Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

До Ульяновського районного суду Кіровоградської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 04.09.2019 року винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено справу в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в позові посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис №27 та видано свідоцтво про смерть. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої входить: - 1/2 частина автомобіля DAEWOO SENS Т13110, 2005 року випуску - 1/3 частина земельної ділянки № [NUMBER] , розміром 2,72 га, яка знаходиться на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області; - 1/3 частина земельної ділянки № [NUMBER] , розміром 2,72 га, яка знаходиться на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області; - квартира [ADDRESS] ; - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач та відповідачі прийняли спадщину у встановлений законом строк, шляхом подачі заяв про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом 06.12.2018 року звернулась до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову в зв`язку з тим, що заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали його діти син [PERSON] та донька [PERSON] , про що було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач [PERSON] бажає, що їй у порядку спадкування за законом у власність перейшов лише вищевказаний автомобіль, оскільки 1/2 частина автомобіля їй належить на праві приватної власності а 1/2 частина автомобіля їй належить на праві власності, а 1/2 частину відповідно до закону варто поділити між трьома спадкоємцями, то кожному припаде по 1/6 частині, в зв`язку з тим, що автомобіль є неподільною річчю, позивач бажає аби право власності на авто визнали за нею. На все інше спадкове майно позивач не претендує. В процесі розгляду справи позивачем [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, якою вона просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Спадкова квартира належала померлому [PERSON] на праві власності, відповідно до договору довічного утримання від 08.07.2009 року. Відповідачами за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яким просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS] . Оскільки кожному спадкоємцю належить по 1/3 частці в зазначеній квартирі, то як вони вважають їхня частка повинна складати 2/3 даної квартири, а отже вона є більшою від частки, яка повинна належати відповідачу. Тому позивачі просять залишити їм дану квартиру. Крім того позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку в порядку спадкування за законом, земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,72 га, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Гайворонською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області від 17.06.2009 року. Крім того позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку, в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № [NUMBER] , що розташована те території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,72 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Гайворонською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області від 17.06.2009 року. Судові витрати залишити по фактично понесеним. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Волощук В.В. в судове засідання не з`явились, до канцелярії суду подали заяву, якою по періфсному позову - позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] просять залишити без розгляду, а в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль DAEWOO SENS Т13110, 2005 року випуску, номер шасі [NUMBER] просять задовольнити. Зустрічний позов визнають у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Поліщук В.В. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, якою щодо заявлених вимог позивачем [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на легковий автомобіль марки DAEWOO SENS Т13110, 2005 року випуску, номер шасі [NUMBER] після смерті [PERSON] визнають. Позов в частині визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] не визнають та просять суд відмовити в його задоволенні. За зустрічним позовом позивачі [PERSON] та [PERSON] позов змінюють та просять визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на цілу квартиру [ADDRESS] . В частині спадкування по 1/3 частки земельних ділянок № [NUMBER] та №338, які розташовані на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, що належали померлому батьку [PERSON] підтримують у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 29.04.2005 року Сальківською селищною радою Гайворонського району Кіровоградської області за актовим записом №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження ( а.с.9). [PERSON] на праві приватної власності належав автомобіль марки DAEWOO SENS Т13110, 2005 року випуску, номер шасі [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією даного транспортного засобу ( а.с.11). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2009 року [PERSON] успадкував після смерті матері 1/3 частину земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,72 га, розташованої на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2009 року успадкував після смерті матері 1/3 частину земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,72 га, розташованої на території Казавчинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області ( а.с.14,15). Крім того на праві приватної власності [PERSON] згідно договору утримання (догляду) належала квартира [ADDRESS] (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 8). Родинні відносини між померлим спадкоємцем [PERSON] та його дітьми [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвами про народження ( а.с. 69,70). При одруженні [PERSON] змінила своє дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження ( а.с.73). Після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини за законом до Гайворонської нотаріальної контори Кіровоградської області подали його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] ( а.с.75,76). Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом 06.12.2018 року звернулась до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову в зв`язку з тим, що заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали його діти син [PERSON] та донька [PERSON] , про що було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.16). Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємець за законом 02.05.2019 року звернулась до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримали відмову в зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала його дружина [PERSON] , про що було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.77). Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1261-1265 визначено черговість спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за клопотанням позивачів, судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачами. На підставі наведеного,

Outcome: partial