Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, обгрунтовує позовні вимоги тим, що 12 лютого 2019 року охоронць магазину "Файно маркет", який розташований за адресою м . Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Соборна, 86 - відповідач [PERSON] звинуватив її у вчиненні неодноразових крадіжок продуктів із даного магазину, й такі дії вона важає безпідставними та необгрунтованими. Вказавши, що В судовому засіданні позивач пояснила, що того дня 12.02.2019 року близько 09.00 год. вона прийшла до магазину "Файно маркет", переступивши через поріг побачила відповідача [PERSON] , який підійшовши до неї повідомив, що не впустить до магазину, так як вона, нібито, систематично краде продукти. Цю інформацію відповідач промовив гучно, й усі покупці магазину це чули. Вона є літньою та порядною жінкою, й такі твердження відповідача привели її в шок. На її прохання підтвердити оголошену інформацію, відповідач показав фото на своєму мобільному телефоні, де жінка в схожому на її пальто виходить із магазину. Вважає таку інформацію неправдивою, оскільки в цьому магазині вона ніколи й нічого не крала. Відразу з приміщення магазину вона зателефонувала донькі [PERSON] , яка відразу прийшла до магазину та викликала працівників поліції. Працівники поліції оглянувши фото встановили, що вона і жінка на фото це дві різні особи, пізніше їй було надано письмову відповідь Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області про відсутність кримінального правопорушення. В разультаті даних подій, вона перенесла тяжкі хвилювання, погіршився стан її здоров`я, а тому вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, у зв`язку із приниженням її гідності та честі шляхом розповсюдження недостовірної інформації, яку вона оцінює в 3000 грн. та просить стягнути її з відповідача [PERSON] . Представник відповідача в судовом засіданні позов не визнав, з обставин викладених у відзиві, який було надіслано до суду 24.04.2019 року, пояснивши, що дійсно у приміщенні магазину "Файно маркет", мав місце факт спілкування відповідача [PERSON] із позивачкою [PERSON] , відповідач попрохав позивачку залишити пакет, з яким остання прийшла до магазину, у комірці для зберігання речей, на що позивач обурливо зреагувала і запитала, чи вона схожа на крадійку. На вказане зауваження відповідач повідомив їй, що 01.02.2019 року вона здійснила крадіжку консерви , та на її прохання продемонстрував їй запис із камер спостереження, встановлених у магазині. Дані факти відповідач привселюдно не оголошував, аповідомив лише позивачці. Також зазначив, що попередньо за 6 місяців до даної події відповідач [PERSON] також виявив крадіжку позивачкою пакету ряжанки, та запобіг вказаній крадіжці. В судовому засіданні позивач заявлений позов, із зазначених у ньому підстав, підтримала у повному обсязі, просить зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати перед її рідними та свідками поширені у магазині "Файно маркет" відомості про неодноразове вчинення нею крадіжок із вказаного магазину та стягнути 3 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Додатково повідомила, що вона ніколи не вчиняла крадіжок у вказаному магазині, вважає твердження відповідача надуманими та неправдивими. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, вважають його необгрунтованим та безпідставним, тому просять відмовити у його задоволенні. Представник ТзОВ "Вересень плюс" Мішуста Р.В. в дане судове засідання 24.07.2019 року не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Своїх пояснень та заперчень суду не надіслав. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. В попередньому судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на те, що дійсно в магазині"Файно маркет" проводиться відеоспостереження на камери,які зберігають дві неділі, дано згоду охоронцю на запис із монітору на мобільний телефон охоронцю [PERSON] йому відомо і про випадок який мав місце в лютому 2019 року, телефонувала керуюча [PERSON] , а також про два випадки, що особи похилого віку забули викласти товар, давали згоду, щоб відпустили, поліцію не викликали, додавши, що крадіжки в магазині здійснюються. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона працює касиром в магазині "Файно маркет", протягом останніх кількох місяців їй відомо, що охоронець магазину відповідач [PERSON] виявляв спроби крадіжок у якоїсь літньої жінки в пальто та виявляв у неї в кишені консерви та пакет із ряжанкою, хто та жінка вона не знає, так як її робоче місце касир на касі, не може із достовірністю ствердити, що це була позивач [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] розповіла, що позивач [PERSON] являється її матір`ю, 12.02.2019 року остання зателефонувала їй та розповіла про інцидент у магазині "Файно маркет", що її звинувачує охоронець у крадіжці. Прийшовши до магазину побачила біля матері охоронця, який не допускав її до магазину. Згодом на її виклик приїхали працівники поліції, й вона написала їм звернення про неправомірні дії охоронця - відповідача [PERSON] Охоронець [PERSON] голосно називав її "крадійкою", в магазині були присутні багато осіб, тих, кого вони знають, які були заявлені як свідки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що в середині лютого 2019 року прийшла до магазину "Файно маркет", там були працівники поліції та стояли позивачка [PERSON] із дочкою, але про що вони спілкувалися їй невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що працює продавцем в магазині "Файно маркет", особисто позивачку [PERSON] вона не знає, їй відомо, що була літня жінка в пальто, вона бачила як ця жінка в пальто взяла в руки консерву та поклала її до своєї кишені пальто, а коли виходила із магазину, то її затримав охоронець, який розповів, що помітив факт крадіжки по камерам відеоспостереження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює керуючою магазину "Файно маркет", в той момент вона перебувала в залі магазину, чула як охоронець [PERSON] попросив літню жінку залишити свої особисті речі та взяти кошика. Жінка почала йому заперечувати, що вона не крадійка і пішла, а через деякий час повернулась зі своєю донькою, яка ображала працівників магазину. Повідомили що звернуться до суду. Особисто вона не бачила, щоб позивачка вчиняла крадіжку в магазині, останню ніхто не ображав, а попросили залишити особисті речі та взяти кошика і проходити, але в подальшому остання відмовилася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що доводиться невісткою позивчаки через її онука, до неї прийшла бабуся чоловіка, дуже погано почувалась, тиск 200А.,викликаног швидку, надано медичну допомогу, ін`єкцію. Бабуся розповіла, що її не впустив до магазину охоронець. Прийшовши в магазин та запитавши в [PERSON] що трапилось, останній показав запис телефону, з якого нічого майже не видно та повідомив їй, що бабуся крадійка, свідком цього були касири. На її прохання покликати адміністратира ніхто не відреагував. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно відповіді Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області від 20.02.2019 року [PERSON] повідомлено, що її звернення від 12.02.2019 року розглянуто й не виявлено ознак вчинення кримінального правопорушення (а.с.7). З оглянутого відеофайлу ДВД-диску (а.с.20) вбачається процес закупівлі громадянами продуктів харчування у приміщенні магазину, яким за твердженням відповідача [PERSON] являється магазин ПП "Файно маркет". При цьому, на вказаному відеофайлі зафіксовані певні спірні моменти, які суд не уповноважений сприймати чи оцінювати як вчинення крадіжок, зважаючи на презумпції невинуватості та відсутність відповідних судових рішень про притягнення позивачки [PERSON] до відповідальності як вчинення крадіжки. Крім цього, суд також не вправі із достатньою вірогідністю сприймати будь-яку особу із даного відеофайлу саме як позивачку [PERSON] , зважаючи на недостатню якість зображення. Питання про експертизузазначеного відеофіайлу соронами не ставилося. Оцінюючи зміст, форму, спосіб та лексичний стиль повідомлення відповідача [PERSON] , яке він сам частково визнав, про те, що позивач [PERSON] неодноразово вчиняла крадіжки із магазину, в адресу позивачки, суд погоджується, що вказана інформація є негативною. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.15 Постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Суд встановив, що відповідач, працюючи охоронцем супермаркету "Файно маркет" повідомив інформацію про вчинення позивачкою правопорушення у виді крадіжок, та вказана інформація є негативною для позивача. За загальними положеннями чинного законодавства, жодна особа не повинна доводити свою добропорядність, й стосовно її доброчесності застосовується презумпція, а тому всі звинувачення щодо недобропорядності тієї чи іншої особи повинна довести саме та особа, яка поширює таку негативну інформацію. У випадку недоведення у встановленому порядку належними та допустимими доказами фактів порушення особою загально прийнятих правил, норм чи звичок, така інформація є недостовірною та підлягає спростуванню у той самий спосіб, в який вона була поширена. Постановою Пленуму Верховного Суду України №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Ч.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Суд погоджується із твердженням позивача, що інформація про вчинення крадіжки є звинуваченням у вчиненні адміністративного чи кримінального правопорушення, переконує потенційних отримувачів такої інформації про недобропорядність особи, а тому така інформація є фактичним, а не оціночним судженням. При цьому судом враховані правові позиції вищих судів у подібних спорах. Суд має обгрунтувати чому він вважає певну фразу оціночним судженням (ВС/КЦС у справі №369/1052/16-ц від 08.05.2018 р.) Відповідно до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу вираження думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондується із встановленим ст.68 Конституції України обов`язком неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права та свободу, честь і гідність інших людей. Вказаний обов`язок зобов`язує осіб утримуватися від поширення неперевіреної негативної інформації про будь-яку особу. В той же час, у п.15 Постанови ПВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним.складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим, особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Встановивши, що повідомлена відповідачем [PERSON] інформація про позивачку [PERSON] є негативною, судом встановлено наступне. Отже обов`язковою умовою для задоволення заявленого позову є встановлення факту публічного поширення такої негативної інформації, або доведення її до відома у будь-який спосіб хоча б одній особі. Із показань допитаних в судовому засіданні свідків не встановлено факту публічного поширення такої негативної інформації, жоден із свідків не ствердив достеменно, що охоронець публічно, тобто на весь магазин чи хоча б одній сторонній особі, повідомляв вищезазначену негативну інформацію. Свідки повідомляли, що вони бачили інцидент між донькою позивачки, позивачкою та відповідачем, проте самого змісту розмови вони не чули, свідок [PERSON] -донька позивачки з`явилась до приміщення магазину пізніше, та нею було повідомлено до поліції, свідок [PERSON] в другій половині дня, а тому вказані у позові факти їм відомі зі слів позивачки. Більше жоден із свідків не зміг ствердно повідомити суду, що він був очевидцем публічного приниження честі та гідності позивачки зі сторони відповідача чи чув негативну інформацію про позивачку, зазначена інформація не підтверджена і свідком позивача [PERSON] , яка повідомила, що в середині лютого 2019 року прийшла до магазину "Файно маркет", там були працівники поліції та стояли позивачка [PERSON] із дочкою, але про що вони спілкувалися їй невідомо. Від допиту свідка [PERSON] позивач відмовилася. Таким чином, висунення відповідачем вимоги до позивачки залишити свою ручну поклажу у камеру зберігання, із посиланням на, нібито, вчинювані нею раніше крадіжки, висловлені у відсутності сторонніх осіб, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації, а тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає. Також, суд приходить до висновку, що в зв`язку із недоведеністю первісної позовної вимоги про спростування недостовірної інформації перед її рідними та свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не підлягає задоволенню. Крім того, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стгенння коштів на відшкодування завданої моральної шкоди, як похідна від первісної не може бути задоволена, оскільки судом не встановлено підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача. Розподіл судових витрат суд здійснює, згідно ст.141 ЦПК України, та відносить судові витрати, які полягають у сплаті судового збору, за рахунок позивача.

Outcome: dismissed