Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3 977,15 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 20.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-07302-200411, згідно вимог якого банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. Однак, [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №001-07302-200411 (а.с.3-4), згідно вимог якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. Пунктом 2.2 кредитного договору № 001-07302-200411 від 20.04.2011 року передбачено, що моментом виникнення недозволеного клієнту овердрафту є день виникнення негативного залишку по рахунку, який перевищує розмір кредитного ліміту. Згідно п.2.3 зазначеного кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитною лінією таабо овердрафтом нараховуються кредитором у валюті щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування. При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку. Згідно п.3.6 договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. Відповідно до п.3.7 зазначеного кредитного договору № 001-07302-200411 від 20.04.2011 року у разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією таабо овердрафтом, процентів за користування кредитною лінією та або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими ОМП, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначні правилами та тарифами. Пунктом 1.5 договору встановлено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у договорі, та не потребує підписання додаткових угод до договору. Згідно п.4.1 кредитного договору № 001-07302-200411 від 20.04.2011 року при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені кредитним договором кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит, комісію та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 05.06.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 001-07302-200411 від 20.04.2011 року у розмірі 3 977,15 гривень, а саме: 1891,96 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 675,79 - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, 1 409,40 гривень - заборгованість за комісіями (а.с.9-10). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 001-07302-200411 від 20.04.2011 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" надало відповідачу [PERSON] кредит. Однак, остання порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, комісії та несплачених відсотках відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved