Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що працював на підприємстві - Відповідача в шахті "Октябрська" в період з 07.10.1996 року по професії прохідником, начальником дільниці, з 10.02.2014 року працює - учнем оператора диспетчерської служби. 12 вересня 2013 року (протокол № 1638) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено діагноз: радикулопатія з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Висновком медико - соціально експертною комісією первинно 13.01.2014 року встановлено 45% втрати професійної працездатності, 35% - по радикулопатії, 10% - по хронічному бронхіту. Встановлено 3 групу інвалідності. Також зазначив, що саме з вини підприємства - Відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання. Вказує, що його постійно непокоїть задишка, має утруднене дихання, відчуває біль у грудях, його непокоять болі та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, виникає ниючий біль в попереково - крижовому відділі хребта, турбує обмеження рухів в шийному відділі хребта з іррадіацією в плечовий пояс і більше праву руку, непокоїть виражений біль та обмеження рухів в правому плечовому суглобі, турбує оніміння в кистях, відчуває загальну слабкість. По причині приступів кашлю не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні нагрузки ініціюють приступи задухи, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Зазначає, що стан здоров'я загострюється вранці та ввечері, постійно змушений приймати медикаменти для зменшення приступів кашлю та полегшення стану організму. В зв'язку з болями в попереку не має змоги ходити, сидіти, відчуває гострі болі в тазовому відділі. Має проблеми з ходою, не має змоги фізично підійматися по сходам. Вказує, що у нього виникли незворотні зміни в організмі, це призводить до нервових щоденних потрясінь. У зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на його користь 243 000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 07.04.2014р., підтримала заявлені позовні вимоги, при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначала, що у зв'язку з професійними захворюваннями її довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 243 000,00 гривень. Представник Відповідача - Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" Кукуруза Д.С. позов не визнала. Зазначала, що позивач свідомо обрав дану професію та роботу на підприємстві - відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці та отримував у зв»зку з цим певні пільги, а саме: йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань ( письмові заперечення додані до справи). Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на ім'я [PERSON], він працював з 20.06.1991 по 23.01.1996р.р. - на підприємстві "Кривбасшахтопроходка", в період з 05.02. по 21.09.1996 р.р. - в РУ ім. "Кірова". В період з 07.10.1996 року працював у Відповідача - ВО "Кривбасруда", ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" (на теперішній час Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" в шахті "Октябрська" в період з 07.10.1996 року по професії прохідником, начальником дільниці, з 10.02.2014 року працює - учнем оператора диспетчерської служби ( а.с.7-13). Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці №2/2 - 11 - 3 - 1072 від 27.03.2013р., підготовленою Криворізьким міським управлінням СЕС м. Кривого Рогу, організм позивача на протязі трудової діяльності на підприємстві Відповідача піддавався шкідливому впливу виробничих факторів, зокрема: перевищення гранично - допустимих показників пилу, в декілька разів: концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - від 5.6 мг/м3 до 17.6 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м; вимушені нахили корпусу за зміну 260 при нормі 100; підіймання та переміщення вантажів 50 кг при нормі 30 кг; робоча поза у похилому положенні понад 47.4% при нормі 25% ( а.с.14-17). Відповідно до п. 17 Акту розслідування професійного захворювання від 17.10.2013 року встановлено причину отримання професійних захворювань, а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимих показників, в декілька разів пилу: концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - від 5.6 мг/м3 до 17.6 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м; вимушені нахили корпусу за зміну 260 при нормі 100; підіймання та переміщення вантажів 50 кг при нормі 30 кг; робоча поза у похилому положенні понад 47.4% при нормі 25%. В пункті 19 не зазначено конкретних винних посадових осіб, в заподіянні шкоди здоров'ю Позивачу, в зв'язку з тривалою роботою в шкідливих умовах праці [PERSON].( а.с.18-21). Як вбачається із довідки МСЕК від 13.01.2014 року в зв'язку з професійними захворюваннями Позивачу первинно встановлено 45 відсотків втрати професійної працездатності, 35% по радикулопатії та 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень, з наступним переоглядом 01.01.2015 року. Встановлено 3 групу інвалідності. Противопоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза ( а.с.37). Наявність професійних захворювань у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань проходив неодноразово стаціонарно та амбулаторно лікування в Українському науково - дослідному інституті промислової медицини, в 11 - й, 2 - й міській лікарні міста Кривого Рогу. 12 вересня 2013 року (протокол № 1638) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини Позивачеві встановлено діагноз: радикулопатія з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Відповідно медичних документів Позивачеві рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів,щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, прийом бронхолітиків та відхаркувальних препаратів, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторне - курортне лікування ( а.с23-34). Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та фізичного перевантаження, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною отримання професійних захворювань, показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання від 17.10.2013 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2014 році при визначенні МСЕК Позивачеві стійкої втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності", відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Суд зазначає, що припинення дії Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" - повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України "Про охорону праці" обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо заподіяння йому моральної шкоди Відповідачем, як власником підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 17.10.2013 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 45%, являється інвалідом 3 групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" Позивачеві шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 45 відсотків, встановлення 3 групи інвалідності, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди Позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] 20 000, 00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial