Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON], яка залишила заповіт на користь позивача. Проте оформити спадщину у позасудовому порядку позивач не має можливості у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин між ним та матір`ю, відсутністю документального підтвердження факту його постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті та відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна (мати за життя не оформила спадщину, яка залишилась після смерті батька). Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в позасудовому порядку просив вимоги задовольнити. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечували. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 25.06.1999 року. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 10.02.1998. Право на спадкування, як спадкоємець за законом першої черги, після смерті [PERSON] отримала дружина померлого, [PERSON]. Спадщину [PERSON] прийняла в порядку 1268 ЦК України, але не оформила. [INFO] померла [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.01.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 10.02.1998 року та 1/3 частини цієї ж квартири, яку [PERSON] успадкувала, як спадкоємиця за законом першої черги після смерті чоловіка, [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину не отримала. [PERSON] залишила заповіт на користь [PERSON], який спадщину прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України, на день смерті матері постійно проживав з нею, здійснював догляд за нею (з 2008 року [PERSON] отримала інвалідність 1 групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 10.12.2008 року, потребувала постійного догляду та допомоги, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії АД №116194 від 27.11.2008 року). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON], підтвердили, що вони особисто знали [PERSON], яка померла [INFO], а також те, що [PERSON], [INFO], є її рідним сином, на час смерті [PERSON] останній проживав разом з нею та піклувався про неї. Судом також встановлено, що позивач не має можливості в позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті матері у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин між ним та матір`ю, відсутністю документального підтвердження факту його постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті та відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна. Вказані обставини підтверджуються постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Філіпової Л.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2017 року. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], а також факт постійного проживання позивача з матір'ю на день смерті останньої підтверджується зібраними у справі доказами, в тому числі, поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 28.06.1943року, посвідченням [NUMBER] від 10.12.2008 року, довідкою до акта огляду МСЕК, свідоцтвом про смерть [PERSON], заповітом від 31.05.2005 року. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року та п. 23 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Суд приходить до висновку, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не може обмежувати спадкових прав позивача і не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті матері, [PERSON], прийняття позивачем спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, визнання позову відповідачем та відсутністю заперечень з боку третьої особи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved