Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] у липні 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 07.11.2014 року між нею та відповідачкою [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого остання відступила, а позивачка набула право вимоги і стала кредитором за договором банківського вкладу № 2038505 від 06 жовтня 2014 року який укладено між відповідачкою та ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з чим, на думку позивачки вона набула право вимоги від Банку сплати 6 500 доларів США. Далі позивачка зазначає, що 10.06.2015 р. відповідачка [PERSON] звернулась до неї з листом, в якому повідомила, що фактично не визнає її право вимоги на вказану вище суму, у зв'язку з чим позивачка вважає порушеним своє право власності та, посилаючись на правові підстави ст. 392 ЦК України, просить суд визнати її право власності на грошові кошти в сумі 6 500 доларів США. Позивачка в судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 42). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, направили на адресу суду лист та телеграму, в яких зазначили, що позов не визнають, просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 20, 21). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Встановлено, що 06.10.2014 року між відповідачкою [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» укладений договір № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+», відповідно до умов якого відповідачка розмістила в банку на умовах депозитного рахунку грошові кошти в розмірі 65 000 доларів США на строк 9 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів в розмірі 12% річних (а.с. 6). Судом встановлено, що в подальшому, 07 листопада 2014 року між відповідачкою [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого остання отримала право вимоги за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+» від 06.10.2014р. За даним договором позивачка набула право вимоги від банку сплати суми боргу у розмірі 6 500 доларів США (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.ч. 1, 2 , ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З матеріалів справи вбачається, що предметом договору № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+» є розміщення вкладником в банку строкового вкладу в розмірі 65 000 доларів США на строк 9 місяці з дня укладання договору з щомісячною виплатою процентів в розмірі 12 % річних , з датою повернення вкладу 6 липня 2015 року ( п. 1.1., 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 3.4.4). У ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" дано визначення банківського вкладу відповідно до якого вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Статтею 47 Закону України " Про банки та банківську діяльність" передбачено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку. Договір банківського вкладу є реальним і вважається укладеним із моменту прийняття банком від вкладника грошової суми (вкладу). За договором банківського вкладу (депозиту) передані вкладником у готівковій або у безготівковій формі кошти стають власністю банку. Водночас, у банку виникає зобов'язання щодо повернення вкладнику такої ж суми грошей та нарахованих на цю суму процентів на умовах та в порядку, встановленому договором. Договір банківського вкладу є одностороннім зобов'язанням, з моменту його укладення банк має обов'язок повернути суму вкладу та нараховані проценти, а вкладник набуває права вимагати виконання зазначених дій. Згідно з п. 2 Договору цесії, укладеного 07.11.2014 р. між [PERSON] /Цедент/ та [PERSON] /Цесіонарій/, Цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплати суми боргу в розмірі 6 500 доларів США, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+». Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Встановлено, що уклавши з відповідачем Договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, позивачка отримала право грошової вимоги до Банку за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+», укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] та щодо повернення вкладу на суму 6 500 доларів США, а не право власності, а тому зазначений договір не може бути підставою для визнання права власності за позивачкою на зазначену суму вкладу. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на письмове повідомлення відповідачки про те, що вона відмовляється від договору про відступлення права вимоги (цесії), оскільки вважає, що уклала його помилково, а тому вона вважає, що цим порушено її право власності на зазначену суму банківського вкладу і підлягає захисту саме в такий спосіб (а.с. 8). Проте, письмове повідомлення відповідачки [PERSON] про помилкове укладання договору відступлення права вимоги не припиняє зобов'язальних правовідносин та не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачка [PERSON] в установленому порядку ставила питання про розірвання зазначеного договору або визнання його недійсним. При цьому, позивачкою не залучено до участі у справі ПАТ "КБ "Надра", оскільки саме від Банку залежить визнання права власності [PERSON] на грошові кошти за договором відступлення права вимоги. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], які відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведені в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 15, 392, 512, 1058 ЦК України, ЗУ "Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 10, 11, 58-60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed