Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду), в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1975 року по 1992 рік працював у шкідливих умовах праці на шахті «ім. Кірова» Рудоуправління імені Кірова Виробничого обєднання «Кривбасруда». Підприємство ліквідовано 20.09.2011 року без правонаступника, згідно наказу Міністерства промислової політики України № 239 від 21.12.2001 року. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.06.1995 року позивачу встановлено професійне захворювання. При обстеженні у ЛТЄК позивачу було встановлено 35% втрати професійної працездатності з 28.06.1995 року. Починаючи з 28.06.1995 року по березень 2001 року Підприємство у добровільному порядку виплачувало щомісячно грошові суми відшкодування втраченого заробітку у відповідності до ступеня втрати професійної працездатності. У подальшому Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі виплачувало [PERSON] грошові суми відшкодування втраченого заробітку у вигляді щомісячних страхових виплат. У 2006 році позивач звернувся до суду з позовом до Фонду про перерахунок страхових виплат, на підставі того, що Підприємство невірно застосувало коефіцієнти підвищення тарифних ставок та окладів при перерахунку щомісячних сум у період з 01.12.1995 року, з 01.01.1998 року, та з 01.07.2000 року. Рішенням суду від 26.01.2006 року суд задовольнив позовні вимоги, і Фонд зробив перерахунок розміру страхових виплат. Лише у березні 2006 року позивач дізнався, що, якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою повязане це ушкодження здоровя, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи. Таким чином, з 01 березня 2013 року по теперішній час, замість неправильної суми 1583,52 грн., Фонд повинен виплачувати позивачу страхову виплату у розмірі : 6824,65 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягувати з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі на користь [PERSON] щомісяця, починаючи з 01.03.2013 року страхові виплати у сумі 6824,65 гривень до зміни обставин, що тягнуть перерахунок розміру страхових виплат, або їх припинення згідно діючому законодавству України. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позові, просили їх задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Однак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, в ході судового розгляду надала заперечення проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Тому справа розглядається на підставі наданих до суду матеріалів. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до акту № б/н розслідування хронічного професійного захворювання від 30.06.1995р., причиною професійного захворювання є довготривала робота в шкідливих умовахмств (а.с.20-21). Відповідно до витягу із акту огляду у ЛТЕК від 28.06.1995 року, [PERSON] встановлено 35% втрати професійної працездатності первинно, з переоглядом 01.06.1996 року (а.с. 22). Як вбачається з виписки із акту огляду у ЛТЕК від 06.06.1996 року [PERSON] підтверджено 35% втрати професійної працездатності, з переоглядом 01.06.1998 року, 08.06.1998 року підтверджено 35% втрати професійної працездатності, з переоглядом 01.06.2000 року, також 20.06.2000 року підтверджено 35% втрати професійної працездатності з переоглядом 01.06.2002 року (а.с.23-25). Згідно з виписки з акту освідування МСЕК від 21.03.2005 року серії ДНА-02 № 03533, позивачу встановлена втрата професійної працездатності 35% та третя група інвалідності безстроково (а.с.26). В Постанові Фонду від 22.07.2002 року про продовження раніше призначеної страхової виплати [PERSON] зазначено, що документи передані особовою справою потерпілого № 39 по Акту приймання передачі № 1540 від 22 07.2002 року. Відповідно до «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодження здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1994 року № 472 та «Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 03 липня 1984 року № 690, а також висновку МСЕК від 20.06.2000 року № 193081 при стійкій втраті професійної працездатності 35% з повторним оглядом 01.06.2002 року на 22.07.2002 року сплачує [PERSON] 98,29 грн. (а.с.27). Постановою № 8998 від 30 березня 2005 року [PERSON] продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 117,26 грн. (а.с.28). Постановами № 1874Р від 10.06.2006 року та № 1874Р1 від 10.07.2006 року [PERSON] призначено одноразову допомогу у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва (а.с. 30-31). Судом встановлено, що постановами № 153961 від 01.03.2006 року, № 181461 від 20.03.2007 року, № 1874Р1 від 10.07.2006 року, № 181461 від 20.03.2007 року, № 0407/13705/09696/0002 від 07.04.2008 року, № 0407/11328/11328/11 від 30.03.2009 року, № 0407/11328/11328/14 від 14.04.2010 року, № 0407/11328/11328/35 від 17.05.2011 року, № 0407/11328/11328/48 від 27.03.2012 року, № 0407/11328/11328/50 від 18.04.2012 року, № 0407/11328/11328/53 від 28.09.2012 року, № 0407/11328/11328/54 від 29.03.2013 року призначено потерпілому [PERSON] перераховані щомісячні грошові суми (а.с. 29, 32-40). Відповідно до довідки про доходи, виданої [PERSON] 08.12.2014 року № 04/5725, він отримує страхові виплати у Відділенні Фонду з квітня 2001 року по листопад 2014 року (а.с.41-42). Як вбачається з довідки про доходи від 17.05.2016 року № 04/1732, [PERSON] з квітня 2014 року по квітень 2016 року отримував страхові виплати у Відділенні Фонду відповідно до перерахунку. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку), визначає Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999р. №1105- ХIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме в редакції Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,далі Закон № 1105-XIV). Згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-XIV ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Відповідно до частини десятої статті 34 Закону № 1105-XIV середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі Порядок). Пунктом 14 Порядку визначено механізм обчислення середньоденної заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески, на кількість календарних днів за розрахунковий період. Абзацом девятим цього пункту передбачено, що у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44). Згідно з пунктами 22, 25 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід) видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату (дохід). Довідка про середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат складається за формою згідно з додатками 2 - 6. Пунктом 26 Порядку передбачено, що робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування мають право перевіряти обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату на підприємствах, в установах чи організаціях або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою даних ДПА. У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Закону України № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Статтею 40 Закону України № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв'язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров'я. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування\~від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Позивач просив зобов'язати Відділення Фонду здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01 березня 2013 року. Відповідно до ст. 29 Закону України № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)\~\~перерахування сум щомісячних страхових\~\~виплат\~\~і\~\~витрат\~\~на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого;\~\~3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному\~\~законодавством.\~\~ Перерахування\~\~сум\~\~щомісячних\~\~страхових\~\~виплат провадиться також\~\~у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної\~\~плати\~\~у\~\~галузях\~\~національної\~\~економіки\~\~за\~\~даними центрального\~\~ органу\~\~ виконавчої\~\~влади,\~\~з питань статистики. Таке перерахування провадиться з\~\~01 березня\~\~ наступного року. При\~\~цьому\~\~визначена\~\~раніше\~\~сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Верховним Судом України у п. 23 постанови Пленуму від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справи за позовами про відшкодування шкоди»\~\~роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо перерахування розміру страхових виплат\~\~судам\~\~необхідно мати на увазі, що воно провадиться лише з підстав\~\~і\~\~в\~\~порядку,\~\~передбачених\~\~ст.\~\~29\~\~вищезазначеного Закону. Суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування\~\~сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну й соціальну\~\~допомогу\~\~з\~\~інших\~\~підстав,\~\~зазначених\~\~позивачем. У відповідності до п. 1-1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27 березня 1992 року спори, що виникають з приводу заборгованості, повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27 березня 1992 року за вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Судом встановлено, що Позивач отримував виплати у зв"язку з професійним захворюванням відповідно до «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодження здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1994 року № 472 та «Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 03 липня 1984 року № 690. Також встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 26 січня 2006року у справі № 2п-1100 2006р. задоволено позов [PERSON], сятгнуто з Відділення Фонду заборгованість зі страхових платежів з підстав введення у дію коефіцієньів збільшення тарифних ставок. З матеріалів справи встановлено, що ДП "Рудоуправління ім. Кірова Виробничого об"єднання "Кривбасруда" ліквідовано без правонаступників. Відповідно до абз.2п12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266 ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, коли на час звернення за страховою виплатою у потерпілого відсутня довідка\~\~ про його заробітну плату у звязку з ліквідацією підприємства, установи чи організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої місячної тарифної ставки ( посадового окладу) за відповідною місячною тарифною ставкою ( посадовим окладом) аналогічної професії (посади), але не менш як розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом України на день виплати.\~\~ Втрата працездатності у позивача мала місце у 1995 році. До передачі справи до Відділення Фонду (до 22 липня 2002 року), Позивач не оскаржував розмір заробітної плати, на підставі якої були призначені відповідні виплати. Також суд звертає увагу, що вимогами ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачені строки звернення до суду за захистом своїх трудових прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що працівник у разі порушення законодавства про\~оплату праці\~має право звернутись до суду безобмеження будь-яким строком. Однак, ця вимога закону введена в дію згідно Закону\~№ 26 20-Ш\~від 11.07.2001р. і зворотної сили не має. До 11 липня 2001 року Позивач не оскаржував в порядку ст. 233 КЗпП України до суду розмір заробітної плати, з якого проведено нарахування частки, що підлягає компенсації за втрату працездатності згідно встановленого висновком МСЕК відсотку втрати працездатності. Як вбачається з матеріалів справи, Фонд 22 липня 2002 року за Актом приймання передачі № 1540 отримав особову справу потерпілого [PERSON] за № 39 (а.с. 27), своєчасно визначив суму страхового відшкодування (з урахуванням переданих роботодавцем документів), регулярно перераховував розмір страхових виплат з підстав, визначених ст. 29 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та сплачував ці суми позивачу [PERSON] Враховуючи, вищевикладене суд вважає, що узадоволенні позову до відповідача Відділення ВД ФССНВВ слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати у розмірі 243,60 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed