Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач у 2012 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ, був постановлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєно звання «рядовий міліції» про що свідчить витяг з наказу ОДУВС від 15.08.2012 № 82 о/с. 17.04.2014 р. [PERSON] звернулась до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням і відповідно до наказу № 38 о/с від 18.04.2014 р. був відрахований з навчального закладу та звільнений з органів внутрішніх справ України. Витрати здійснені університетом за період навчання відповідача в навчальному закладі становлять 24371 гривня 89 копійок, які позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду повідомлялася судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду. В силу положень ст.ст.74,76 ЦПК України відповідачі вважається належним чином повідомленими про місце і час судового розгляду, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що наказом т.в.о. ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2012 р. № 82 о/с [PERSON] було зарахована курсантом 1 курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 " Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів " , постанови КМУ від 22.08.1996 року № 992 " Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів , підготовка ,яких здійснюється за державним замовленням " , наказу МВС України від 14.05.2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України " між ОДУВС , ГУ МВС України в АРК та відповідачем по справі було укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ . Згідно з п.2.1. даного договору Університет зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів харчування, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України , працевлаштування випускника після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Особа,яка навчається , в свою чергу , згідно з п.2.3. даного Договору зобов'язана виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання ,оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками ,сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни ,складати іспити,заліки, проходити практику та стажування ,передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу , виконувати правила внутрішнього розпорядку університету , дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. 17.04.2014 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням та відповідно до Наказу від 18.04.2014 року № 38 о/с був відрахований з університету за власним бажанням та звільнений з органів внутрішніх справ. Відповідач не виконав умови Договору, в якому передбачені підстави для відшкодування витрат на підготовку, а саме дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Відповідно до "Порядку відшкодування особами витрат , пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат , пов'язаних з грошовим , продовольчим і речовим забезпеченням ; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку,за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу ; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв . Витрати відшкодовуються згідно із договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом ,головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку . Згідно з вищенаведеного на курсанта [PERSON] ( відповідача по справі ) з 15.08.2012 року по 17.04.2014 року, МВС України через університет фактично витрачалися бюджетні кошти. Згідно розрахунку вартості утримання курсанта, [PERSON] повинен відшкодувати витрати на суму 24371,89 грн., які МВС України затратило на його утримання в університеті . Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст.530 ЦК України зазначає ,якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання , строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події . Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ) . Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині оплати, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволення в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved