Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просять: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , 1940 р.н., який помер [INFO] та [PERSON] , 1917 р.н., яка померла [INFO] , як сином та матір`ю; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.06.1989 право власності на половину житлового господарства по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була бабка позивачки ( по батьковій лінії) [PERSON] . Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 9693 від 26.04.2021 доводиться, що за архівними даними ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] було зареєстровано як спільна часткова власність по 1/2 за [PERSON] . як головою колгоспного двору, та за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] . Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. Довідкою Чортовецького старостинського округу № 470 від 23.06.2021 доводиться, що на час смерті [PERSON] разом з нею з числа спадкоємців першої черги за законом проживав її син [PERSON] , який здійснював поховання своєї мами та вступив в управління її спадковим майном. Отже, [PERSON] прийняв спадщину відповідно до приписів ст.549 ЦК України (1963), однак свідоцтво про право на спадщину не оформив. [PERSON] (тато позивачки) помер [INFO] . Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Згідно довідки Чортовецького старостинського округу № 487 від 05.07.2021 на час смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] та позивачка з сім`єю. Вони фактично прийняли спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину не оформили у зв`язку з тим, що спадкодавцем було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на спадкове майно. 12.12.2017 [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила позивачці житловий будинок з господарськими спорудами та земельними ділянками в [ADDRESS] земельні паї та грошові заощадження. [INFO] [PERSON] померла. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася в Городенківську ДНК. Однак, нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на половину господарства у спадкодавця та реєстрацію його як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Станом на 15.04.1991 у половині житлового господарства [PERSON] вона проживала сама, а в половині [PERSON] проживали : голова сім`ї [PERSON] , дружина [PERSON] , позивачка та її брати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не зверталися з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Позивачка своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на майно та реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Оскільки спадкування батьком позивачки [PERSON] половини житлового господарства, належного його матері [PERSON] , відбувалося за законом, доведенню підлягає факт родинних відносин між ними. Проте, свідоцтво про народження батька позивачки [PERSON] відсутнє. Встановлення факту родинних відносин між батьком позивачки та її бабусею має для неї юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Від встановлення цього юридичного факту залежить реалізації спадкових прав позивачки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, оскільки обидвоє осіб давно померли, а архівні документи, які посвідчили б цей факт, не збереглися. 11.11.2021, через канцелярію суду, позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме бажає уточнити позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення та просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , 1940 р.н., який помер [INFO] та [PERSON] , 1919 р.н., яка померла [INFO] , як сином та матір`ю; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . В судовому засіданні 13.12.2021 позивачка та її представник - адвокат Ігнатюк Л.В. уточнені позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. Представник позивачки [PERSON] зазначила, що в позовній вимозі про встановлення факту родинних відноси помилково зазначено рік народження померлої [PERSON] 1917 р.н., а має бути 1919 р.н. В судове засідання 17.12.2021 позивачка та представник позивачки [PERSON] не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивачки - адвоката Ігнатюк Л.В. поступила заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.12.2021 не заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Ствердив, що він є сином [PERSON] , рідним братом позивачки. Їхній тато [PERSON] є сином [PERSON] . В судове засідання 17.12.2021 відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду від відповідачів поступили заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. на частку у спадковому майні матері [PERSON] та батька [PERSON] не претендують, до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини не зверталися. На частку у колгоспному дворі теж не претендують, не зверталися за її виділом та не бажають займатися оформленням прав на неї. Житлове господарство належало їхній бабусі та батькам, вони не приймали участі у їх створенні та не мають матеріальних претензій на нього. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.01.1976 року Чортовецькою с.Радою Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 23 травня 1995 року з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Батьки позивачки, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 березня 1960 року у виконавчому комітеті Чортовецької сільсьої ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00028966700 від 18.12.2020. Проте, відповідно до відповіді Державного архіву Івано-Франківської області № П-39(Ц)/06-06 від 20.05.2021 надати архівну довідку про народження [PERSON] , 1940 р.н., уродж. с. Чортовець Городенківського району немає можливості, оскільки метрична книга реєстрації народжень церкви с. Чортовець зберігається у Державному архіві області по 1938 рік, а книга реєстрації актів цивільного стану про народження по Городенківському району (с. Чортовець) за 1940 рік на зберігання не надходила. Із копі по господарської книги с. Чортовець за 1967-1969 рр вбачається, що членами голови сім`ї [PERSON] , [INFO] , є: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , та внука [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні 13.12.2021 свідок [PERSON] ствердила, що вона є сусідкою позивачки. Позивачку та відповідачів знає добре, вони виросли на її очах. Підтвердила, що [PERSON] є сином [PERSON] . Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту, що померла [PERSON] є мамою [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38 від 02.08.1996, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.08.1996 Чортовецькою сільською радою Городенківського району. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 29.06.1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14.06.1989, слідує, що в половині житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належать на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З довідки № 488, виданої 05.07.2021 Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради вбачається, що 06.12.1976 Указом Президії ВР Ураїнської РСР за № 1514-ІХ село Чортовець переіменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 постановою Президії ВР України за № 3278-ХІІ село Назаренкове переіменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренівської сільської ради на Чортовецьку сільську раду. Назва [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На час смерті ( [INFO] ) [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] та разом із нею були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 485 виданою 05.07.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради . З повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 1001/01-16 від 01.09.2021 слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66227443 від 01.09.2021 спадкова справа на [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена. Із довідки № 470 виданої 23.06.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що [PERSON] , [INFO] , здійснював похорон свої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та справляв поминки за власний кошт, а після смерті матері вступив в управління спадковим майном та здійснював страхові платежі. Отже, [PERSON] , син спадкодавця, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , однак юридично правовстановлюючі документи не оформив. [PERSON] помер [INFO] у віці 64 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Чортовецькою сільською радою. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9693 від 26.04.2021 доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ під реєстровим № 147 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 за [PERSON] (гол. колг.двору) та [PERSON] (гол.колг.двору) на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 29.06.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989р. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батькиСпадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 487 виданої 05.07.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] на час смерті ( [INFO] ) був зареєстрований в [ADDRESS] та разом з ним за даною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . Повідомленням державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 1002/01-16 від 01.09.2021 слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66227495 від 01.09.2021 спадкова справа на [PERSON] , який помер [INFO] не заведена. З наведеного слідує, що [PERSON] , дружина померлого, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги, однак юридично правовстановлюючі документи не оформила. За заповітом від 12.12.2017, посвідченим секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , на випадок своєї смерті житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками, що належать до нього за адресою: [ADDRESS] , грошові заощадження, земельні ділянки (паї) за державними актами на її ім`я заповіла [PERSON] , 1975 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 223. [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 36, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15.10.2020 виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Довідкою № 486 виданою 05.07.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради підтверджується, що [PERSON] на час смерті ( [INFO] ) була зареєстрована по [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] . [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , та онук [PERSON] , [INFO] . З копії спадкової справи № 440/2020, яка надана суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою слідує, що позивачка [PERSON] 18 грудня 2020 року подала до Городенківської РДНК заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті мами [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62961618 виданий 18.12.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою свідчить про те, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 66969876, номер у нотаріуса 440/2020. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 677/02-31 від 30.06.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] частка якого належала [PERSON] . Спадкоємцем якої був її син [PERSON] , що помер [INFO] , якому належала 1/2 частка вищевказаного житлового будинку, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав із-за відсутності оригінала правовстановлюючого документа. Крім того, вищевказане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 належить відповідна частка житлового будинку. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268678868 формованого 02.08.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1968р., інші господарські будівлі збудовані в 1987 році. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] складеного ЕТВО "Придністров`я" на підстав ідоговору № 405 від 03.08.2021 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на дату оцінки - 04.08.2021, - становить 195 600 грн. Житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 489, виданою 05.07.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 року в господарстві, яке відносилось до колгоспного двору, по [ADDRESS] були зареєстровані голова двору [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками № 331, виданими 22.04.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] були власниками по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онук [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , отже він вважається таким, що прийняв спадщину на належне їй майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 29.06.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989р. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в 1/2 частині житловому будинку [ADDRESS] , головою колгоспного двору якого був [PERSON] , проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/12 частці (1/2:6/1). Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва на житлового будинку стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перешкодою в прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , є відсутності оригінала правовстановлюючого документа та реєстрація спадкового житлового будинку, як колгоспного двору. З наведеного слідує, що уточнені позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на 3/4 частки ( 1/12 яка належала батькові позивачки після смерті якого успадкувала дружина, яка теж була членом колгоспного двору та мала 1/12, тобто 2/12 або 1/6 та 1/12 частку, яка належить позивачці як члену колгоспного двору, що в загальному виходить 3/12 або 1/4 + 1/2 (або 6/12+3/12=9/12) частки, яку тато позивачки успадкував після смерті своєї матері [PERSON] ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивач приймає спадщину за заповітом [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, у поданій відповідачами заяві про те, що вони на частку в колгоспному дворі не претендують та не зверталися за її виділом суд не розцінює, як відмову від належної їм частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial