Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самостійно збудовану нежитлову будівлю - гараж, обґрунтовуючи вимоги тим, що йому як власнику було відмовлено у прийнятті в експлуатацію та держаній реєстрації права власності на самовільно збудовану нежитлову будівлю - гараж та рекомендовано звернутись до суду. Від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та треті особи надали до суду заяви про розгляд справи без участі їх представників, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», закінчені об`єкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року. В той же час, Порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів тому, такі об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. Судом встановлено, що за результатами розгляду Щербанівською сільською радою заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо отримання земельної ділянки орієнтовною площею 0,0023 га для будівництва індивідуальних гаражів у власність прийнято рішення про надання такого. На підставі рішення сорок четвертої сесії шостого скликання ІЦербанівської сільської ради від 23.12.2014 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в [ADDRESS] , рішенням вирішено передати позивачу земельну ділянку під кадастровим номером 5324087705:05:002:0316 (далі по тексту - земельна ділянку) у власність. Також встановлено, що 12.01.2015року [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку про що реєстраційною службою Полтавського районного управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 12.01.2015 року, індексний номер 32102958. Із змісту позову вбачається, що у 2015 році позивачем прийнято рішення про початок будівництва гаражу. У відповідності до ст.ст. 26-32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на будівництво та реконструкцію нерухомого майна мають землекористувачі за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законом. За таких умов, Комунальним підприємством "Планування і забудова територій Полтавського району та здійснення архбудконтролю" на замовлення позивача виготовлено містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками №30 від 25.02.2015 року. В подальшому, відділом містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації видано містобудівні умови і обмеження №02 від 25.02.2015 року. У відповідності до ст.27 Закону забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів,елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. Згідно ст. 34 Закону початок виконання будівельних робіт можливий виключно після направлення уповноваженому державному органу повідомлення про початок будівельних робіт на підставі будівельного паспорту. Як встановлено, [PERSON] не виготовлено відповідний будівельний паспорт на будівництво гаражу та не направлено повідомлення про початок будівельних робіт. При цьому, у 2015 році здійснено будівництво гаражу на земельній ділянці. Згідно відповіді на звернення позивача, Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції в Полтавській області від 14.08.2020 року за № 1016-1.20/2/143, встановлено, що самочинно збудований гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підлягає прийняттю в експлуатацію лише після визнання права власності на нього в судовому порядку. У Постанові від 04.12.13 р. справа № 6-130цс 13, Верховний Суд України встановив, що в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, перебудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно - будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи положення ст. 95 ЗК України, п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст. 26 - 32 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на будівництво та реконструкцію нерухомого майна мають землекористувачі за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законом. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки, згідно положень ст. 19 ЗК України та Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.10 р. № 548. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що в діях позивача при здійсненні самочинного будівництва нежитлової будівлі - гаражу, хоч і вбачаються порушення, які полягають у не отриманні останнім дозволу на виконання будівельних робіт відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р., але дана обставина не позбавляє позивача як власника нерухомого майна, права звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також встановлено, що Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району" на замовлення позивача здійснено технічне обстеження гаража за результатами якого виготовлено технічний паспорт від 30.05.2019 року інвентаризаційна справа (далі по текстутехнічний паспорт). У відповідності до останнього, загальна площа приміщення гаража складає 19,8 кв.м.. Крім того, вказаним комунальним підприємством здійснено обстеження технічного стану гаража за результатами якого виготовлено архітектурно - будівельний висновок "про технічний стан ". В останньому встановлено, що будівля розташована на ділянці без порушень Державних будівельних норм ДБН Б2.2 -12:2019 "Планування і забудова територій": технічний стан основних конструктивних елементів будівлі - задовільний та гараж придатний для подальшої експлуатації за призначенням. Пунктом 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.11 р. передбачено, що у разі самочинного будівництва, замовник такого будівництва має можливість зареєструвати Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації та оформити право власності на такий реконструйований об`єкт подавши до інспекції ДАБК замість дозвільних документів (Декларації про початок виконання будівельних робіт) рішення суду, за яким за замовником визнано право власності на такий самочинно збудований об`єкт. Тобто, законом передбачена можливість узаконення такого будівництва у судовому порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості встановити своє право власності на належне йому самочинно збудоване нерухоме майно, у загальному порядку, окрім судового. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав суд вважає позов [PERSON] до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції, про визнання права власності на об"єкт самочинного будівництва, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так задоволення позову, - усуне перешкоди для позивача у вільному розпорядженні свої нерухомим майном та надасть йому можливість у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на самовільно збутове нерухоме майно у виді гаражу. На підставі викладеного та

Outcome: approved