Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовують тим, що з вини [PERSON] 06 серпня 2019 року близько 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Об`їзна, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вони отримали тілесні ушкодження. Даною протиправною поведінкою відповідача, яка полягає у порушенні правил дорожнього руху, що було причиною зіткнення транспортних засобі, позивачам було завдано моральних страждань, які полягали у відчутті момент ДТП, страху та переляку за власне життя та життя своїх рідних. Як наслідок, страх, тривога та негативні емоції супроводжують їх під час кожної поїздки в транспорті, відновлюють у пам`яті пережиті моменти. Психологічні переживання та страх впливають на якість життя, погіршують самопочуття, викликають дратівливість, що створює психологічний дискомфорт та завдає душевних страждань. З цих підстав, просять позов задоволити. 02 листопада 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позовні вимоги до нього всіх трьох позивачів, явно завищеними. У них переслідується виключно мета заробити чим побільше грошей. При чому, очевидним є той факт, що позивачі переслідують виключно мету збагатитися за його рахунок. Вважає, що позивачам моральна шкода повинна була б визначатися виходячи виключно із об`єктивних обставин, які би вказували на характер і обсяг страждань, яких зазнав кожен із позивачів і відповідали б засадам розумності, виваженості, справедливості та в цілому нормам чинного законодавства України. Тому, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є явно завищеними, не відповідають засадам розумності, і є нічим іншим, як переслідування позивачами мети, чим побільше заробити грошей. Тому, позовні вимоги визнає частково, а саме [PERSON] на суму 8 000 грн., [PERSON] на суму 10 000 грн., [PERSON] на суму 5 000 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник позов в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав зазначених у відзиві. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019210010002261, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Відповідно до вироку суду та ухвали суду апеляційної інстанції встановлено, що 06 серпня 2019 близько 19.40 год. водій [PERSON] , в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керуючи автомобілем «Volkswagen Transport», p.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, рухався з одним пасажиром вулицею Об`їзна у м. Тернопіль, а саме правою смугою транспортного потоку до вулиці Протасевича. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України. На відрізку проїзної частини вул. Об`їзна, що неподалік «Гаївського моста», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, водій [PERSON] , грубо порушуючи вимоги п. 16.11. ПДР України, не зупинився перед проїздом перехрестя з круговим рухом та не надав перевагу в русі автомобілям, які в той момент рухались по головній дорозі перехрестя з круговим рухом, чим створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху. Після цього водій [PERSON] допустив контактування із бетонним блоком, який розташований з правого боку проїзної частини дороги в межах «Гаївського моста» у м. Тернопіль, внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Transport», р.н. [NUMBER] відкинуло на зустрічну смугу для руху, якою в цей час рухався технічно справний автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в салоні якого знаходились два пасажира. Своїми діями, які виразились у виїзді на зустрічний бік дороги, водій автомобіля «Volkswagen Transport» [PERSON] створив аварійну обстановку для водія автомобіля «Renault Kangoo» [PERSON] , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення в даній дорожній обстановці та допустив тим самим зіткнення між вказаними транспортними засобами на зустрічній відносно свого руху смузі. Відповідно до висновку експерта №777 від 29 серпня 2019 року, у гр-на. [PERSON] при зверненні 6 серпня 2019 року за медичною допомогою в приймальне відділення Тернопільської університетської лікарні та наступному амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні КП "Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр" Тернопільської міської ради і судово-медичній експертизі 16 серпня 2019 року із зовнішніх тілесних ушкоджень виявлені синець правого плеча, садно ділянки лівого ліктьового суглоба, синець із садном на його тлі правого та синець і садна лівого передпліч, синець передньої поверхні грудей справа, синець ділянки правого колінного суглоба та рани і садна правої гомілки. Вид вказаних вище ушкоджень, відмічений лікарями характер ран ("забійні") та встановлені при судово-медичній експертизі морфологічні властивості свідчать про те, що вони утворились від дії тупих предметів незадовго до звернення [PERSON] за медичною допомогою, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 6 серпня 2019 року. Зважаючи на характер та розташування відмічених в [PERSON] ушкоджень, утворення їх від частин салону автомобіля, за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені в [PERSON] тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України. Київ. 1995). Відповідно до висновку експерта №779 від 29 серпня 2019 року, у гр-ки. [PERSON] при зверненні 06 серпня 2019 року за медичною допомогою в приймальне відділення Тернопільської університетської лікарні та наступному амбулаторному лікуванні в поліклініці КНП "Тернопільська комунальна міська лікарня № 2" і судово-медичній експертизі 16 серпня 2019 року із зовнішніх тілесних ушкоджень виявлені садна лобової ділянки волосистої частини голови та сліди їх загоєння на чолі, синці лівої молочної залози, рани (при експертизі ушкодження під кіркою) та садна ділянки лівого ліктьового суглоба, синець правого плеча, синці та сліди загоєння саден правої гомілки. Також, в [PERSON] було виявлено стороннє тіло (скло) в товщі м`яких тканин нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті по долонній поверхні (за даними УЗД від 12 серпня 2019 року), яке лікарем-хірургом 14 серпня 2019 року було видалено. Вид зазначених в [PERSON] ушкоджень, їх морфологічні властивості та відомості про проведення оперативних втручань свідчать про те, що вони виникли від поєднаної дії тупих предметів і гострих країв та кінців відламків автомобільного скла незадовго до її звернення за медичною допомогою, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 06 серпня 2019 року. Зважаючи на характер та розташування відмічених у гр-ки [PERSON] травматичних змін, утворення їх внаслідок травми в салоні автомобіля, за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені в [PERSON] тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України. Київ. 1995). Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №016864, [PERSON] при зверненні 06 серпня 2019 року за медичною допомогою внаслідок ДТП, отримав тілесні ушкодження, а саме: забій грудної клітки, закрита травма живота, забій правої ступні. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з положеннями статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оцінюючи вимоги позивачів про заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що позивачі зазнали негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. З урахуванням вразливого стану позивачів, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Суд дійшов висновку, що заявлений позивачем [PERSON] розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, позивачем [PERSON] - 100 000 гривень та [PERSON] - 50 000 гривень є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнали позивачі, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілих (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, глибину душевних страждань позивачів, які через дії відповідача отримали фізичний біль та ушкодження здоров`я, лікувалися, тривалий час вживали заходів для відновлення своїх прав у зв`язку із відсутністю добровільного відшкодування шкоди, отже, очевидним є те, що вони зазнали негативних переживань та емоцій, порушився звичний устрій їх життя. Ваховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивачів, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також принципу пропорційності вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача в користь: позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень 00 копійок, позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. Позивачами при подачі позову не оплачувався судовий збір у зв`язку зі звільненням їх його сплати, тому у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial