Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 19 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]". Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 січня 2012 року. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON] - [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, протягом останніх декількох років сторони проживають окремо, шлюбні відносини між між ними фактично призупинились з березня 2016 року. Між подружжям відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім'ї. Шлюб між сторонами носить формальний характер, тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. Позивач примиритися з відповідачем не бажає і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище "[PERSON]" на дошлюбне "[PERSON]", просила стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просив судові витрати розподілити згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]". Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 січня 2012 року (а.с. 4). Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON] - [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась остаточно, оскільки в подружжя різні характери та погляди на життя, немає спільних інтересів. Сторони подружні відносини не підтримують з березня 2016 року, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд дійшов висновку про те, що шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про зміну після розірвання шлюбу прізвища з "[PERSON]" на "[PERSON]". Згідно з ч. 1ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп. на користь позивача та повернути [PERSON] з державного бюджету 352 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved