Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ПП "КП "Міжгір'я" (далі - відповідач), треті особи - Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, Чорнобаївська РДА, [PERSON], про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його баба - [PERSON]. В період свого життя [PERSON] була членом колгоспу "Радянська Україна", який в 1995 році перетворився в СКВ "Міжгір'я", а з 1 березня 2014 року на підставі рішення загальних зборів спілку було реорганізовано в ПП "КП "Міжгір'я", яка є її правонаступником. Згідно з рішенням Чорнобаївської районної ради від 01 квітня 1994 року № 15-XXI СКВ "Міжгір'я" видано Державний акт на право колективної власності на землю від 18 липня 1994 року серії [NUMBER], з додатком № 1- списком громадян до нього, в якому за № 716 вказана баба позивача [PERSON] Після її смерті права та обов'язки були успадковані її рідною дочкою [PERSON], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину [PERSON], була її рідна дочка [PERSON], яка померла [INFO], не оформивши свої спадкові права. Позивач прийняв спадщину [PERSON], оскільки подав в нотаріальну контору відповідну заяву, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, тому що правовстановлюючий документ на неї відсутній. У зв'язку з цим позивач просив визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) за рахунок земель державної власності, що перебувають в користуванні відповідача. Крім того, просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] являється бабусею прозивача та матір'ю [PERSON] Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового засідання. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач та його представник подали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 62-63). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 75). Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, позовні вимоги визнали ( а.с. 50, 64, 66). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. У позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] являється бабою позивача та матір'ю [PERSON] Так, відповідно до копії свідоцтва про одруження від 02 січня 1967 року серії [NUMBER] [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON] мала дівоче прізвище «[PERSON]» (а.с. 10). При цьому згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] від 28 листопада 1967 року серії [NUMBER] її батьками були [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Таким чином з копій вказаних документів вбачається, що [PERSON] була матір'ю [PERSON] та бабою позивача. На підтвердження факту родинних відносин позивачем надано заяви односельців [PERSON] і [PERSON], відповідно до змісту яких останні підтверджують, що дійсно [PERSON] була рідною бабою [PERSON] (а.с. 19, 20). Справжність підписів [PERSON] і [PERSON] у вказаних заявах посвідчено 28 вересня 2018 року секретарем виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, а тому суд не вбачає необхідності допитувати вказаних осіб безпосередньо у судовому засіданні в якості свідків. Отже, виходячи зі змісту вказаних документів, беручи до уваги заяви свідків [PERSON] і [PERSON], суд встановив, що [PERSON] є рідною бабою позивача. [PERSON] працювала в колгоспі "Радянська Україна", який в 1995 році був реорганізований в СКВ "Міжгір'я", і була членом цього господарства. З 1 березня 2014 року воно реорганізовано в ПП "КП "Міжгір'я". Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720-95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. СКВ "Міжгір'я" 21 липня 1994 року виданий державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на землю з Додатком № 1 зі списком громадян до цього акту. [PERSON] не внесена до цього списку. 6 вересня 2008 року відбулися збори членів колишнього КСП "Міжгір'я", на яких затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та розподілено їх між власниками, але без врахування земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 вересня 1999 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з довідкою Іркліївської сільської радаи Чорнобаївського району Черкаської області від 25 вересня 2018 року № 2326, [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS]. В господарстві проживала разом із дочкою [PERSON], яка померла [INFO], зятем [PERSON], правнуком [PERSON] (а.с. 15). З листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 12 листопада 2018 року (вих. № 1541/01-24) (а.с. 61), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 39), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР . Оскільки [PERSON] померла [INFO], відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємтсво здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦКУ РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено вище, дочка спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла, відповідно весь об"єм спадкового майна, належні спадкодацеві права та обов"язки належали їй з моменту відкриття спадщини, в тому числі й право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER] (а.с. 7). При житті [PERSON] 28 травня 2013 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за № 47, яким заповіла все своє майно позивачу (а.с. 12). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповіт є чинним (а.с. 54-60). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2018 року (вих. № 1195/01-16) (а.с. 52), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 38), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відмова від прийняття спадщини подана від імені [PERSON] (а.с. 53). Видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки на ім'я позивача. Разом з тим, позивач не може оформити в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) після смерті своєї баби, оскільки правовстановлюючий документ на неї не видавався. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняв її, однак не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки при житті спадкодавець не оформив на неї право власності. Так, згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець померлої [PERSON], яка у свою чергу була спадкоємцем [PERSON] - члена колективного сільськогосподарського підприємства, яка мала право на земельну ділянку (пай) за рахунок земель, отриманих СКВ "Міжгіря" в колективну власність, але не встигла при житті зареєструвати право власності на неї, має право на його успадкування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved