Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб: відділу реєстрації управління юстиції Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та Хорольської державної нотаріальної контори Хорольського РУЮ Полтавської області про визнання недійсним правочину - договору дарування та визнання права власності на майно. В позовній заяві вказувалось, що [PERSON] з 27.08.2004 року мала у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказану квартиру позивачка купила за власні кошти 27.08.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Хорольською державною нотаріальною конторою 27.08.2004 року за реєстром № 1652, зареєстрованого комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 07.09.2004 року в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 3087. В позовній заяві вказувалося, що 14.12.2004 року [PERSON] та [PERSON] (яка на даний час носить прізвище [PERSON]), яка діяла за дорученням [PERSON], уклали договір дарування її квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якій вона на той час проживала і проживає на даний час. Позивачка вказувала, що цей договір дарування є таким, що укладений внаслідок помилки, оскільки укладаючи договір дарування, вона помилялася, помилково вважаючи, що укладає договір пожиттєвого утримання. Укладення договору було викликано тим, що на час укладення цього договору вона була непрацездатна за віком і за станом здоров"я потребувала догляду, фінансової підтримки та матеріальної допомоги. Позивачка також вказувала, що між нею та її сином [PERSON] була усна домовленість про те, що він в міру своїх можливостей буде надавати їй матеріальну та фінансову допомогу, а він після її смерті мав би розпорядитися її квартирою на свій розсуд. За таких умов вона підписала договір, текст якого вона не читала, оскільки постійно хворіє на гіпертонічну хворобу, має майже завжди високий тиск. На час підписання договору вона вважала, що в договорі передбачені права та обов'язки сторін, про які вони домовилися із сином, але виявилося, що договір має інший зміст і позбавляє її права власності на її однокімнатну квартиру. Позивачка вказувала, що про це вони з сином домовлялися усно, в основному в телефонному режимі, оскільки він у місті Хоролі не проживав останніх більше двадцяти років, а проживав у смт. Якимівка Запоріжської області в своєму жилому будинку, який купив для себе, там він працював, а тому він не мав наміру і можливості жити в її квартирі у місті Хоролі Полтавської області. Позивачка вказувала, що до укладення цього договору і після його укладення її син [PERSON] допомагав їй матеріально, надавав фінансову допомогу, особливо в ті пероди, коли вона хворіла, коли їй робили складну операцію, придбаваючи для неї дорогі ліки, оплачував консультації лікарів. Позивачка вказувала, що вона не мала жодного наміру за свого життя передавати будь-кому у власність свою однокімнатну квартиру, оскільки іншого житла вона не має. Це було і залишається її єдине житло. Про те, чи були наміри у її сина [PERSON] стати власником її однокімнатної квартири, вона не знає, оскільки він у місто Хорол не приїжджав для оформлення договору дарування йому її квартири, за його дорученням від його імені цей договір підписала [PERSON]. Позивачка вказувала, що вона весь час вважала, що квартира належить за життя їй, тому вона, навіть, не переоформляла документи на оплату газопостачання, комунальних послуг, електроенергії, тому що думала, що коли вона помре, тоді квартира перейде у власність сина, тоді він і переоформить всі документи на себе. Але на момент вчинення цього правочину вона помилялася. І про те, що вона помилялася, оформивши свою квартиру на сина [PERSON], вона дізналася аж після його смерті, а саме тоді, коли звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття його спадщини - жилого будинку, що у смт. Якимівка Запоріжської області, а приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запоріжської області Уколов С.А. 26.03.2015 року надіславши їй копію Витягу № 39871272 про реєстрацію в Спадковому реєстрі повідомив також, що за [PERSON] значиться квартира, в якій вона проживає, а також про це він їй повідомив і листом за № 443 від 13.08.2015 року. Позивачка вказувала, що про те, що її право власності на цю квартиру порушене, вона дізналася після 26.03.2015 року, а тому нею не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. В своїй позовній заяві позивачка також вказувала, помилка відносно обставин, щодо яких вона помилилася, як сторона правочину, має для неї істотне значення, оскільки після смерті її сина [PERSON] спадкоємцями першої черги по закону крім неї є його донька [PERSON] та його дружина [PERSON]. Крім того, з [PERSON] на день смерті сина вони проживали окремо, вона проживала у будинку по [ADDRESS], а син проживав у будинку по [ADDRESS]. На даний час такими, що прийняли спадщину після померлого її сина [PERSON], є [PERSON] , [PERSON] та позивачка [PERSON] Позивачка вказувала, що вона усно просила [PERSON] відмовитися на її користь від однокімнатної квартири у місті Хоролі, в якій вона проживає, а вона б, в свою чергу, відмовилася від своєї частини у спадковому майні - будинку по [ADDRESS], де проживав її син, але [PERSON] не бажає відмовития від однокімнатної квартири, в якій вона проживає, що є її єдиним житлом. Позивачка також вказувала, що вона дуже боїться на старості років опинитися без житла, оскільки їй 75 років, вона дуже хворіє на гіпертонічну та інші хвороби, два роки тому вона перенесла тяжку онкологічну операцію, а після раптової смерті сина вона ледви тримається на ногах, їй потрібен спокій, вона хоче дожити спокійно віку в своїй однокімнатній квартирі, яку вона за свої кошти купила, працюючи деякий час після виходу на пенсію. Позивачка вказувала, що своїми діями по вчиненню вищевказаного правочину під впливом помилки вона не заподіяла шкоди ні державі, ні іншим особам. Протягом всього часу з моменту підписання договору дарування вона продовжувала здійснювати свої права фактичного власника в повному обсязі (володіння, користування, та власне і розпорядження). Всі платежі по обслуговуванню квартири платила і платить особисто вона, договори про надання комунальних послуг та послуг з енергопостачальними, газопостачальними підприємствами, установами зв'язку, продовжують оформлятись на неї по даний час. Крім того, після оформлення договору дарування, не відбувалась фактична передача майна (квартири) від одного власника до другого, вона сама користувалася майном, продовжувала здійснювати свої права фактичного власника, а син, починаючи із 2004 року і до дня смерті [INFO] не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його сприйняття себе як власника майна. За таких обставин позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій позов та просила суд задовольнити його повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час і місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, а тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважаються таким, що повідомлені належним чином. Представники третіх осіб: відділу реєстрації управління юстиції Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та Хорольської державної нотаріальної контори Хорольського РУЮ Полтавської області в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду із письмовими заявами, в яких просили суд розглянути справу у їхню відсутність, вказуючи в своїх письмових заявах про те, що вони при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наданих у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивачки, відповідачки [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб: відділу реєстрації управління юстиції Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та Хорольської державної нотаріальної контори Хорольського РУЮ Полтавської області про визнання недійсним правочину - договору дарування та визнання права власності на майно підлягає до повного задоволення на підставі наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 27.08.2004 року мала у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS], яку вона придбала за власні кошти 27.08.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Хорольською державною нотаріальною конторою 27.08.2004 року за реєстром № 1652, зареєстрованого комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 07.09.2004 року в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 3087. 14.12.2004 року [PERSON] та [PERSON] (яка на даний час носить прізвище [PERSON]), яка діяла за дорученням [PERSON], уклали договір дарування її квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] вважає, що цей договір дарування є таким, що укладений внаслідок помилки, оскільки укладаючи договір дарування, вона помилялася, помилково вважаючи, що укладає договір пожиттєвого утримання. Укладення договору було викликано тим, що на час укладення цього договору вона була непрацездатна за віком і за станом здоров"я потребувала догляду, фінансової підтримки та матеріальної допомоги. В судовому засіданні також встановлено, що між позивачкою та її сином [PERSON] була усна домовленість про те, що він в міру своїх можливостей буде надавати їй матеріальну та фінансову допомогу, а він після її смерті мав би розпорядитися її квартирою на свій розсуд. За таких умов [PERSON] підписала договір, текст якого вона не читала, оскільки постійно хворіє на гіпертонічну хворобу, має майже завжди високий тиск, вона перенесла тяжку онкологічну операцію, що підтверджується ксерокопіями виписки з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 06.02.2014 року, медичної довідки (а.с.21-22). На час підписання договору [PERSON] вважала, що в договорі передбачені права та обов'язки сторін, про які вони домовилися із сином, але виявилося, що договір має інший зміст і позбавляє її права власності на її однокімнатну квартиру. Про права та обов"язки сторін позивачка зі своїм сином [PERSON] домовлялися усно, в основному в телефонному режимі, оскільки він у місті Хоролі не проживав останніх більше двадцяти років, а проживав у смт. Якимівка Запоріжської області в своєму жилому будинку, який купив для себе, там він працював, а тому він не мав наміру і можливості жити в її квартирі у місті Хоролі Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що до укладення цього договору і після його укладення син позивачки - [PERSON] допомагав своїй матері матеріально, надавав фінансову допомогу, особливо в ті пероди, коли вона хворіла, коли їй робили складну операцію, придбаваючи для неї дорогі ліки, оплачував консультації лікарів. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] не мала жодного наміру за свого життя передавати будь-кому у власність свою однокімнатну квартиру, оскільки іншого житла вона не має, це було і залишається її єдине житло. Позивачка весь час вважала, що квартира належить за життя їй, тому вона не переоформляла документи на оплату газопостачання, комунальних послуг, електроенергії, оскільки думала, що коли вона помре, тоді квартира перейде у власність сина, тоді він і переоформить всі документи на себе. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на момент вчинення правочину, а саме, укладення договору дарування квартири [ADDRESS], помилялася. Судом встановлено, [PERSON] про те, що вона помилялася, оформивши свою квартиру на сина [PERSON], дізналася аж після його смерті, а саме тоді, коли звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття його спадщини - жилого будинку, що у смт. Якимівка Запоріжської області. Приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запоріжської області Уколовим С.А. 26.03.2015 року було надіслано позивачці копію Витягу № 39871272 про реєстрацію в Спадковому реєстрі та повідомлено листом за № 443 від 13.08.2015 року про те, що за [PERSON] значиться квартира, в якій вона проживає. Таким чином, судом встановлено, що про порушене право власності на свою квартиру [PERSON] дізналася після 26.03.2015 року, а тому нею не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Судом встановлено, що помилка відносно обставин, щодо яких позивачка [PERSON] помилилася, як сторона правочину, має для неї істотне значення, оскільки після смерті її сина [PERSON] спадкоємцями першої черги по закону крім неї є його донька [PERSON] та його дружина [PERSON], яка на день смерті сина позивачки проживала окремо, а саме, вона проживала у будинку по [ADDRESS], а [PERSON] проживав у будинку по [ADDRESS]. На даний час такими, що прийняли спадщину після померлого сина позивачки - [PERSON], є [PERSON], [PERSON] та позивачка [PERSON] З пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що вона усно просила [PERSON] відмовитися на її користь від однокімнатної квартири у місті Хоролі, в якій вона проживає, а вона б, в свою чергу, відмовилася від своєї частини у спадковому майні - будинку по [ADDRESS], де проживав її син, але [PERSON] не бажає відмовития від однокімнатної квартири, в якій вона проживає, що є її єдиним житлом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] своїми діями по вчиненню вищевказаного правочину під впливом помилки не заподіяла шкоди ні державі, ні іншим особам. Протягом всього часу з моменту підписання договору дарування вона продовжувала здійснювати свої права фактичного власника в повному обсязі (володіння, користування, та власне і розпорядження). Всі платежі по обслуговуванню квартири платила і платить особисто вона, договори про надання комунальних послуг та послуг з енергопостачальними, газопостачальними підприємствами, установами зв'язку, продовжують оформлятись на неї по даний час, що підтверджується ксерокопіями розрахункових книжок за спожиту електричну енергію, по оплаті за комунальні послуги та за користування природним газом (а.с. 11-18). Крім того, судом встановлено, що після оформлення договору дарування, не відбувалась фактична передача майна (квартири) від одного власника до другого, позивачка [PERSON] сама користувалася майном, продовжувала здійснювати свої права фактичного власника, а син позивачки [PERSON], починаючи із 2004 року і до дня смерті [INFO] не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його сприйняття себе як власника майна, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 червня 2014 року у справі №6-69цс14, яка полягає в тому, що відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ст. 229 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. В даному випадку істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб: відділу реєстрації управління юстиції Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та Хорольської державної нотаріальної контори Хорольського РУЮ Полтавської області про визнання недійсним правочину - договору дарування та визнання права власності на майно є обгрунтованим та таким, що підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved