Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач у справі звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02 серпня 2014 року [PERSON] отримала від Позивача грошові кошти в сумі 12 500,00 дол. США та зобов'язалась їх повернути, сплачуючи кожного місяця грошові кошти в сумі 700,00 дол. США до 25 числа кожного місяця, про що зазначено в розписці під назвою «Договір позики», тобто грошові кошти в повній сумі [PERSON] повинна була повернути через 18 місяців - до 25.01.2016 року. 09 серпня 2016 року Позивачем було направлено електронне повідомлення на адресу Відповідача,проте, відповіді не отримав. Позивач зазначив, що заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 12500 дол. США, що підтверджується розпискою від 02.08.2014. Кінцевим терміном повернення грошових коштів відповідно до розписки є 01 вересня 2013 рок, станом на 16 серпня 2016 року грошові кошти не повернуто, а тому боржник повинен повернути кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики відповідача склала: -12 500 доларів США - сума боргу за договором позики, що за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 321 602,40 грн.; - 216 доларів США - сума 3% річних. Крім того позивач зазначив, що у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, позивач вважає за необхідне заявити позовну вимогу про часткове стягнення суми заборгованості в розмірі 2100,00 дол. США, що еквівалентно сумі в розмірі 53 111,43 грн. В судове засідання представник позивача з`явився, просив суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не подавав, як і пояснень чи заперечень на позовну заяву, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порялку ст. 224 ЦПК України. Предстаник позивача проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2014 року [PERSON] отримала від Позивача грошові кошти в сумі 12 500,00 дол. США та зобов'язалась їх повернути, сплачуючи кожного місяця грошові кошти в сумі 700,00 дол. США до 25 числа кожного місяця, про що зазначено в розписці під назвою «Договір позики» (а.с.9). Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов»язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов»язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно Закону України "Про гранічний розмір компенсації ввитрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допрмогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення із матеріалами справи в суді, що відповідно визначається у судовому рішенні. Склад та розмір судових витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, вхродить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку. Згідно ст. 120 КПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.Витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.Допомога захисника, залученого для здійснення захисту за призначенням у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, надасться за рахунок коштів Державного бюджету України І є безоплатною для підозрюваного, обвинуваченого. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.У статті 59 Конституції України гарантується: кожен мас право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. З приводу цієї норми Основного Закону держави є Рішення КСУ від 16 листопада 2000 р. № 13-рп/2000. Роз'яснення терміна "правова допомога" надане КСУ у п. 3.2 мотивувальної частини Рішення від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням І. В. Голованя щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Правова допомога захисника підозрюваному, обвинуваченому може бути безоплатною і платною. Надання першої із них регламентується ч. 1 ст. 59 Конституції України, ст. 49 КПК, ЗУ "Про безоплатну правову допомогу" від 2 червня 2011 р., постановою КМУ "Про затвердження Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі" від 11 січня 2012 р. № 8, постановою КМУ "Питання оплати послуг адвокатів, які надають вторинну правову допомогу особам, затриманим в адміністративному або кримінально-процесуальному порядку, а також у кримінальних справах" від 18 квітня 2012 р. № 305. Розмір оплати за годину адвоката з надання безоплатної правової допомоги становить 2,5 відсотка мінімальної заробітної плати, визначеної законом на час надання послуг адвокатом. Розмір оплати послуг адвоката з надання такої допомоги особі, затриманій у кримінально-процесуальному порядку, у неробочий час, вихідні та святкові дні обчислюється виходячи з подвійного розміру оплати за годину роботи адвоката. Оплата здійснюється протягом 10 банківських днів з дати підписання акта наданих послуг. Судом встановлено, що позивачем та представником позивача не надано суду Акту про виконані роботи згідно сплачених коштів у розмірі 12000,00 грн, за надання правової допомоги та не проведено розрахунок із яких послуг складався розрахунок та вартість таких послуг, а тому суд дійшов висновку, що позивач не довів належими та допустими доказами витратчені ним витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн., а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно Закону України "Про гранічний розміір компенсації ввитрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допрмогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення із матеріалами справи в суді, що відповідно визначається у судовому рішенні. Склад та розмір судових витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, вхродить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу , які передбачені Договором про надання правової допомоги від 04.03.2016 року ( а.с.155-159). Судом встановлено, що позивачем та представником позивача не надано суду належних та обгрунтованих доказів за вказаним Договором про надання юридичних послуг від 08.08.2016р (а.с.38-39) суми у розмірі 3000,00 грн., що підтвержджено квитанціями ( а.с.36-37) акту виконаних робіт, а тому в частині позовних вимог щодо стягнення витрат на праову допомогу у розмірі 1750,00 та 1250,00 задоволенню не підлягає, в решті витрати на правову допомогу, що підтверджені письмовими доказами ( а.с.35,40) підлягають стягненню з відповідача. Судові витрати підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України, що підтверджено платіжним дорученням. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved