Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, належний на праві особистої власності [PERSON], яка померла [INFO] року, загальною площею 60,2 кв. м., житловою площею 36,5 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", веранду під літ. "а", ганок під літ. "а1", літню кухню, сарай під літ. "Б", підвал під літ. "Б/під", прибудову під літ. "БІ", сарай під літ. "В", гараж під літ. "Г", туалет під літ. "Т", огорожу "1-3", який розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує, тим що 02 червня 2005 року він з сім'єю, з усного дозволу власника житлового будинку [PERSON], який розташований в [ADDRESS], з метою проживання вселилися у вказаний будинок. Даний житловий будинок власник [PERSON] мала намір йому продати, про що свідчить дана йому [PERSON] розписка про отримання 15 000 гривень за належний їй житловий будинок та довіреність від 06 червня 2005 року, якою вона уповноважила [PERSON] продати йому вказаний будинок. Через скрутний матеріальний стан він не міг нотаріального оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, в червні 2008 року закінчилася довіренсть [PERSON], а [INFO] року власник будинку [PERSON] померла через невиліковну хворобу, та договір купівлі-продажу будинку так і не був оформлений. Разом з тим, з часу вселення до вказаного будинку разом зі сім'єю він постійно проживає у вказаному будинку, тобто на протязі більше 13 років. Позивач вважає, що з червня 2005 року він добросовісно заволодів і продовжує відкрито безперервно володіти житловим будинком. За час проживання в житловому будинку він проводив його поточні ремонти, користувався присадибною ділянкою, сплачував за користування нею земельний податок, на його ім'я відкрито особовий рахунок для сплати за спожиту електроенергію. Враховуюч, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно, більше 10 років ним володіти, позивач вважає, що за рішенням суду право набути право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, та про визнання позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог, викладених в позовній заяві, не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог, викладених в позовній заяві, не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], на підстві свідоцтва про право наспадщину за законом від 26 квітня 2005 року, виданого державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори. 06 червня 2005 року секретарем Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області було посвідчено довіреність [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] продати [PERSON] належний їй житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до розписки від 06 червня 2005 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 15 000 гривень за проданий йому, належний їй житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Довідкою виконавчого комітету Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 193 від 22 лютого 2018 року підтверджується, що [PERSON], 1975 року разом з сім'єю з січня 2006 рок проживає в будинку за адресою : [ADDRESS], користується присадибною ділянкою, площею 0,15 га, за яку платить змельний податок. З детальної довідки споживача вбчається, що [PERSON] є власником особового рахунку № [NUMBER] для сплати за спожиту електроенергію в житловому будинку в [ADDRESS], та з серпня 2006 року постійно здійснює розрахунки за електроенергію. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.8), копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.10), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2005 року (а.с.11) довіреністю на ім'я [PERSON] (а.с.12), розпискою про отримання [PERSON] коштів (а.с.13), довідкою виконавчого комітету Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 193 від 22 лютого 2018 року (а.с.14), детальною довідкою споживача [PERSON] станом на 13 березня 2018 року (а.с.15-20), довідкою незалежного оцінювача про ринкову вартість житлового будинку (а.с.22), копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.24-35). Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю не нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. В ч. 5 ст. 55 Конституції України вказано,що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховував, зокрема, таке: володіння є добросовісним, так як особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати, про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в и володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред 'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючії положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйиості речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє будинком, який розташований в [ADDRESS], доглядає за ним, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, оплачує комунальні послуги, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, беручи до уваги, що попередній власник будинку [PERSON] померла, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав, її правонаступники не бажають визнавати будинок своїм, у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved