Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі Самбірське ВУВКГ) про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 15000 грн., який під час судового розгляду збільшив до 25090 грн. 41 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він працює в Самбірському ВУВКГ за трудовим договором на посаді машиніста екскаватора. Відповідач, в період 2010-2014 р.р., в порушення ст. 43 Конституції, ст. ст. 2, 96, 97 КЗпП України, ст. 6 Закону України "Про оплату праці" проводить нарахування заробітної плати із розрахунку нижче встановленої мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду, зокрема позивачу при встановленні місячного посадового окладу проводиться розрахунок нижче законодавчо-встановленої мінімальної заробітної плати, відповідно до Законів України "Про державний бюджет". Крім того, як вказує [PERSON], Самбірським ВУВКГ не проводиться донарахування до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду коефіцієнта співвідношення 1.2 до мінімальної тарифної ставки встановленої територіальною угодою між Львівською ОДА і об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 р.р. Позивач зазначає, що вказані порушення законодавства про працю виявлені територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області Державної інспекції з питань праці України, що підтверджується листами інспекції праці, та Самбірської міжрайонної прокуратури. Посилаючись на зазначені обставини та поданий розрахунок [PERSON] просить стягнути з відповідача вказану заборгованість по заробітній платі за період з травня 2010 року по червень 2014 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги частково зіславшись на обставини викладені у позові та письмових відзивах на заперечення відповідача та уточнив, що позивачу не нараховувалась заробітна плата з відповідними коефіцієнтами, визначеними територіальною угодою на 2012-2014 р.р. Представники відповідача Кульчицький С.І., Швець Д.Ю. позов не визнали та пояснили, що Самбірське ВУВКГ є підприємством по наданню послуг з водопостачання та водовідведення населенню та організаціям і установам м. Самбора. За період 2009-2014 р.р. фінансова-господарська діяльність підприємства була збитковою у зв'язку із введенням мораторію на підняття тарифів на житлово-комунальні послуги, відповідно до Указу Президента України № 1046/2008 р., який втратив чинність в червні 2014 року. Крім того збільшувались розміри витрат підприємства пов'язаних з оплатою за енергоносії, паливно-мастильні матеріали і.т.і. Посадові оклади працівників Самбірського ВУВКГ формувались відповідно до вимог Регіональної угоди, виходячи з фінансових можливостей підприємства і посадовий оклад [PERSON] не є нижчим законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Середньомісячна заробітна плата позивача без урахування додаткових виплат (оклад) за період 2010-2014 р.р. є значно вищою за розмір мінімальної заробітної плати у відповідний період, а тому, на переконання представників відповідача, оплата праці позивача проводилась з дотриманням вимог ст. ст. 2, 94, 95 КЗпП України, закону України "Про оплату праці". Крім того, Кульчицький С.І., Швець Д.Ю., зазначили, що первинна профспілкова організація Самбірського ВУВКГ не була зареєстрована як юридична особа, відповідно до вимог Закону України "Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності" (№ 045-XIV від 15 вересня 1999 року), і тому в період 2010-2014 р.р. при укладенні колективного договору її діяльність, як сторони у договорі, не слід вважати законною, а відтак Самбірське ВУВКГ дотримувалось державного регулювання оплати праці щодо позивача заробітна плата якого була вищою за рівень мінімальної заробітної плати встановленої державою. Покликаючись на вказані обставини представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Згідно з ч. 3 ст. 96 КЗпП України формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. Частиною 2 ст. 97 КЗпП України пере5дбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно із ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Судом встановлено, що позивач працює на посаді машиніста екскаватора Самбірського ВУВКГ. 15 квітня 2010 року на зборах трудового колективу Самбірського ВУВКГ був укладений за участю керівника ВУВКГ та погоджений головою профкому даного підприємства колективний договір на 2010-2012 р.р. 30 жовтня 2012 року між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднаннями роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області укладена територіальна угода на 2012-2014 роки. Даними угодами визначені умови оплати праці працівників Самбірського ВУВКГ і працівників підприємств житлово-комунального господарства області та встановлені відповідні коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки. Змін до колективного договору в 2010-2012 роках не вносилось. Відповідач з листопада 2012 року при визначенні місячного посадового окладу робітника першого розряду проводив оплату заробітної плати позивачу без донарахування до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду коефіцієнтів визначених територіальною угодою на 2012-2014 р.р. Вказані обставини підтверджуються копіями колективного договору Самбірського ВУВКГ на 2012-2014 р.р., територіальної угоди на 2012-2014 р.р., довідками відповідача про заробітну плату позивача на займаній посаді, копіями листів територіальної інспекції з питань праці у Львівській області № 02-1131/07, 02-3205. Доводи представників відповідача про неправомочність профспілкової організації Самбірського ВУВКГ через її нелегалізованість є необґрунтованими так, як із копії листів Головного управління юстиції у Львівській області від 12 березня 2015 року та Самбірського міського управління юстиції від 28 квітня 2000 року вбачається, що дана профспілка зареєстрована в установленому Законом порядку 26 квітня 2000 року. Їхнє посилання на збитковість фінансово-господарської діяльності підприємства з 2009-2014 рік як підставу для відмови у позові, не приймається судом до уваги, оскільки розмір заробітної плати в залежності від господарської діяльності Самбірського ВУВКГ враховувався при розробці та затвердженні колективного договору і встановленні умов оплати праці власником за погодженням з профспілковою організацією і жодних змін стосовно оплати праці в колективний договір не вносилось. Мораторій на підняття тарифів на житлово-комунальні послуги та збільшення виробничо-господарських витрат Самбірського ВУВКГ не є підставою невиконання вимог Закону щодо умов оплати праці визначених колективним договором та територіальною угодою. Оскільки відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України від 30 грудня 2013 року, профспілкову організацію Самбірського ВУВКГ було позбавлено права на захист інтересів членів профспілки, то суд вважає, що розрахунок заборгованості невиплаченої заробітної плати повинен обчислюватись за період з листопада 2012 року по грудень 2013 року включно. З урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що з відповідача, згідно умов оплати праці, визначені територіальною угодою за період з листопада 2012 року по грудень 2013 року, слід стягнути 16655 грн. 69 коп. невиплаченої заробітної плати виходячи з наступного розрахунку: - у період з листопада 2012 року по грудень 2013 року включно на основі територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки, зареєстрованої в Міністерстві соціальної політики України 30 жовтня 2012 року за № 30. Місячна тарифна ставка робітника I розряду = мін. з/плата * 1,2 * Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт) * X (міжрозрядний тарифний коефіцієнт по підгалузях житлового господарства) (Додатки № 1-2 до Територіальної угоди); Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт)= 1,3 (експлуатація устаткування систем водопостачання та водовідведення-Додаток № 1 до тарифної частини Територіальної угоди); X (міжрозрядний тарифний коефіцієнт по підгалузях житлового господарства)= 1,8 (фахівець VI розряду-Додаток № 2 до тарифної частини Територіальної угоди). Погодинна тарифна ставка [PERSON].= місячна тарифна ставка робітника І розряду / 167 днів. 167 днів- місячна норма годин середня (2004:12) Погодинна тарифна ставка ТЕРЛЕЦЬКОГО= мін. з/плата * 1,2 * 1,3 * 1,8 / 167. Період Нараховано Відпрацьовано Згідно умов ТУ Недоплачено. годин листопад 2012 року 2064,48(11,73 год.) 176 3139,34(17,83 год.) 1073,6 грудень 2012 року 211,14(11,73 год.) 18 343,08 (19,06 год.) 131,94 січень 2013 року 1878,4+93,92(11,74 год.) 160+8 3380,16(20,12 год.) 1407,84 лютий 2013 року 1972,32+93,92(11,74 год.) 168+8 3541,12(20,12 год.) 1474,88 березень 2013 року 1866,66(11,74 год.) 159 3199,08(20,12 год.) 1332,42 квітень 2013 року 2148,42+93,92(11,74 год.) 183+8 3842,92(20,12 год.) 1600,58 травень 2013 року 1772,74+187,84(11,74 год.) 151+16 3360,04(20,12 год.) 1399,46 червень 2013 року 1722,74 (11,4 год.) 151 3038,12(20,12 год.) 1315,38 липень 2013 року 2160,18(11,74 год.) 184 3702,08(20,12 год.) 1541,90 серпень 2013 року 2079,74+119,16(11,73 год.) 177,2+10,15 3769,48(20,12 год.) 1570,58 вересень 2013 року 1972,32(11,74 год.) 168 3380,16(20,12 год.) 1407,84 жовтень 2013 року 187,84(11,74 год.) 16 321,92(20,12 год.) 134,08 листопад 2013 року 1033,12(11,74 год.) 88 1770,56(20,12 год.) 737,44 грудень 2013 року 2054,5(11,74 год.) 175 3582,25(20,47год.) 1527,75 РАЗОМ:16 655,69 Стягнення середньомісячної заробітної плати позивача, яка становить 2115 грн. 50 коп., підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial