Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

17.10.2017 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позові позивач посилалася на те, що відповідач [PERSON] є її донькою, [INFO] року донька народила сина [PERSON], коли онуку виповнилося 2 місяці донька з сином переїхала жити до неї, однак вдома не жила, а постійно відлучалася і була частіше відсутня за місцем проживання, як потім їй стало відомо, її донька 18.07.2014 року вийшла заміж за раніше неодноразово засудженого чоловіка, коли онуку виповнилося 7 років, її донька залишила їх сім'ю і з 02.05.2016 року не займається вихованням та утриманням свого сина, онук знаходиться на утриманні її та її чоловіка, вони відвели онука до школи, займаються його вихованням, батько дитини відвідав сина тричі, посилаючись на ст.ст. 164, 165, 180-184, 191 СК України прохала позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що відповідач [PERSON] є її донькою, [INFO] року донька народила сина [PERSON], коли онуку виповнилося 2 місяці донька з сином переїхала жити до неї, однак вдома не жила, а постійно відлучалася і була частіше відсутня за місцем проживання, як потім їй стало відомо, її донька 18.07.2014 року вийшла заміж за раніше неодноразово засудженого чоловіка, коли онуку виповнилося 7 років, її донька залишила їх сім'ю і з 02.05.2016 року не займається вихованням та утриманням свого сина, онук знаходиться на утриманні її та її чоловіка, вони відвели онука до школи, займаються його вихованням, батько дитини відвідав сина тричі, де мешкає її донька їй не відомо, не відомо чи працює остання, відомо, що остання земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів не має, має кредити, стан її здоров`я задовільний, її онук малолітній [PERSON], [INFO], земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів, доходів не має, стан його здоров`я задовільний, посилаючись на ст.ст. 164, 165, 180-184, 191 СК України прохала позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що обставини, на які посилається позивач в позові як на підстави, передбачені законом, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, прохає позов задовольнити як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими судом обставинами при перевірці наданих суду доказів. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснивши, що він мешкав з [PERSON] 2 місяці до народження сина, а потім мешкали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] в період з 15.07.2010 року по 15.10.2010 року, а також з 01.02.2012 року по 15.07.2012 року, сплачує аліменти періодично, так як не працював, сина бачив за цей період тричі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, точне місце проживання матері дитини [PERSON] йому невідоме. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що органом опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області після обстеження умов проживання дитини складено висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, так як останні ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач є кандидатом на усиновлення. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є відповідачі у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану 17.11.2009 року (а.с.17). З січня 2010 року відповідач [PERSON] та її син проживали у сім'ї позивача та її чоловіка за адресою: [ADDRESS], що підтверджується поясненнями позивача та відповідача [PERSON] У період з 15.07.2010 року по 15.10.2010 року, а також з 01.02.2012 року по 15.07.2012 року відповідачі мешкали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується поясненнями позивача та відповідача [PERSON] У період проживання в сім'ї позивача відповідач [PERSON] залишала сина на піклування позивача і була місяцями відсутня за місцем проживання. 18.07.2014 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб, після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище "[PERSON]", що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.14). З 02.05.2016 року відповідач [PERSON] не проживає з сином, з ним не бачиться, не цікавиться його життя та здоров'ям, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідач [PERSON] ухиляється від виховання свого сина, не цікавиться його життям і здоров'ям, тричі спілкувався з ним. 23.11.2017 року до суду звернулася Гуляйпільська районна державна адміністрація Запорізької області з висновком, в якому вважають за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. У Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-304/10, виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.18). 23.03.2017 року постановою старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Столяренко А.В. арештоване все рухоме майно відповідача, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.19). Відповідач [PERSON] не працює, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів не має, має кредити, стан її здоров'я задовільний. Малолітній [PERSON], [INFO], земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів, доходів не має, стан його здоров`я задовільний. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що до суду звернулася бабуся дитини як особа, в сім'ї якої проживає дитина в інтересах малолітнього онука [PERSON], [INFO], відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав батьків малолітньої дитини, з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також з вимогою про стягнення аліментів зі своє доньки, матері дитини, так як остання ухиляється від обов'язку, передбаченого ст.180 СК України. Суд доходить висновку, що факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON], [INFO], знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується поясненнями позивача та поясненнями відповідача [PERSON], письмовими доказами: висновком, актом обстеження умов проживання малолітнього. Так як судом задоволено позов про позбавлення батьківських прав, то відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому суд керується наступним. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ч.2 ст.51 Конституції України та Главою 15 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким ч.2 ст.182 СК України викладена в такій редакції "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Крім того, статтю 183 СК України доповнено частиною 5 в наступній редакції "Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину". Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] як мати [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання обов'язку утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, передбаченого ст.180 СК України, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у частці від доходу матері. Визначаючи частку від доходу матері, яка підлягає стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, задовільний стан здоров`я відповідача та її сина, відсутність аліментних обов`язків у відповідача перед іншими особами, і вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як рішення прийнято у справі про стягнення аліментів, то суд відповідно до ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Суд відповідно до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, вирішуючи питання як розділити між сторонами судові витрати, керується наступним. Відповідно до п.п.3 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.11.2011 року №3674-VI позивач був звільнений від сплати судового збору як позивач у справі про стягнення аліментів на суму 640 грн., ставка якого визначається відповідно до п.2 підпункту 1 абзацу 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.11.2011 року №3674-VI як за подання позову фізичною особою у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тоді як прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" становить 1600 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 640 грн., то судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved