Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Ворота» звернулося до суду з позовом, та просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 11-004 від 20.01.2011 року, а саме нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 75,8 кв.м., з житловою площею 41,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності за ПАТ "[PERSON] Ворота". Ухвалою Червоноаводського районного суду м.Харкова від 29.03.2017 року заяви представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «[PERSON] Ворота» [PERSON] та представника ТОВ «ФК «Експрес-Фінанс», про залучення правонаступника позивача, задоволено. Так, первинного позивача замінено правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Експрес-Фінанс» у зв'язку із відступленням АТ «[PERSON] Ворота» прав вимоги до ТОВ «Квадро-К» за договором №4 від 20.01.2011 на кредитну лінію (невідновлювальну), з урахуванням всіх змін до нього, та відступленням прав вимоги до [PERSON] за Іпотечним договором №11-005 від 20.01.2011 року, з урахуванням всіх змін до нього, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 98, укладеним між ПАТ «[PERSON] Ворота» як первісним іпотекодержателем та іпотекодавцем [PERSON] у забезпечення виконання всіх вимог позивача кредитора до відповідача-боржника за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Експрес-Фінанс», відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях щодо яких виник спір. Відступлення прав вимоги за іпотечним договором №11-005 від 20.01.2011 оформлено договором від 19.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1588. Позивачем було уточнено позовні вимоги, та в остаточній редакції позивач просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова-компанія «ЕКСПРЕС-ФІНАНС» за кредитним договором від 20.01.2011 року № 4 на кредитну лінію (невідновлювальну), зі всіма змінами до нього, у сумі 18 812 964,57 грн., звернути стягнення шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки № 11-005 від 20.01.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 97, предметом якого є нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 75,8 кв.м., з житловою площею 41,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], за ТОВ «Фінансова компанія «ЕКСПРЕС-ФІНАНС». Надати дозвіл ТОВ «Фінансова компанія «ЕКСПРЕС-ФІНАНС» на реєстрацію права власності у встановленому Законом порядку зареєструвати право власності за ТОВ «Фінансова компанія «ЕКСПРЕС-ФІНАНС» на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 75,8 кв.м., з житловою площею 41,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ "[PERSON] Ворота" та ТОВ «Компанія Квадро-К», 20.01.2011 року було укладено договір № 4 на кредитну лінію (невідновлювальну), зі всіма змінами до нього (далі по тексту - кредитний договір). (а.с.26-29) Згідно з п.п.5.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.5.3.1 кредитного договору позивач (як правонаступник АТ "[PERSON] Ворота") має право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати процентів, неустойки та відшкодування інших збитків, заподіяних неналежним виконанням і зобов'язань, а також відмовитись від подальшого кредитування позичальника договором у випадках, передбачених п.п.5.2.5 кредитного договору. Положеннями п.п.5.2.5 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання, зокрема, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань зі сплати кредиту або процентів. Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1 договору, та/або строків оплати процентів, комісій, позичальник сплачує позивачу (як правонаступнику АТ "[PERSON] Ворота") пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки. Позичальником порушені умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором. Заборгованість ТОВ «Компанія Квадро-К» перед позивачем (як правонаступником АТ "[PERSON] Ворота") за кредитним договором становить 18 812 964,57 грн. В забезпечення виконання всіх вимог позивача до ТОВ «Компанія Квадро-К» за кредитним договором між АТ "[PERSON] Ворота" (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір № 11-005 від 20.01.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 97, предметом якого є нерухоме майно, далі за текстом Майно, а саме: трьохкімнатна квартира, загальною площею 75,8 кв.м., з житловою площею 41,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.40-43) Відповідно до положень п.п.2.1.2 вказаного іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на Майно у випадку, якщо в час настання строку виконання зобов'язань Боржника за кредитним договором вони не будуть виконані, а також у будь-який час (незалежно від настання строку виконання зобов'язань) - у випадку невиконання іпотекодавцем будь-яких своїх обов'язків за Договором, або якщо будь-яка з гарантій чи запевнень, наданих іпотекодавцем згідно з договором виявиться недійсною іпотекодержатель може реалізувати Майно третім особам на підставі договору купівлі-продажу для погашення заборгованості за кредитним договором. При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Цивільного Кодексу України, Закону України «Про іпотеку». Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Наведені норми передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пунктом 1.1 зазначеного договору іпотеки предметом цього договору є забезпечення основного зобов'язання визначене нерухомим майном. Пунктом 2.1.2, 3.2 та 3.12 договору Іпотеки встановлено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому, в тому числі ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Таким чином, у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Тобто нормами ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Враховуючи, що Відповідач є власником визначеного майна, позовні вимоги Позивача щодо захисту порушеного права шляхом визнання права власності є обґрунтованими. Враховуючи викладене, порушене право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, що відповідає допущеному порушенню, в зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про надання дозволу ТОВ "Фінансова Компанія "Експрес-Фінанс" на реєстрацію права власності у встановленому Законом порядку зареєструвати право власності за "Фінансова Компанія "Експрес-Фінанс" на спірне майно, то суд в цій частині позовних вимог відмовляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, ТОВ "Фінансова Компанія "Експрес-Фінанс" не надано суду жодного доказу, що дане його право порушено на час розгляду та позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності в позасудовому порядку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial