Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою в порядку статті 315 ЦПК України, в якій просив встановити факт недостовірності інформації, поширеної [INFO] в мережі інтернет на веб-сайті Інформаційного агентства «[INFO]» [INFO]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в мережі Інтернет на вказаному веб-сайті опубліковано статтю: « [INFO] ». У статті поширено недостовірну інформацію про [PERSON] , яка ганьбить гідність, честь, ділову репутацію заявника, а також є неправдивою та такою, що не відповідає дійсності. Інформація розміщена у вигляді, доступному для ознайомлення необмеженому колу осіб. Оскільки встановити власника веб-сайту [INFO] та ім`я автора статті для ідентифікації останнього в якості відповідача заявнику не вдалося, [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. 23.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю . 28.12.2020 року ухвалою судді заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні. 30.12.2020 року судом на інформаційному веб-сайті судової влади України опубліковано оголошення про призначення розгляду даної справи, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження. Заявник до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині заяви просив розгляд справи проводити без його участі. 20.01.2021 року від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі вказаної особи. Зазначив, що Державне агентство не заперечує проти задоволення заяви про встановлення юридичного факту. Будь-яких інших заяв в межах розгляду даної справи на адресу суду не надходило. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в мережі інтернет на веб-сайті Інформаційного агентства «[INFO]» [INFO] опубліковано статтю: « [INFO]», доступна за посиланням [INFO]. У вказаній статті поширена інформація, що стосується заявника, наступного змісту: 1. "Заслуженные казнокрады [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] стали героями мэмов.". 2. "Их разработал Telegram-канал «[INFO]». Автор канала рассказал, что написал много постов о «распиле» на «Большом строительстве», в частности, про «схематоз» главы Минрегиона [PERSON] , заместителя председателя Офиса президента [PERSON] , его советника [PERSON] и председателя «Укравтодора» [PERSON]. ». 3. "По его словам, властная вертикаль, которая контролирует «Большое строительство», у всех на виду. В июне текущего года был создан Координационный совет "Большого строительства", который возглавил заместитель главы ОП [PERSON] . В него, помимо прочих, вошли: Министр развития громад и территорий [PERSON] , Министр инфраструктуры [PERSON] , помощник [PERSON] , а также советник главы ОП [PERSON] [PERSON]. ". 4. " [PERSON] также добавил, что « [PERSON] , который ориентируется напрямую на [PERSON] , хочет свой провал с «Большим строительством» обернуть в получение доступа к еще большему числу потоков. Ведь вскрывшийся скандал - это война внутри вертикали, где [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] и компания пытаются уменьшить влияние [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] ". Оприлюднення вказаної інформації підтверджується скріншотом сторінки веб-сайту від 21.12.2020 року та протоколом (актом) огляду вказаної вебсторінки Адвокатського об`єднання «Могильницький та партнери» від 21.12.2020 року. 27.11.2020 року представник [PERSON] направив редактору веб-сайту [INFO] [PERSON] на електронну адресу, зазначену на сайті (інші контактні дані відсутні), вимогу про спростування недостовірної інформації шляхом видалення прізвища та ім`я [PERSON] із тексту зазначеного інформаційного матеріалу. За результатами опрацювання масиву даних ЄДРД станом на 24.11.2020 року, кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення [PERSON] , [INFO] до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлені, що підтверджується листом Офісу Генерального прокурора від 25.11.2020 року № 25/3-1580вих-20. За інформацією персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС станом на 24.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, що підтверджується листом Міністерства внутрішніх справ України від 24.11.2020 року № 763АЗ/16. За даними публічної частини Реєстру відповідно до параметрів пошуку " [PERSON] " результатів, що відповідають таким параметрам не знайдено, наведене підтверджується листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.11.2020 року № 23-06/62741/20. В штатному розписі Офісу Президента України посади радника Заступника Керівника Офісу Президента України або помічника Заступника Керівника Офісу Президента України відсутні. [PERSON] не займав будь-яких посад в Офісі Президента України, що підтверджується листом Офісу Президента України від 08.12.2020 року № 03-01/2352. Міністерством юстиції України не здійснювалась державна реєстрація друкованого засобу масової інформації та/або інформаційного агентства як суб`єкта інформаційної діяльності з назвами "[INFO]" та "[INFO] "[INFO]", що підтверджується листом Міністерства юстиції України від 14.12.2020 року № 55962/37218-33-20/19.3.2. На практиці, особа реєстранта доменного імені, отримувача послуг хостингу та володільця облікового запису може як співпадати так і не співпадати, а відносини між цими суб`єктами відповідно до яких визначається власник вебсайту, врегульовані на договірних засадах, про існування яких, як правило, нічого не відомо ні ОП УМІЦ, ні акредитованому ним Дочірньому підприємству "Центр компетенції адресного простору Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес", а отже останні не є володільцями/розпорядниками запитуваної інформації, що підтверджується листом Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" від 14.12.2020 року № 100. Судом також досліджено Указ Президента України від 23.06.2020 року № 246/2020 «Про Координаційну раду з реалізації програми «Велике будівництво», з якого видно, що до складу Координаційної ради з реалізації програми «Велике будівництво» [PERSON] не входить. При вирішення справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей (ст. 34 Конституції України). Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію» одним з основних принципів інформаційних відносин є достовірність та повнота інформації. Стаття 201 ЦК України закріплює, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством та відповідно до Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України). Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Такою організацією, відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2003 року № 447-р є об`єднання підприємств "Український мережевий інформаційний центр", яким 08.05.2019 року видано свідоцтво про акредитацію Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» для здійснення ним функцій, зокрема, з видачі довідок про власників вебсайтів/реєстрантів доменних імен або інформації про їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що представник заявника при підготовці матеріалів справи до суду, вчиняв відповідні дії з метою визначення відповідача по справі, звертався до Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» з адвокатським запитом про надання інформації щодо власника веб-сайту [INFO]. Проте, вказана організація зазначила, що вона не є володільцем/розпорядником запитуваної інформації. Також представником заявника надсилались вимога про спростування недостовірної інформації та адвокатський запит на електрону адресу [PERSON] , який вказаний редактором сайту [INFO], у розділі контакти. За змістом зафіксованих адвокатом електронних відповідей, вказані запити залишились без виконання. Абзацом 4 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. З метою ідентифікувати [INFO] "[INFO]", як суб`єкта інформаційної діяльності, представник заявника звертався з адвокатським запитом до Міністерства юстиції України, отримавши відповідь, що державна реєстрація такого суб`єкта не здійснювалась. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з боку заявника підтверджено неможливість встановлення автора статті та власника веб-сайту [INFO]. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 визначено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що поширена 20.11.2020 року на сайті [INFO] інформація стосується саме заявника [PERSON] , оскільки в зазначеній статті використовується фото останнього разом з його ім`ям та прізвищем. Зазначена інформація поширена в мережі Інтернет на вебсайті, тобто в доступності для ознайомлення необмеженому колу осіб. Поширена інформація не відповідає дійсності, оскільки з відповідей державних органів вбачається, що [PERSON] у статусі підозрюваного у будь-якому кримінальному провадженні не значиться, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, а також не займав будь-яких посад в Офісі Президента України. Вказана публікація є такою, що спрямована на переконання невизначеного кола осіб в тому факті, що заявником скоєно кримінальні правопорушення, а отже стосується особистих немайнових прав [PERSON] . Підстав вважати поширену відносно заявника інформацію оціночним судженням, на думку суду, відсутні. Виходячи зі змісту поширеної інформації та вирішуючи питання про визнання такої інформації недостовірною, суд враховує, що дана інформація є фактичним твердженням про вчинення [PERSON] злочину (кримінального правопорушення), містить відомості про події та явища (факти), які не підтверджуються матеріалами справи, а отже є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку, що поширена у конкретній статті інформація відносно [PERSON] , яка була викладена [INFO] в мережі інтернет на веб-сайті Інформаційного агентства «[INFO]» [INFO] та викладені в ній відомості не знайшли свого підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved