Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

20 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, в якому просить суд встановити факт належності його матері, [PERSON], 1/2 частини квартири [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], померлої 02 грудня 2006 року (актовий запис за № 1370). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є сином [PERSON] та [PERSON], які померли. За життя батькам на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого радгоспом «Дзержинець» 30.05.1994 року, згідно розпорядження від 23.05.1994 року № 46, зареєстрованого в Новомосковському бюро технічної інвентаризації, належала квартира [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м. За житгя [PERSON] було зроблено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 23 грудня 2005 року і зареєстрований в реєстрі за № 2629, яким все своє майно вона заповідала позивачу. 02 грудня 2006 року померла [PERSON], про що Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за № 1370. Після її смерті в термін визначений законодавством позивач звернувся до державного нотаріуса Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], яка видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 4578 на земельну ділянку площею 6,190 га., що знаходиться на території Дніпропетровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданого Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 13 червня 2002 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 347-р від 05 червня 2002 року. 26 жовтня 2007 року нотаріус видала позивачу додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 5220, на грошові внески померлої. 08 грудня 2013 року батько позивача помер і після його смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міською нотаріального округу [PERSON], яка 25 серпня 2016 року видала позивачу свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, яка належала батькові позивача, зареєстровано в реєстрі за № 198, а за оформленням іншої 1/2 частки, що належала покійній [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (виконуючої обовязки Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори) з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частку квартири, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не зміг надати до нотаріальної контори оригінал свідоцтва про право власності на житло. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлений позов, пояснив, що квартира належала його батькам, після смерті матері у квартирі залишався проживати його батько, тому він не поспішав з оформленням права на спадщину, а саме 1/2 частину квартири, при цьому оформив право на спадкування іншої частини спадкового майна після смерті матері і отримав відповідні свідоцтва на спадщину; на даний час оригінал свідоцтва про право власності на квартиру втрачено, збереглася лише ксерокопія, отримати його копію або дублікат складно, оскільки орган приватизації на даний час ліквідовано; пояснив, що на час отримання свідоцтва на спадкування 1/2 частини квартири після смерті батька оригінал свідоцтва про право власності був у наявності, тому нотаріус безперешкодно видала свідоцтво; є єдиним спадкоємцем після смерті батьків; в наданій суду письмовій заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги, також просить закінчити розгляд справи без його участі. В наданій суду письмовій заяві представник відповідача [PERSON] визнав позовні вимоги, заперечень проти позову не мав, просив справу розглянути без його участі (л.с. 31). Суд, взявши до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, як вбачається з відповіді директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (л.с. 19) за життя батькам позивача - [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло (л.с. 16), виданого радгоспом «Дзержинець» 30.05.1994 року, згідно розпорядження від 23.05.1994 року № 46, зареєстрованого в Новомосковському бюро технічної інвентаризації, належала квартира [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м. За житгя [PERSON] було зроблено заповіт (л.с. 41), посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 23 грудня 2005 року і зареєстрованого в реєстрі за № 2629, де все майно вона заповідала позивачу. 02 грудня 2006 року померла [PERSON], про що Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за № 1370 (л.с. 11). Після її смерті в термін визначений законодавством позивач звернувся до державного нотаріуса Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], яка видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом (л.с. 13), зареєстровано в реєстрі за № 4578 на земельну ділянку площею 6,190 га., що знаходиться на території Дніпропетровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданого Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 13 червня 2002 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 347-р від 05 червня 2002 року. 26 жовтня 2007 року нотаріус видала позивачу додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом (л.с. 14), зареєстровано в реєстрі за № 5220 на грошові внески померлої. 08 грудня 2013 року батько позивача помер і після його смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міською нотаріального округу [PERSON], яка 25 серпня 2016 року видала позивачу свідоцтво на право на спадщину за законом (л.с. 15) на 1/2 частину квартири, яка належала батькові позивача, зареєстровано в реєстрі за № 198, а за оформленням іншої 1/2 частки, що належала покійній [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (виконуючої обовязки Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори) з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частку квартири, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (л.с. 12), оскільки не зміг надати до нотаріальної контори оригінал свідоцтва про право власності на житло. З копії спадкової справи, витребуваної судом з Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, вбачається, що крім позивача, з заявою про прийняття спадщини до нотаріату будь-які інші особи не звертались; позивачем подано заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття. Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого радгоспом «Дзержинець» 30.05.1994 року (л.с.16), а також довідкою директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (л.с. 19), згідно якої право власності на квартиру [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, зареєстровано за [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України вважає необхідним встановити факт належності [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, оскільки даний факт ніким не оспорюється, підтверджується довідкою директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (л.с. 19). Згідно ст. 1223 ЦК України право па спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. В матеріалах спрадкової справи (л.с.41) наявний заповіт [PERSON] від 23.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Дніпродзержинського міського нотаріального округу, згідно з яким вона заповідала все належне їй майно, рухоме та нерухоме, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, [PERSON]. Інших спадкоємців зазначених у заповіті, або таких, що звертались з заявами про прийняття спадщини за законом, крім позивача, немає. Даних, що свідчать про скасування або визнання недійсним заповіту матеріали спадкової справи не містять. Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову у повному обсязі, прийняття позивачем у встановлений строк частини спадщини, що не позбавляє його права звернення за свідоцтвом про прийняття іншої її частин, до складу якої входить нерухоме майно, а саме, частина квартири, яка належала спадкодавцеві на праві власності, яке було зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved