Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Відповідно до розпорядження голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 48 від 02 листопада 2020 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкової І.В. про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 01 листопада 2020 року о 06 годині 45 хвилин [PERSON] була госпіталізована до комунального закладу згідно направлення лікаря КНП «Звенигородська ЦРЛ» [PERSON] . 02 листопада 2020 року її оглянуто комісією лікарів. З висновку зазначеної комісії від 02 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-маячний синдром з агресивною поведінкою», актуальною маячною симптоматикою та у разі, якщо даній особі не буде надана своєчасна психіатрична допомога - це нанесе шкоду її здоров`ю, а тому потребує госпіталізації у примусовому порядку для лікування в стаціонарі в КНП «ЧОПЛ ЧОР». У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник заявника - лікар-психіатр [PERSON] підтримав доводи, викладені в заяві, та пояснив, що о 06 годині 45 хвилин 01 листопада 2020 року на підставі направлення лікаря КНЗ "Звенигородської ЦРЛ" Костенко до КНЗ "ЧОПЛ" поступила на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . Згідно направлення та відомостей, отриманих від чоловіка [PERSON] та батька [PERSON] , психічний стан [PERSON] змінився протягом останніх півроку: виказувала думки про те, що їй «заздрять», посварилася з батьками та сусідами, тікала з дому, проявляла агресивні тенденції, виказувала маячні ідеї ревнощів, стверджувала, що навколо неї камери, «хочуть знищити», почала говорити з телевізором, на екрані «бачила своїх знайомих», серед ночі втекла з будинку гола та боса, ховалася на горищі, говорила про те, що її хочуть «вбити» чоловік та батько, вважаючи, що вони «в банді», тому просила «взяти її в банду щоб не вбили». Під час перебування у стаціонарному відділенні [PERSON] була запрошена на співбесіду. Контакт з пацієнткою носив формальний характер. Під час знаходження в приймальному відділенні психічний стан характеризувався галюцинаторно-маячним збудженням. Хворою себе не вважала. Галюцинувала, чула голоси, бачила, як у людей «змінюється обличчя», навколо «щось дивне», страхи. За результатами огляду було встановлено, що свідомість ясна, контакт формальний. Виказує маячні ідеї переслідування, з підозрою ставиться до оточуючих. Критики свого стану не виявляє. Хворою себе не визнає. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] . Законні представники [PERSON] - її батько [PERSON] , її мати - [PERSON] , її чоловік [PERSON] підтримали заяву та пояснили, що протягом останніх півроку [PERSON] виказувала думки про те, що їй «заздрять», посварилася з батьками та сусідами, тікала з дому, виказувала маячні ідеї ревнощів, говорила з телевізором, на екрані «бачила своїх знайомих», серед ночі втекла з будинку гола та боса, ховалася на горищі. Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару, - [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти примусової госпіталізації, пояснила суду, що в лікуванні немає потреби, хворою себе не вважає та просила відмовити у задоволенні заяви. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Судом встановлено, що 01 листопада 2020 року о 06 годині 45 хвилин на підставі направлення лікаря КНЗ "Звенигородської ЦРЛ" Костенко до КНЗ "ЧОПЛ" поступила на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . Із вказаного направлення вбачається, що за медичною допомогою пацієнтка звернулася вперше. Останні 2 дні галюцинує. Посварилась з сусідами, родичами, а 01 листопада 2020 року втекла з дому, бігала по городах, ховалася у матері на горищі, каже, що її хочуть убити. 02 листопада 2020 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів - психіатрів в складі: медичного директора Захарченко Л.В., в.о. завідувача 3 відділенням [PERSON] , та лікаря-психіатра [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-маячний синдром з агресивною поведінкою», актуальною маячною симптоматикою та у разі, якщо даній особі не буде надана своєчасна психіатрична допомога - це нанесе шкоду її здоров`ю, а тому потребує госпіталізації у примусовому порядку для лікування в стаціонарі в КНП «ЧОПЛ ЧОР». Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з вимогами статті 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. За приписами статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами другою та третьою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Оскільки у судовому засіданні підтверджено наявність у [PERSON] психічного розладу, зважаючи на те, що вона проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і в добровільному порядку відмовляється від лікування, суд дійшов висновку, що на даний час наявні підстави для її госпіталізації в психіатричний заклад у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved