Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, надійшла з Решетилівського районного суду Полтавської області до Октябрського районного суду м.Полтави за підсудністю. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в позові прохали : стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 13 065 грн. 35 коп. за кредитним договором №б/н від 13 листопада 2008 року; судові витрати у розмірі 1 762 грн. (а.с.2-4, 50). 24.05.2019 ухвалою суду відкрито провадження в справі №№546/1057/18, 2/554/1833/2019. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті в Октябрському районному суді м.Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №19 на 16.00 годин на 21 червня 2019 року, викликати в судове засідання учасників процесу (а.с.52, 53). 19.06.2019 Позивач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В якій прохала: визнати недійсним кредитний договір №б/н від 13.11.2018 У відповідності із ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнити [PERSON] від сплати судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що підписання заяви №б/н від 13.11.2008 з ЗАТ КБ «Приватбанк» про надання кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги,з боку ЗАТ КБ «Приватбанк», а саме: невиконання переддоговірної роботи з позичальником. Сторонами недотримано письмової формиукладання договору. Не відкрито поточний рахунок на ім`я позичальника [PERSON] , що є істотною умовою та передбачено ч. 1 ст. 1066 ЦК України. Усний договір б/н від 13.11.2008 не містить інших істотних умов, притаманних споживчому кредитуванню. 13.11.2008 [PERSON] була підписана заява,надана ЗАТ КБ «Приватбанк» на отримання кредитної картки з метою отримати кредит в розмірі 500,00 гривень на власні потреби у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % в місяць на суму залишку заборгованості. Усний кредитний договір №б/н від 13.11.2008 укладений між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» підпадає під поняття споживчого договорузгідно з яким надається певна послуга фінансової установи на отримання іншою стороною матеріальних благ, оскільки укладається між фізичною особою із споживчою метою з однієї сторони, і юридичною особою, яка надає подібні послуги у публічному порядку (невизначеному колу осіб), з другої сторони. У ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга- діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Про те, що оспорюваний кредитний договір та суть зустрічного позову стосується ЗУ «Про захист прав споживачів» підтвердженов Узагальненнях судової практики Верховного Суду України (Судова практика з розгляду цивільних справ про захист правспоживачів (2009 - 2012))від 01.02.2013, підготовлені до друку суддями Верховного Суду и [PERSON] і головним консультантом управління вивчення та аналізу судової практики [PERSON] Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, них або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 42 Конституції Українидержава захищає права споживачів,здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону № 1023-XII"Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Визначення понять "фінансова установа" й "фінансова послуга" містяться в статтях 1, 4 від 12.07.2001 № 2664-ІІІ"Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Згідно з преамбулою ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності та розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні. Відповідно до ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону фінансова установа- юридична особа, відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установналежать - банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга- операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах х осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. Сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни "споживчий кредит", «фінансова установа», "фінансова послуга" дають підстави вважати, шо правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, з огляду на правовідносини, які виникли між позичальником - фізичною [PERSON] та фінансовою установою ЗАТ КБ «Приватбанк», зважаючи на законодавство України, судову практику, вважає, що дані правовідносини регулюються в тім числі ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно з ч.3 ст. 22 якого позивачем судовий збір не сплачується, так як пред`явлений позов пов`язаний з порушенням його прав. Укладаючи усно договір від 13.11.2008 представником банку не було надано всієї необхідної інформації про умови кредитування,яка має бути надана відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів, зокрема згідно п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій форміпро: кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; типи відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може буш одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або оті про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; ваги та недоліки пропонованих схем кредитування, інформація майже в повному обсязі не була надана позивачу. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у вій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст заяви №0207130600076746121 зводиться до того, що [PERSON] лише висловила бажання на отримання кредиту,що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору у письмовій формі. «Приватбанк» не може надати суду підписані нею ні «Умови та Правила надання банківських послуг» ні «Тарифи Банку», а відтак не існує в природі підписані нею зазначені документи, які мали б становити письмовий договір між нею та банком. В кредитному договорі №б/н від 13.11.2008 не зазначено про відкриття банківського (поточного) рахунку, який повинен був відкритий позичальнику [PERSON] з метою зарахування на нього суми наданого кредиту (відсутня істотна умова кредитного договору, порушено вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Постанови НБУ від 12.11.2003 №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» та вимоги Постанови НБУ № 223 від 30.04.2010 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів). Згідно вимог чинного законодавства для обслуговування платіжної картки відповідача банк мав би відкрити поточний рахунокна ім`я позичальника [PERSON] ,що є істотною умовоюта передбачено ч. 1 ст. 1066 ЦК України. З огляду на зазначене вважає, що договір, укладений між позичальником [PERSON] та банком в усній формі шляхом приєднанняє змішаним договоромбанківського рахунку та кредитного договору. Усний договір №б/н від 13.11.2008 не містить інших істотнихумов,притаманних споживчому кредитуванню. Зважаючи на вищесказане слід зазначити, що сторони, всупереч вимогам Закону, котрі регулюють порядок укладення договору та істотні умови кредитного договору,не погодили між собою усіх істотних умов договору кредиту, а саме умов надання кредиту, цільового призначення кредиту, умови відкриття та обслуговування поточного рахункупозичальника, умови, на яких позичальник зобов`язується повернути отриману суму кредиту. Відсутність у спірному договорі названих вище істотних умов,визначених цивільним, законодавством означає, що цей договір є неукладеним. Тобто, зважаючи на вищевикладене, можна дійти висновку, що даний правочин, який грунтується на заяві №0207130600076746121 від 13.11.2008, згідно якої відповідачу [PERSON] видана платіжна картка, є нікчемним, тому вона і звертається до суду з даними позовом (а.с.60-66). 21.06.2019 ухвалою суду клопотання відповідача [PERSON] - задоволено. Посвідчено довіреність [PERSON] на ім`я [PERSON] . Витребувано в строк до 22.07.2019 з ПАТ КБ «Приватбанк» оригінал кредитної справи №б/н від 13.11.2008 за кредитним договором укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Доручено Решетилівському районному суду Полтавської області організувати та забезпечити в приміщенні цього ж суду участь у судовому засіданні 23.07.2019 о 15 год. 30 хв. в режимі відеоконференції відповідача [PERSON] . Прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Розгляд справи проводити в порядку загального провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні в Октябрському районному суді м.Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №19 на 15.30 годин на 23 липня 2019 року, викликати в судове засідання учасників процесу (а.с.90-92). 23.07.2019 року ухвалою відкладено підготовче судове засідання у справі на 14.00 годин 23 серпня 2019 року. Доручено Решетилівському районному суду Полтавської області організувати та забезпечити в приміщенні цього ж суду участь у судовому засіданні 23 серпня 2019 року о 14 год. 00 хв.в режимі відео конференції [PERSON] (а.с.138-139). У серпні 2019 року до суду надійшов відзив АТ КБ «Приватбанк» на зустрічну позовну заяву. В якому зазначили, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13.11.2008 згідно якої отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати віл боржника виконання його обов`язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до розділу 1. Загальних положень умов та правил надання банківських послуг, АТ КБ «ПриватБанк»,

Outcome: dismissed