Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що [PERSON] звернулась до генерального директора ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" з проханням надати кімнату в гуртожитку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вищевказаної заяви генеральний директор ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" з відповідачем підписав договір на тимчасове перебування в гуртожитку. Строк дії даного договору закінчився. Після закінчення строку дії договору позивач запропонував відповідачці укласти новий договір №34 від 01.10.2013 року на тимчасове перебування в гуртожитку, проте, остання відмовилась від його підписання. Враховуючи, що відповідач відмовилась від підписання нового договору на тимчасове перебування у гуртожитку, у відповідача виникла заборгованість, 05.08.2014 року їй було направлено письмове повідомлення про необхідність добровільного звільнення кімнати та виселення з гуртожитку. Дане повідомлення відповідач отримала, проте, розписатись про факт його отримання відмовилась, про що був складений відповідний акт. У добровільному порядку відповідач відмовилась звільнити кімнату в гуртожитку та виселитись, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про виселення без надання іншого житлового приміщення. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з тих підстав, що вона працює двірником і має право проживати в гуртожитку. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що відповідно до акту приймання - передачі нежитлового приміщення від 02.02.2015р. будівля юридично передана з балансу ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" на баланс КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва", проте, фактично передача не відбулася. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. Згідно з п. 1 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 544 від 10 квітня 2006 року, 10.04.2006 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією було укладено договір оренди з ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" на будівлю гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж за адресою: вул. Каховська, 71 (загальною площею жилих та нежилих приміщень 1946,6 кв.м.) терміном на 10 років під гуртожиток для співробітників підприємства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005р. (преамбула), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. 03.02.2015 року між ПАТ "СК "Оранта-Січ" та ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" було укладено договір страхування орендованого майна №СМО -006/15, яким застрахованим майном є будівля гуртожитку за адресою: м. Київ, вул. Каховська, б.71. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказів того, що юридична особа - КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" утримує на балансі будівлю гуртожитку, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом, суду не надано. Отже, доводи про те, що позивач не є балансоутримувачем будівлі гуртожитку на час розгляду справи, суд оцінює критично, оскільки вони не доведені належними і допустимими доказами. На підставі наданих сторонами суду доказів, встановлено, що 01.10.2013 року між ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" та [PERSON] було укладено договір на тимчасове перебування в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Строк дії обох договорів - до 31.12.2013 року, інших підстав для вселення, а саме ордеру, не має. Запропонований для підписання після закінчення строку дії вищезазначених договорів Договір № 34 та 38 про тимчасове перебування в гуртожитку від 01.04.2014 року та договір № 34 та 38 на надання додаткових послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території від 01.04.2014 року, відповідач відмовилась підписати. 05.08.2014 року ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" було направлено письмове повідомлення про необхідність добровільного звільнення кімнати та виселення з гуртожитку. Від підпису про отримання вказаного повідомлення відповідач також відмовилась, що підтверджується актом. Відповідно до ч. 3 ст. 98 Житлового кодексу УРСР тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Самоправно зайнятим вважається приміщення, в якому мешкає особа без відповідного рішення про надання їй цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 168 Житлового кодексу УРСР укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем доведено, що правові підстави для проживання [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] відсутні, оскільки відповідач самоправно займає жиле приміщення без відповідного рішення, не є працівником позивача, студентом, учнем, не має ордеру від адміністрації підприємства, не зареєстрована в кімнаті гуртожитку. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вищезазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved