Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позовної заяви До суду звернувся [PERSON] , який діє від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] (позивачі) з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якій просив суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на 1/24 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за кожним. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкова справа зареєстрована 25.06.2021 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Нянчуром С.М. На дату смерті [PERSON] постійно проживала за адресою [ADDRESS] . Разом із нею у вказаному житловому приміщенні проживали позивачі. Місце проживання спадкодавця та позивачів було зареєстровано у цьому житловому приміщенні. Будинок перебуває у спільній частковій власності. Зазначений житловий будинок, як відомчий житловий фонд ВО «Кривбасруда» за договором найму передавався фізичним особам з числа працівників об`єднання з урахуванням членів сім`ї, які перебували на обліку як такі, що потребували поліпшення житлових умов у відповідності з черговістю на отримання житла. В порядку реалізації свого права на безоплатне отримання державного житлового фонду шляхом приватизації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , про що Управлінням соціальних підрозділів ВО «Кривбасруда», як органом приватизації державного підприємства 23 листопада 1993 року було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на житло з урахуванням членів сім`ї - позивачів. Згідно свідоцтва загальна площа квартири [ADDRESS] складає 33,5 кв.м. На підставі вказаного свідоцтва на право власності на житло за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в КП «Криворізьке БТІ`ДОР було зареєстровано право спільної сумісної власності на ј частку житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , як на квартиру № 3 . Таким чином до спадкової маси після смерті [PERSON] входить частка нерухомого майна, яка перебувала у власності спадкодавця на дату її смерті на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивачі прийняли спадщину шляхом вступу у володіння нерухомим майном спадкодавця, оскільки по перше були зареєстровані у ньому протягом шести місяців з дати смерті матері. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулись із заявами до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва. Інших спадкоємців, крім позивачів у [PERSON] немає. На дату відкриття спадщини [PERSON] на праві спільної сумісної власності разом з позивачами належала квартира [ADDRESS] . Тобто, частка спадкодавця у праві власності на житловий будинок загалом становить 1/12. Ця частка успадкована позивачами, як спадкоємцями першої черги, в рівних частках у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР, тобто по 1/24 частці для кожного з позивачів. Аргументи учасників справи Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано від Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчура С.М. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесену нотаріусом за результатами звернення [PERSON] та [PERSON] із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину та належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року було задоволено клопотання представника позивачів про виклик свідка [PERSON] . В судове засідання призначене на 22 грудня 2021 року, сторони не з`явилися. Представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву, якою просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Під час розгляду справи по суті надав пояснення, позов підтримав з мотивів викладених у ньому. Представник Територіальної Громади в особі Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, про час та дату судового засідання повідомлений, відзив на позовну заяву не надавався. Від Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчура С.М. на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи № 32/2021, відкритої після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що матір`ю позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.03.1976 року та серії [NUMBER] від 04.05.1982 року (а.с.11). [INFO] померла [PERSON] , про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис № 739 та видано Свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 12). За життя, [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 листопада 1993 року Управлінням соціальних підрозділів ВО «Кривбасруда», на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно довідки, виданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації`ДОР № 189952 від 21.07.2021 року, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року ј частка житлового будинку (а саме квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві сумісної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі 10/4ПВ-411-2221 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.11.1993 року Управлінням соціальних підрозділів виробничого об`єднання "Кривбасруда», згідно з розпорядженням № 220 від 28.10.1993 року (а.с. 94). Відповідно до домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти - [PERSON] та [PERSON] (проживали постійно у даній квартирі з матір`ю на момент її смерті), що підтверджується довідкою від 05.03.2008 року, виданою Виконкомом Дзержинської районної у місті ради, згідно якої [PERSON] , його мати [PERSON] проживала з ними за адресою [ADDRESS] до дня її смерті [INFO] , вели спільне господарство (а.с.17). Таким чином, фактично, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчура С.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] , але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20 вересня 2021 року та рекомендовано звернутися до суду, через відсутність документу, що посвідчує право власності спадкодавця на майно (а.с. 93). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65341873 від 25.06.2021 року, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М., було заведено спадкову справу 25.06.2021 року за № 32/2021 (а.с. 85-88). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка була витребувана ухвалою суду від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчура С.М., судом встановлено, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач [PERSON] , інших спадкоємців немає (а.с. 82). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] звертались вперше до ТРетьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтво на право на спадщину за азкном в 2008 році, однак свідоцтво про право на спадщину не видано, та надано роз"яснення про необхідність виделення на померлу частки у спільній сумісній власності. Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області С.М. Нянчур від 25.06.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Згідно довідки КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" ДОР за № 189952 від 21.07.2021, станом на 31.12.2012 року, 1/4 частки житлового будинку, а саме квартира [ADDRESS] , зареєстровна на праві спільної сумісної власності за позивачами та померлою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на власність, виданого 28.11.1993р. Управлінням соціальних підрозділів виробничого об"єднання "Кривбасруда", згідно з розпорядженням № 220 від 28.10.1993р. Мотивувальна частина. Позиція суду та застосовані норми права щодо питання визнання права власності в порядку спадкування за законом. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Що стосується спадкових прав Позивачів, суд керується положеннями ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки спадщина відкрилась у 1999 році. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має керуватися положеннями статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Судом встановлено, що після смерті матері позивачів - [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 28.07.2021 року за №5507, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.05.1995 року по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.1998 року по теперішній час (а.с.18). На підставі досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що в порядку статті 549 ЦК УРСР 1963 року [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті матері (проживали постійно у даній квартирі з матір`ю на момент її смерті [INFO] та були зареєстровані за вказаною адресою). За законом спадкодавцями першої черги є позивачі. Інших спадкоємців, які б звертались із заявою про прийняття спадщини або прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - не встановлено. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин слід встановити факт прийняття спадщини шляхом вступу у володіння нею [PERSON] та [PERSON] після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо вимоги позивачів про визнання право власності на 1/24 частку (кожному) квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за -законом. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За частиною другою ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.03.1976 року та серії [NUMBER] від 04.05.1982 року (а.с.11) Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М. від 20.09.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на майно (а.с.93). Оскільки згідно довідки, виданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації`ДОР № 189952 від 21.07.2021 року, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року ј частка житлового будинку (а саме квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві сумісної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі 10/4ПВ-411-2221 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.11.1993 року Управлінням соціальних підрозділів виробничого об`єднання "Кривбасруда», згідно з розпорядженням № 220 від 28.10.1993 року, вимога позивачів про визнання права власності є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Враховуючи перевірені та оцінені судом докази та законодавство, суд приходить до висновку, що позивачами надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для визнання за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/24 квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] кожному є доведеними, оскільки нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на права на спадщину. Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими, а тому задовольняє їх в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами вимога про відшкодуванням судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved