Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] 12.01.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 липня 2015 року о 17 годині 05 хвилин в. місті Одеса на нерегульованому перехресті вул. Преображенська на розі вул. Софіївської, сталася дорожньо-транспортна пригода. [PERSON], керуючи автомобілем "Мазда" (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), рухаючись в напрямку по вул. Преображенська на розі вул. Софіївської в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10 жовтня 2001 р. № 1306, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою при виїзді з другорядної дороги не надала дорогу автомобілю, внаслідок чого відбулося зіткнення, з автомобілем"Ауді" марки А6 (державний реєстраційний номер [NUMBER]), що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію [PERSON]. Згідно постанови суду від 18 серпня 2015 року по справі № 523/11747/15-п (Номер провадження 3/523/3960/15) за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, [PERSON] визначено винною та притягнуто до адміністративної відповідальності. У результаті ДТП автомобіль"Ауді" марки А6 (державний реєстраційний номер [NUMBER]) зазнав технічних пошкоджень. Розмір шкоди, завданої власнику пошкодженого "Ауді" д.н. [NUMBER], визначено у звіті №656-07-15 від 24.07.2017р. про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, виконавець СОД [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку - завданого власнику в результаті пошкодження транспортного засобу - 37410,48грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно моральну шкоду. Пошкодження автомобіля стало причиною його моральних страждань. Він був змушений витрачати багато часу на відновлення його порушеного права. Відсутність автомобіля також вплинула на реалізацію його намірів та ділових стосунків, планів, звичок. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 1500,00 грн. (Одна тисяча п'ятсот гривень. 00 коп.). Оскільки на момент ДТП автомобіль відповідача був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то страхова компанія «Домінанта» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 12 064 грн. (Дванадцять тисяч шістдесят чотири гривні. 00 коп.). Так, як розмір страхового відшкодування не покриває повного розміру матеріальних збитків, завданих унаслідок ДТП, то решту, на думку позивача, має відшкодовувати відповідач. Розмір збитків, що має відшкодовувати винуватець ДТП складає: 37410,48грн. (матеріальний збиток власника автомобіля) + 700,00 грн. (вартість автотоварознавчого дослідження) -12 064 грн. 00 коп. (страхове відшкодування)=26 046. 48 грн. (Двадцять шість тисяч сорок шість гривень) 48 коп.. Оскільки в позасудовому порядку позивач не має можливості відновити, порушені унаслідок настання ДТП, майнові права, то він змушений звернутися до суду з даним позовом. Тому [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, що не забезпечена страховим полісом у розмірі 26 046. 48 грн. (Двадцять шість тисяч сорок шість гривень) 48 коп. та моральну шкоду у розмірі 1500 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача додатково пояснив, що страхова компанія відшкодувала тільки частину матеріальної шкоди, якої недостатньо було для відновлення автомобілю, що підтверджується висновком вартості матеріального збитку транспортного засобу"Ауді" марки А6 (державний реєстраційний номер [NUMBER]). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні. Підтримав пояснення, надані у письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи - ТДВ «Страхова товариство «Домінанта» у судове засідання не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою представника страхової компанії, неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності представника ТДВ «СТ «Домінанта», згідно ст.169 ЦПК України. Суд, вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що 17.07.2015р. о 17 год. 05 хв., водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «Мазда», (державний реєстраційний номер [NUMBER]), рухаючись у напрямку по вул. Преображенська на розі вул. Софіївської, не надала дорогу автомобілю, унаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем"Ауді" марки А6 (державний реєстраційний номер [NUMBER]). У результаті зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження. Власником пошкодженого транспортного засобу є позивач на підставі належно засвідченої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу"Ауді" марки А6 (державний реєстраційний номер [NUMBER]). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мазда», (державний реєстраційний номер [NUMBER]) була застрахована на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5923662 від 02.02.2015 року, строком дії до 01.02.2016 року, виданого ТДВ «СТ «Домінанта». Згідно звіту №13335 про вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Ауді» А., складеного 19.08.2015 року на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 15 677, 43 грн.. З огляду положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок, хоч вона шкоди й не заподіювала. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За положеннями пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно наданої відповіді ТДВ «СТ «Домінанта», страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 12064 грн. Згідно відомостей з руху по картковому рахунку [PERSON], дане страхове відшкодування в сумі 12064, 52 грн. позивачу виплачено. У свою чергу, системний аналіз п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п. п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. На замовлення позивача за договором від 21.07.2015 року, СОД [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [NUMBER] від 12.12.2009 року) було здійснено визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Ауді» А6, та складено звіт №656-07-15 станом на 24.07.2015 року. Суд вбачає, що огляд пошкоджень транспортного засобу позивача експертом [PERSON] був здійснений 24.07.2015 року. Згідно висновку СОД [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Ауді» А6, становить 37 410,48грн, дані кошти були перераховані [PERSON], на рахунок [PERSON], що підтверджується квитанцією про сплату грошової суми. За проведення експертної оцінки позивачем на користь СОД [PERSON] було сплачено 700 грн. Також, згідно рахунку №302 від 29.08.2015 року, оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні, позивач сплатив за відновлювальний ремонт свого автомобіля 37 254, 50 грн.. Виходячи з наведених законодавчих норм, можна зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які вона понесла у зв'язку з конкретною дорожньо-транспортною пригодою (відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля). З урахуванням викладеного, суд вбачає, що виплаченого страхового відшкодування недостатньо для покриття розміру витрати, здійснених позивачем на відновлення свого пошкодженого автомобіля, а тому в цій частині суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON]. Таким чином, з урахування викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 25 189, 98 грн. (двадцять п'ять тисяч сто вісімдесят дев'ять гривень 98 копійок) (37 254, 50 грн. - 12 064, 52 грн. = 25 189, 98 грн.). Крім того, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог Позивача щодо відшкодування йому витрат, понесених у зв'язку з проведенням автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, що належить Позивачу, у розмірі 700 грн., підтверджених документально. Окрім того позивач вважає, що відповідачем йому завдано моральної шкоди, яка полягає у зміні звичайного способу його життя, через пошкодження автомобіля позивачеві довелося самостійно пересуватись без автомобілю (не мав можливості повноцінно працювати та заробляти на життя), постраждав його сімейний бюджет, багато часу займало вирішення питань зі страховою компанією, це все спричинило виникнення пригніченого стану, що призвело до розладу стосунків у родині позивача та душевних страждань. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 1500 гривень. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності,інших цивільних прав,у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У даному випадку, приймаючи до уваги посилання представника позивача на спричинення позивачу моральної шкоди та враховуючи те, що у зв'язку із протиправними діями відповідача позивачу та його сім'ї довелося докладати значних зусиль для відновлення їх порушених прав, що стало причиною моральних страждань позивача, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє їх. У відповідності до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У силу ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON]. Також, суд присуджує з другої сторони понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп., сплачений ним при зверненні до суду згідно квитанції від 12.01.2017 року (а.с.1).

Outcome: partial