Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - 2/3 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Право власності на 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку [PERSON] при житті набув: на 1/3 частину - в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], 1/3 частину - на підставі ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - 1/3 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON], також, право власності на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку при житті набула як член колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] Але, при житті [PERSON] і [PERSON] своє право спільної власності на вищезазначений житловий будинок не оформили відповідно до чинного законодавства. Крім того, [PERSON] прийнявши спадщину, що належала його померлій матері [PERSON], і отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом не зареєстрував своє право власності на нерухоме майно, як того вимагає чинне законодавство. Внаслідок вищезазначеного позивач позбавлений можливості здійснити свої спадкові права і оформити спадщину належним чином. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом, право приватної власності на спадкове майно - цілий житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Вінницької області, загальною площею 95,6 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м., що позначається літерою "А" з відповідними господарськими будівлями та спорудами: веранда - літера "а", веранда - літера "а1", навіс - літера" а2", сарай - літера "Б", сарай -б, сарай - б1, навіс - б2, навіс - б3, літня кухня - літера "В", веранда -Л, навіс -Л1, гараж - літера "Г", погріб - літера "П", споруди 1-4, що належав померлому [INFO] року [PERSON] і померлій [INFO] року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Представник відповідача, так само не з'явившись в судове засідання, надав письмову заяву за підписом Яланецького сільського голови про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 29.04.2004 року помер [PERSON], що вказано у свідоцтві про смерть (а.с.8). Відповідно до довідки Яланецької сільської ради № 573 від 26.04.2016 року, спадкоємцями на майно померлого є дружина [PERSON], яка не оформила спадщини та померла 23.05.2007 року та син [PERSON] Спадковим майном після смерті [PERSON] є 2/3 частини житлового будинку. На 1/3 частину він набув права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] ( свідоцтво про право на спадщину за заповітом а.с.16), та ще на 1/3 частину - на підставі ЗУ «Про власність», як член колгоспного двору, що вказано у довідці Яланецької сільської ради №62 від 13.01.2016 року (а.с.17), де вказано, що станом на 15.04.1991 року до складу колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] Вінницької області входили [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Аналогічні відомості вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.11-15) та довідки - характеристики (а.с.18), де вказано, що описаний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, 1/3 якого в порядку спадкування належала [PERSON], ще 1/3 йому ж як члену колгоспного двору та 1/3 [PERSON] на тій же підставі, однак право власності на будинок не оформлено. Інших членів колгоспного двору не було. Відповідно до копії свідоцтва про смерть )а.с.9) [INFO] року померла [PERSON], єдиним спадкоємцем якої є її син [PERSON], що вказано у довідці Яланецької сільської ради № №572 від 26.04.2016 року (а.с.19), копії паспорта та свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4-5,10). На частину спадкового майна, після смерті батьків - земельну ділянку, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.22), однак оформити право на житловий будинок, після смерті батьків позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації (постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії а.с.6-7). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи , що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позову були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадкоємцем якої, який прийняв спадщину є [PERSON], а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на праві спільної часткової власності по 1/3 кожному та після смерті [PERSON].28.05.2000 року - [PERSON] належало 2/3 частки будинку, а частка [PERSON] залишилась незмінною. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved