Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі по тексту ПАТ КБ "Надра") звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] був укладений кредитний договір №308/П/35/2007 від 27.12.2007 року, згідно з яким Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 65115,16 доларів США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,79% річних, а відповідач - [PERSON], відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26.12.2017 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено Договір поруки від 27.12.2007 року. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені договором, позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість, яка станом на 05.05.2014 року становить 1308869,07 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 719720,65 грн, сума заборгованості по сплаті відсотків - 433345,58 грн, заборгованість по штрафам та пені - 155802,84 грн. 14 жовтня 2014 року Деснянський районним судом м. Києва винесено заочне рішення про стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 2617738,14 грн., яке ухвалою суду від 08 вересня 2015 року скасовано та призначено до судового розгляду. В позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, місце судового розгляду судом повідомлені за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті "Урядовий кур'єр", у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 27.12.2007 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] був укладений кредитний договір №308/П/35/2007 (а.с.5-10). Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором №308/П/35/2007 від 27.12.2007 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки від 27.12.2007 року (а.с.13-14). Відповідно до п. 1.1 Договору поруки від 27.12.2007 року, поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №308/П/35/2007-840 від 27.12.2007 року в тому числі: повернути до 26.12.2017 року кредит у сумі 65115,16 доларів США; оплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,79% річних; сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). (а.с.13). Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язання повністю, як від позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо (п. 1.2 договору поруки, а.с.13). Відповідно до кредитного договору ВАТ КБ "Надра" надав [PERSON] грошові кошти в сумі 65115,16 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №866 (а.с.22). Згідно з умовами договору, щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 962,39 доларів США (а.с.6). Пунктом 3.3.2 кредитного договору, позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника. Банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором (а.с.6). Відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту - 26.12.2017 року (а.с.6). З 04.02.2011 року правонаступником ВАТ КБ "Надра" є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (а.с.37-38 - виписка з договору). Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Пунктом 4.2.3 кредитного договору, передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій (а.с.7). Станом на 05.05.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 114813,08 доларів США, з яких: сума непогашеного кредиту - 63133,39 доларів США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 719720,65 грн., несплачені відсотки - 38012,77 доларів США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 433345,58 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 7155,40 доларів США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 81571,56 грн.; несплачений штраф за невиконання умов договору 6511,52 долари США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 74231,28 грн. (а.с.11-12). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. За правилом ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 ст. 543 ЦК України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обв'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що відповідачі - [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в частині стягнення суми непогашеного кредиту - 63133,39 доларів США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 719720,65 грн. та несплачених відсотків в розмірі 38012,77 доларів США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 433345,58 грн., а всього суму в розмірі Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В позовній заяві позивач зазначає суму несплаченого штрафу за невиконання умов договору в розмірі 6511,52 долари США, що станом на дату розрахунку за офіційним курсом валют становить суму 74231,28 грн., однак не просить її стягнути відповідно до позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів пені в розмірі 7155,40 долари США, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено, що за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення (а.с.5-зворот). Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України. Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні. Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 01.04.2015 року у справі №909/660/14. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 7155,40 долари США задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial