відповідний запис у погосподарській книзі №7 (особовий рахунок [NUMBER]). Позивачка вказувала, що впродовж двадцяти п'яти років це домоволодіння належить їй. [PERSON] зареєстрована у місті Харків, де разом із родиною переважно і проживає, а будинок у селі Радьки в основному відвідувала влітку для відпочинку. Через нечасті та нетривалі візити вона своєчасно не здійснила процедуру реєстрації домоволодіння у БТІ та не отримала свідоцтво про право власності на нього. Позивачка вказувала, що з метою документального оформлення права власності на зазначене домоволодіння згідно норм чинного законодавства, 05 лютого 2014 року вона звернулася до Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області із відповідною заявою, на яку отримала пояснення, що провести реєстрацію та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок, реєстраційна служба не може, оскільки даний будинок належним чином не зареєстрований в БТІ та відсутні правовстановлюючі документи на нього, а тому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності домоволодіння безпосередньо та визнання за нею права власності. Позивачка вказувала, що виникла ситуація, при якій не визнається її право на домоволодіння у селі Радьки Хорольського району, у зв'язку з чим вона не має можливості оформити право власності на це майно в порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема: провести реєстрацію в органах державної реєстраційної служби, отримати Витяг із Держреєстру та Свідоцтво про право власності, а тому вона вимушена звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, в своїй позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності, просила її позов задовольнити повністю. Представник відповідача Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляду справи за відсутності представника Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, зазначивши, що позов визнають повністю. Суд, дослідивши заяву представника відповідача та інші матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] придбала житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу від 20 травня 1989 року. Придбання [PERSON] спірного майна здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу УРСР 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності наказом Державного комітету по ЖКГ від 13 грудня 1995 р. №56 (запроваджувалися нові Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна) та Цивільним кодексом України 2003 року, - то до них застосовуються положення згаданих вище Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року та Інструкції від 31 січня 1966 року. Згідно ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Згідно ст. 42 ЦК УРСР угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Відповідно до положень ст.100 та ст.101 ЦК УРСР, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому, глава десята ЦК УРСР не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Згідно ст. 128 ЦК УРСР моментом виникнення права власності у набувача майна за договором є момент передачі речі. Згідно ст. 224 ЦК УРСР згідно договору купівлі-продажу, діючому в період з 1963 до 2004 року, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 47 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також, Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ст. 227 ЦК УРСР). Продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами (ст. 228 ЦК УРСР). Отже, станом на 1989 рік було чітко визначено порядок оформлення договорів купівлі-продажу житлового будинку та умови переходу права власності на нього до набувача. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 20 травня 1989 року був посвідчений секретарем виконавчого комітету Староаврамівської сільської Ради народних депутатів та зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій Староаврамівської сільської ради народних депутатів за № 21. Відповідно до положень Закону СРСР від 19 липня 1973 року «Про державний нотаріат», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, повноваження нотаріальних органів відносно посвідчення договорів у населених пунктах, де відсутні державні нотаріальні контори, передані виконавчим комітетам місцевої Ради народних депутатів. Підпунктом 2 п.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.02.1976 року № 1/5, зі змінами, яка діяла на момент укладання спірного договору, виконавчі комітети міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих посвідчують угоди (договори, довіреності та інше), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. За змістом п.2 названої Інструкції, нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови, або секретар виконавчого комітету відповідної ради. Пунктом 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. На відміну від положень ЦК України 2003 року, які з державною реєстрацією договору пов'язують момент його юридичного укладання (ч.І ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України), передбачена статтею 227 ЦК УРСР 1963 року реєстрація договору у виконавчому комітеті такого правового значення не мала, з моментом виникнення права власності на будинок не пов'язувалась і на дійсність договору не впливала. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 20 травня 1989 року позивачкою набуто право власності на спірне домоволодіння, оскільки договір купівлі-продажу вважається укладеним з моменту передачі майна покупцю, а така передача відбулася. А також договір був посвідчений у відповідності до вимог законодавства, що діяло на момент його укладання. Судом також встановленно, що земельна ділянка площею 0,41 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була надана [PERSON] в постійне користування для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Державний акт на дану земельну ділянку не виготовлявся. З довідки виданої КП "Лубенське МБТІ" від 27.05.2013 року слідує, що станом на 29.12.2012 року будинок [ADDRESS] МБТІ не зареєстровано. Відповідно до повідомлення Реєстраційної служби Хорольського РУЮ Полтавської області № 10857982 від 05.02.2014 року [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на вказане домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та роз'яснено право звернутись до суду з відповідною заявою. Згідно інформаційної довідки за № 41 від 27.05.2013 року, виданої КП " Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", вартість домоволодіння загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею - 34,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 74 206,00 гривень. З технічного паспорта, виданого 03.06.2013 року КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", вбачається, що господарські будівлі вказаного домоволодіння перебувають у задовільному технічному стані, придатні до подальшої експлуатації. Факт належності [PERSON] нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідками виконавчого комітету Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 29.01.2014 року № № 56-57, копією технічного паспорта, виданого КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 03.06.2013 року, договором купівлі-продажу від 20.05.1989 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Староаврамівської сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстрі № 21. Даний факт є юридичним, оскільки надає [PERSON] право на реалізацію права власності на нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до Староарамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями слід задовольнити повністю, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею - 34,5 кв.м , що розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. На підставі наведеного та

Outcome: approved