Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

22.01.2021 року до суду звернувся представник позивача - адвокат Яковенко О.С. в інтересах [PERSON] з позовом до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса на території Гуляйпільської міської територіальної громади Запорізької області загальною площею 7,86 умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та виділення земельної ділянки. У позовній заяві представник позивача посилався на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 26 грудня 2000 року. 12 лютого 2020 року [PERSON] державним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Енгельса Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, розмір становить 7,86 в умовних кадастрових гектарах, яка належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗП №0062273, виданого Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області 30.08.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1997 року за № 113. Однак, її право на земельну частку (пай) не визнається. Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - відсутні. Вказане свідчить про те, що [PERSON] як спадкоємець після померлого [PERSON] , не має права власності на земельну ділянку. Таким чином, єдиним способом захисту цивільних прав та інтересів позивача в даному випадку представник позивача вважає саме визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після її батька, та просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса на території Гуляйпільської міської територіальної громади Запорізької області загальною площею 7,86 умовних кадастрових гектарів у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та виділення земельної ділянки. 26.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 12.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та виділення земельної ділянки в повному обсязі, так як жодних доказів щодо членства спадкодавця у КСП ім. Енгельса на момент прийняття рішення Гуляйпільською районною радою народних депутатів від 02.08.1999 № 54, а навпаки, виходячи з трудової книжки спадкодавець не працював на підприємстві з 04.12.1997 р. того ж дня і був виключений з членів КСП ім. Енгельса. Тобто, правових підстав для отримання земельної частки (паю) на момент прийняття рішення 02.08.1999 №54 спадкодавець не мав. А сертифікат серії ЗП № 0062273, яким наче надано право спадкодавцю на земельну частку (пай), такого права немає, оскільки державний акт на право колективної власності на земельну КСП ім. Інгельса, що був виданий на підставі рішення Гуляйпільського райвиконкому від 03.07.1995 року № 46 скасовано та у списках книги реєстрації сертифікатів, що видавались на підприємстві сертифікат на ім`я [PERSON] не зазначений. 18.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом: відповідно до трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] , 01.09.1987 року [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу імені Енгельса Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.14). Рішенням № 46 від 03 липня 1995 року Виконавчим комітетом Гуляйпільської районної Ради було вирішено питання про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність (а.с.16). 13 червня 1996 року Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Бірюковим І.О. за №228 було затверджено вартість земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса (а.с.17). 30 серпня 1997 року [PERSON] було видано Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18 грудня 1997 року за № 113 (а.с. 18). 04 грудня 1997 року [PERSON] був виключений з членів колгоспу, відповідно до трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] (а.с.14). Рішенням Арбітражного суду Запорізької області від 27 квітня 1998 року було визнано недійсним рішення виконкому Гуляйпільської районної ради від 16 травня 1995 року №29 «Про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель колгоспу ім.Енгельса», рішення Гуляйпільського райвиконкому від 03 липня 1995 року №46 «Про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність», розпорядження голови Гуляйпільської райдержадміністрації від 13 червня 1996 року №228 «Про затвердження вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса» і видані на його підставі сертифікати на право земельного пая, а також визнано вважати таким, що втратив силу державний акт на право колективної власності на землю №00265 від 04 липня 1995 року (а.с. 59-60). Виходячи з відповіді ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про розгляд звернення [PERSON] , державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству імені Енгельса був виданий Гуляйпільською районною радою народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області відповідно до рішення Гуляйпільської районної ради народних депутатів від 02.08.1999 року №54 (а.с. 25), однак зазначеного державного акту сторонами надано не було. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.12). Після смерті батька [PERSON] позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Енгельса Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, розмір становить 7,86 в умовних кадастрових гектарах, яка належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗП №0062273, виданого Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області 30 серпня 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18 грудня 1997 року за № 113 (а.с.13). Посилання представник позивача на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273, виданий Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області 30 серпня 1997 року, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18 грудня 1997 року за № 113 на ім`я [PERSON] жодним чином не визнаний недійсним не відповідає дійсності та спростовується вищезазначеним рішенням Арбітражного суду Запорізької області від 27 квітня 1998 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права: статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЗК України 1990 року, чинної на час видачі державного акту на право колективної власності на землю №00265 від 04 липня 1995 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273 від 30 серпня 1997 року, було передбачено, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавалися рівноправними. Суб`єктами права колективної власності на землю визначалися колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (частина друга статті 5 ЗК України 1990 року). Відповідно до статей 22, 23 ЗК України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. Відповідно до частини 2 статті 60 ЗК України 1990 року землі, передані колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам у колективну власність, поділялися на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання. Статтею 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" встановлено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. За змістом положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ № 720/95) нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок. Разом із тим, на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначено в умовних кадастрових гектарах. Отже, враховуючи те, що рішенням Арбітражного суду Запорізької області від 27 квітня 1998 року державний акт на право колективної власності на землю №00265 від 04 липня 1995 року був визнаний таким, що втратив силу, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273 від 30 серпня 1997 року - недійсним, то підстав для задоволення позову [PERSON] суд не встановив.

Outcome: dismissed