Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту, індексу інфляції та 3 % річних, в котрій зазначено, що 10.08.2018 р. відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) провндених відповідно до ст.ст. 6, 512, 627 ЦК України та ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ " Фідобанк" від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" та Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" змінено назву на Акціонерне товариство "Кредобанк", уклали Договір про відступленняч прав вимог. Згідно Договору про відступлення позивач набув право вимоги до Позичальників в межах та обсязі визначених сторонами і договором, зокрема і до [PERSON] , що підтверджено витягом з додатку до договору про відступлення прав. В дотримання п. 3 Договору відступлення Позивач надіслав Повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема, і [PERSON] 13 серпня 2018 р. за № 20-34025-1699/18-2, про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття Позивачем вимоги по договору про надання споживчого кредиту № 1435639940202040 від 18.02.2014 р. з усіма наступними змінами та доповненнями. Згідно Кредитного договору укладеного 18 лютого 2014 р. між [PERSON] та ПАТ "Фідобанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Кредобанк", яким на положеннях та умовах встановлених кредитним договором, надано Позичальнику кредит, за користування ним відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором та комісії згідно Загальних умов кредитування. Кошти видано шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника, п. 3 Кредитного договору. Кредитором зобов"язання щодо видачі коштів виконано у повному розмірі. Однак, позичальник своїх зобов"язань за Кредитним договором щодо повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, визначені кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями, не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 р. існує заборгованість у розмірі 182 131,79 грн, з яких: 32981,40 грн - неповернута сума кредиту, 37 638,52 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування кредитними коштами, 111 511,87 грн. - прострочена комісія. Вимоги банку щодо врегулювання спору не виконано. Зобов"язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося і триває до моменту фактичного виконання грошового зобов"язання, у зв"язку з чим кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. До правових наслідків порушення грошового зобов"язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов"язання у кредитора виникає право на отрмиання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Просив стягнути із [PERSON] - 182 131,79 грн. боргу по Договору про надання споживчого кредиту № 1435639940202040 від 18.02.2014 року, 66 313,07 грн., з яких: 49 923,46 грн. - індекс інфляції, 16 389,61 грн. - три проценти річних від простроченої суми, та судовий збір. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 16 квітня 2021 р. справу за № 705/824/20 за позовом Акціонерного товариства "КредоБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту, та справу за № 705/933/20 за позовом Акціонерного товариства "КредоБанк" до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3 % річних об"єднано в одне провадження, присвоївши справі єдиний номер: 705/824/20, провадження № 2/382/93/21. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи по суті повідомлена завчасно і належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Під час розгляду справи установлено, що 10.08.2018 р. ПАТ "Фідобанк" та Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (змінено назву на Акціонерне товариство "Кредобанк"), уклали Договір про відступлення прав вимог, згідно котрого ПАТ "Фідобанк" набуло право вимоги до Позичальників в межах та обсязі визначених сторонами і договором, зокрема і до [PERSON] , ( Договір про відступлення прав вимоги, а.с.5-6, Витяг з Додатку № 1 до Договору, а.с. 7). 13 серпня 2018 р. за № 20-34025-1699/18-2 на адресу відповідачки було надіслано Повідомлення про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1435639940202040 від 18.02.2014 р. з усіма наступними змінами та доповненнями, (а.с. 8). Згідно із кредитним договором, укладеним 18 лютого 2014 р. між [PERSON] та ПАТ "Фідобанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Кредобанк", [PERSON] надано кредит у розмірі 48 054, 94 грн. із остаточним терміном повернення- 17 лютого 2017 р., шляхом перерахування на поточний рахунок Позивачальника - п. 3 Договору, (а.с. 9-11). За користування кредитом відповідачка зобов"язувалась сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором та комісії згідно Загальних умов кредитування. З розписки від 18.02.2020 р. (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] з правилами користування карткою ознайомлена та зобов"язувалась їх дотримуватись, (а.с. 15). У зв"язку із невиконанням зобов"язань за кредитним договором станом на 13 лютого 2021 р. [PERSON] має заборгованість у розмірі 182 131,79 грн, з яких: 32 981,40 грн - неповернута сума кредиту, 37 638,52 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування кредитними коштами, 111 511, 87 грн.- прострочена комісія, (а.с. 16). Зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося і триває до моменту фактичного виконання грошового зобов"язання, у зв"язку з чим кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов"язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1055 цього Кодексу, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК україни визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Унаслідок невиконання боржником грошового зобов"язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов"язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов"язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв"язку з чим таке зобов"язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов"язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вбачається із розрахунку боргу (а.с. 13), інфляційні витрати за весь час прострочення сплати боргу, тобто за період із березня 2017 р по січень 2020 р. (1095 днів) складає 49 923,46 грн., 3 % річних за період із 25.02.2017 р. по 24.02.2020 р. становить 16 389,61 грн. та вказані суми підлягають до стягнення з відповідачки. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідачки на користь 182 131,79 грн. боргу по Договору про надання споживчого кредиту № 1435639940202040 від 18.02.2014 року, 66 313,07 грн., з яких: 49 923,46 грн. індекс інфляції, 16 389,61 грн. - три проценти річних від простроченої суми, а також 4 833, 98 грн. судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved