Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

14 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області, в якій просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти на його утримання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] відносно якого не виявляє належної батьківської уваги, не підтримує його матеріально та постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити в повному обсязі. Прокурор позов підтримала, просила його задовольнити, з урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала вимоги позивача, суду пояснила, що Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини. Вказала, що відповідач вихованням дитини не займається, продовжує зловживати спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та не виявляє бажання забрати дитину на виховання в родину. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій щодо задоволення позовних вимог не заперечувала та просила справу розглянути за її відсутності. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження від 07 липня 2008 року виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.58). Відомості про батька малолітнього [PERSON], у відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 16 березня 2013 року №00011901815, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області зазначені у відповідності до частини 1 статті 135 СК України, тобто зі слів матері (а.с.59). У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 червня 2013 року, яке набрало законної сили 18 червня 2013 року, у [PERSON] відібраний її син [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав (а.с.19- 20). Згідно розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 01 жовтня 2013 року №339-р над малолітнім [PERSON] встановлено опіку опікуном якого призначено [PERSON], [INFO] (а.с.62). Малолітній [PERSON] відвідує Первомайській дошкільний навчальний заклад ясла-садок "Золотий ключик", мати малолітнього з моменту відвідування дитячого садку не приходить, дитиною не цікавиться (а.с.60). У відповідності до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 травня 2014 року, 27 червня 2014 року, 26 вересня 2014 року та 18 листопада 2014 року відповідач проживає в [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю, яка є пенсіонеркою, не працює, зловживає алкогольними напоями, квартира потребує капітального ремонту, приміщення не провітрюється, вікна забиті плівкою, в квартирі жахливий сморід, ванна кімната брудна, на балконі сміттєзвалище, в житловій кімнаті від сирості обвалилася стеля, в великій житловій кімнаті на саморобній плитці готують їсти, спальню зробили на кухні, постільна білизна на диванах відсутня, вкриваються пальтами, замок в дверях квартири вирізаний (а.с.17,54,55,56). Згідно характеристики Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 13 серпня 2014 року №876/04-04 відповідач [PERSON], не працює, існує на випадкові заробітки, є матір'ю одиначкою, разом зі своєю матір'ю вживають спиртні напої, в квартирі безлад (а.с.6). Рішенням виконкому Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 11 липня 2014 року №19 порушено питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] (а.с.16). На підставі висновку Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 21 липня 2014 року №3012/01-29/27-14 відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своєї дитини, а тому підлягає позбавленню батьківських прав в судовому порядку, що відповідає інтересам дитини (а.с.4- 5). Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своє дитини та ухиляється від обов'язку по її вихованню. Крім цього, відповідачем [PERSON] з часу відібрання у неї дитини на підставі рішення суду, взагалі не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню нею своєї дитини. Згідно частини 6 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. У відповідності до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейський суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Савіни проти України", яке 18 березня 2009 року набуло статусу остаточного, вказав, в тому числі, на необхідності з'ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. На думку суду, відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно її малолітньої дитини та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав, в даному випадку є необхідним та відповідає інтересам малолітнього, оскільки повернення дитини під опіку відповідача може мати негативні наслідки для фізичного та психоемоційного розвитку малолітнього. У відповідності до частини 2 пункту 2 статті 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Особа, позбавлена батьківських прав, згідно статті 166 СК України не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховував обставини, передбачені статтею 182 СК України. Разом з тим, суд не може погодитись з позицією представника позивача про стягнення аліментів на утримання дитини на користь невизначеної особи. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває під опікою [PERSON] та проживає у неї (а.с.8, 62). Розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 01 жовтня 2013 року №339-р "Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON]" має невизначений час дії. Отже, стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] повинно відбуватись саме на користь опікуна, тобто [PERSON]. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави понесені судові витрати. Ухвалюючи рішення суд враховує повне визнання відповідачем пред'явленого позову і вважає за можливе роз'яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права матері, позбавленої батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial