Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» про визнання неправомірною бездіяльності щодо проведення перерахунку, зобовязання провести перерахунок, поновлення в наданні послуг водовідведення. 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження та призначене судове засідання на 24.10.2018р. 23.10.2018 р. від Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач має заборгованість станом на 01.07.2018 р. в розмірі 36395,55 грн. з заявою про перерахунок звернулася 04.07.2018 р., при цьому не зазначала з якого часу проводити перерахунок. Нарахування здійснювалися відповідно до закону. Позов є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України відсутній спосіб захисту прав, оскільки відповідач не є субєктом владних повноважень, а тому неможливо визнати бездіяльність незаконною, а спосіб захисту прав зобовязання вчинити певні дії не передбачений. Щодо обмеження послуг водовідведення, то нормативними документами не заборонено здійснювати такі дії. До відзиву доданий документ, що підтверджує його надіслання позивачеві. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 жовтня 2018 року позовна заява залишена без руху з наданням строку на усунення її недоліків пять днів. 25 жовтня 2018 року позивачем подана уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку послуг з водопостачання та водовідведення позивачеві та зобовязати провести відповідний перерахунок з 01.01.2006 року з розрахунку на 4 проживаючих осіб, з 01.01.2014 року на 3 осіб, враховуючи примусове відключення послуг водовідведення не нараховувати вартість послуг з водовідведення; зобовязати відповідача поновити послуги водовідведення. В обґрунтування зазначила, що відповідно до актів від 28.03.20108 р. та 20.06.2018 р. вважає, що відповідач незаконно відключив її квартиру від системи водовідведення з 12.04.2018р., що порушує її права, як споживача. Відповідач вимагає від неї сплати послуг з січня 1997 року, що є поза строками позовної давності. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі просила зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок послуг без врахування осіб, що не проживають та поновити відновлення послуг, оскільки вона не може користуватися каналізаційною системою. В квартирі неприємні запахи, онучка все це відчуває. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Треті особи [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не проживають у квартирі, але особисто з заявами про зменшення нарахувань через їх не проживання з підтверджуючими документами не зверталися, вважали необхідним зобовязати відповідача зняти обмеження у прийомі водовідведення. Інші учасники в судове засідання не зявилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, оскільки відсутні підстави для відкладення розгляду справи на підставі ч.2 цієї статті та є підстави для розгляду справи на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача та третіх осіб [PERSON], [PERSON], дослідивши докази у справі, встановив наступне. Позивач є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що не є спірним по справі та визнано сторонами, додатково підтверджується типовим договором від 06.03.2018 р. (арк. справи 13). З попередження без номера та дати МКП «ВУВКГ м.Херсона» на імя абонента [PERSON] вбачається, що її заборгованістьна 01.04.2018 року складає 34551,00 грн. Попереджено, що з відсутністю оплат протягом 5 днів з дня отримання попередження будуть обмежені послуги водовідведення (арк. справи 14 зворотній бік). Повідомленням без дати та номеру МКП «ВУВКГ м.Херсона» [PERSON] розяснено, що її заборгованість на 01.04.2018 р. складає 34551,10 грн. та з 12.04.2018 р. їй обмежено надання послуг з водовідведення у звязку з несвоєчасною оплатою за послуги водопостачання та водовідведення, з питань заборгованості рекомендовано звертатися у кабінет № 2 (арк. справи 14). 14.06.2018 р. адвокату [PERSON] на її запит від 05.06.2018 р. повідомлено про розгляд цивільних справ стосовно [PERSON] щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1997 року по 01.04.2011 року, що враховано при нарахуваннях по особовому рахунку № [NUMBER], направлено роздруківку з особистого рахунку (арк. справи 15). З роздруківки за особовим рахунком абонента [PERSON] вбачається, що з січня 1997 року по травень 2018 року позивачеві нараховується абонплата за послуги водопостачання та відведення на 5 осіб. За вказаний період абонентом здійснювалась оплата послуг тричі у жовтні 2013 року 200,00 грн., січні 2014 року 150,00 грн., березні 2014 року 100,00 грн. (арк. справи 16-17). У грудні 2013 року відповідачем здійснено зарахування 4636,44 грн., як суми, що не була задоволена судом у судовому рішенні Суворовського районного суду м.Херсона від 04.03.2013 року (поза межами позовної давності) позов про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.01.1997 року по 01.04.2008 року заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 9559,48 грн. задоволено в сумі 4924,04 грн. за період з 01.04.2008 року по 01.04.2011 року (арк. справи 65-66). Заборгованість позивача на 01.07.2018 р. складає 36395,55 грн., про що свідчить повідомлення без номера та дати МКП «ВУВКГ м.Херсона» на імя абонента [PERSON] (арк. справи 14 зворотній бік). 04.07.2018 року [PERSON] звернулася до директора МКП «ВУВКГ м.Херсона» з заявою про перерахунок нарахованих сум за водопостачання та водовідведення з врахуванням того, що в її квартирі зареєстровано 5 осіб, але син [PERSON] та донька [PERSON] фактично не проживають (арк. справи 180, що підтверджується актами від 28.03.2018 року та від 20.06.2018 року. Актом від 28.03.2018 року, підписаним головою правління ОСББ «Володимира Великого 29», встановлено, що [PERSON] в квартирі 51 будинку № 29 корпус 1 по вулиці Володимира Великого у м.Херсоні не проживає з 2006 року, що підтверджують сусіди з квартир № 56 та № 57 без прізвищ, при цьому [PERSON] несе відповідальність за достовірність інформації (арк. справи 11). З акту від 20.06.2018 року, підписаного головою правління ОСББ «Володимира Великого 29», вбачається, що [PERSON] в квартирі 51 будинку № 29 корпус 1 по вулиці Володимира Великого у м.Херсоні не проживає з 2014 року, що підтверджують сусіди з квартир № 56 та № 57 без прізвищ, при цьому [PERSON] несе відповідальність за достовірність інформації (арк. справи 12). Листом від 13.07.2018 р. на імя [PERSON] повідомлено, що перерахунку з підстав не проживання зареєстрованих осіб проводяться з моменту звернення. Рекомендовано укласти договір реструктуризації заборгованості (арк. справи 19). За довідкою № 3306 від 21.09.2018 р. [PERSON] отримує пенсію у період з квітня по червень 2018 року в розмірі 1400,33 грн. щомісячно, у період з липня по вересень 2018 року в розмірі 1435,00 грн. щомісяця (арк. справи 20). Норми відпустки питної води споживача по місту Херсону та Пояснення по порядку користування водопостачанням та водовідведенням абонентами ВУВКГ затверджені рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 504 від 19.12.2000 року (арк. справи 34-44). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. Суб'єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири позивача є Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона". Цей факт сторонами визнається і відповідач його не оспорює. Позивач є споживачем комунальних послуг з водопостачання та водовідведення в квартирі № 51 будинку № 29 корпус 1 по вулиці Володимира Великого у м.Херсоні, що сторонами не оспорюється. За п. 6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в квартирі, яка належить громадянинові на праві приватної власності, береться по затвердженим у встановленому порядку тарифам, та має вноситись наймачами своєчасно. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Пунктом 26 Додатку 2 до Рішення виконкому Херсонської міської ради № 504 від 19.12.2000р. «Про норми відпустку питної води споживача м.Херсона» встановлено, що перерахунки, що повязані з наданням пільг або зменшення обємів спожитої води внаслідок змін у кількості прописаних у житловому приміщенні, та у випадку зміни умов водоспоживання, відсутності поливу та ін.., проводяться тільки з часу звернення абонента до водоканалу. За різного роду довідками про тимчасову відсутність без виписки абонента перерахунки за водоспоживання не проводяться. При відсутності водо лічильників нарахування проводиться згідно з кількістю прописаних у житловому приміщенні (арк. справи 41-44). В судовому засіданні встановлено, що лічильники в квартирі абонента [PERSON] не встановлені. Позивач вказує, що їй відмовили у їх встановленні через заборгованість, але доказів своїм твердження позивач не надала, зазначила, що офіційно письмово з питання встановлення лічильника не зверталася, їй було усно відмовлено в управлінні. Також в судовому засіданні третіми особами [PERSON] та [PERSON] визнано, що вони з заявами до відповідача про зменшення сум нарахувань у звязку з їх фактичним не проживанням у житловому приміщенні за місцем своєї реєстрації не зверталися. За п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 23.07.2018 р. (далі Правила № 630) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Сторонами не оспорюється, що в квартирі зареєстровано 5 осіб. Пункт 32.14 Правил № 630 встановлено право виконавця послуг зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з заявою про перерахунок плати за послуги водопостачання та водовідведення звернулася вперше лише 04.07.2018 р., але до вказаної заяви додала акти про не проживання, а не довідки з місця тимчасового проживання [PERSON] та [PERSON], або роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання, що передбачені Порядком № 630. За змістом ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (пункт 1); на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоровю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший обєкт нерухомого майна) (пункт 3); на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (пункт 5); на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому обєкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (пункт 6). Аналогічні права споживача житлово-комунальних послуг були передбачені ст. 20 Закону, редакція якого діяла до 10 грудня 2017р. Під час судового розгляду позивачем не було надано доказів, що вона зверталася з 2006 року до 04.07.2018 р. та з 2014 року по 04.07.2018 р. з заявами про звільнення від сплати на одну особу та на дві особи відповідно через не проживання зареєстрованих третіх осіб [PERSON] та [PERSON] (період початку перерахунку, визначений у позовній заяві) до виконавців з приводу ненадання їй житлово-комунальних послуг або надання послуг неналежної якості, тому відсутні правові підстави для висновку, що відповідач неправомірно нарахував оплату за надані житлово-комунальні послуги, а підстави для перерахунку з 04.07.2018 р. відсутні, оскільки подані акти не є належним документальним підтвердженням. Доказів про здійснення перерахунку через тимчасове обмеження надання у повному обсязі послуг водовідведення позивачем також не надано. Таким чином, враховуючи вказані обставини, пункт 32.14 Правил № 630 та п. 26 Пояснень до порядку користування водопостачанням та водовідведенням абонентами ВУВКГ у м.Херсоні, затверджених рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 504 від 19.12.2000 р. та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідача відсутні підстави для здійснення перерахунку та зменшення розміру плати за послуги через відсутність третіх осіб [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що послуги водопостачання та водовідведення абоненту [PERSON] не припинені з 12.04.2018 р., вода постачається необмежено, а частково обмежується водовідведення, оскільки зменшена пропускна здатність системи водовідведення з квартири абонента. Крім того, тариф на особу без лічильника включає загальний показник, оскільки та кількість води, що приймається, включає в собі її ж водовідведення. Таким чином, підстави для здійснення перерахунку з 12.04.2018 р. послуг водопостачання та водовідведення у відповідача відсутні. Також суд не приймає до уваги доводи позивача про вимогу відповідача сплатити борг за межами строку позовної давності, оскільки саме на суму заборгованості 4635,44 грн., яка утворилася за період з 01.01.1997 року до 01.04.2008 р. та в задоволенні якої відмовлено Суворовським районним судом м.Херсона від 04.03.2013 року у грудні 2013 року було зменшено заборгованість абонента [PERSON] (арк. справи 17). Щодо відновлення в повному обсязі послуги водовідведення. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві пропонували укласти договір реструктуризації заборгованості, але вона відмовилася. Суду не надано доказів, що позивач зверталася до відповідача з заявою про поновлення послуги водовідведення в повному обсязі, надання послуги неналежної якості. В той же час, згідно ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів. П. 1 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обовязок виконавця послуг забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Права виконавця послуг, перелічені у ч. 1 ст. 21 вищевказаного Закону не передбачають права обмежувати надання послуги, вказане право не передбачено і Типовим договором №7030291051 від 06.03.2018 р., укладеного з позивачем [PERSON] За приписами п.3 та п. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» права споживача вважаються порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Тобто, обмеження послуги водовідведення, на думку суду з 12.04.2018р. порушує принцип рівності сторін договору, учасниками якого є позивач та відповідач, надання неповної та обмеженої послуги порушує права позивача, а тому позов в частині зобовязання відновити послуги з водовідведення підлягає задоволенню. Питання щодо відшкодування шкоди позивачем не ставилося, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Щодо заперечень\~відповідача про\~відсутність у\~ст.\~16\~ЦК України\~такого способу\~захисту прав,\~суд зазначає,\~що п.3\~ч.2\~ст.\~16\~ЦК України\~передбачений такий\~захист прав,\~як припинення\~дії,\~що порушує\~право.\~Враховуючи зазначене,\~дії відповідача,\~що обмежують\~право позивача\~на отримання\~послуг водовідведення\~в повному\~обсязі не\~відповідають діючому\~законодавству,\~а обовязок\~щодо поновлення\~в повному\~обсязі послуг\~водовідведення є\~передбаченими способом\~захисту прав\~в розумінні\~ст.\~16\~ЦК України.\~Крім того,\~за приписами\~ч.2\~ст.\~5\~ЦПК України\~у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, розрахунок судових витрат не надався. Позов задовольняється частково, а тому з відповідача у дохід держави на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 704,80 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial