Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

ТОВ "Кредекс фінанс" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 29.06.2011 року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] укладено договір №1430/2050CLPS2 на суму 5737,1 грн., строком до 29.12.2013 року. Внаслідок укладення ряду договорів ТОВ "Кредекс Фінанс" набуло право вимоги за кредитним договором №1430/2050CLPS2 від 29.06.2011 року укладеним між ПАТ "Платинум банк" та [PERSON]. Станом на 27.06.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 3313,4 грн., яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з'явився, відповідно до заяви від 21.10.2015 року представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також представник позивача зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином, що підтверджується відмітками Укрпошти на повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.121). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повторно не з'явився, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом, 29.06.2011 року між ПАТ "Платинум Банк" (Банк) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір №1430/2050CLPS2, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі - 5737,10 грн., строк кредитування - 30 міс., процентна ставка за користування кредитом - 36,00% річних, комісія за надання кредиту - 150,00 грн., комісія за обслуговування кредиту - 172,00 грн., цільове призначення - поточні потреби, дата повернення кредиту - 29.12.2013 року. Погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 465,00 грн.(а.с.6). Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договором факторингу №1/15-ФКю від 08.05.2015 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Кредекс фінанс" (а.с.8, 56-66), договором факторингу №3 від 15.10.2012 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.71-76), витягом з додатку №1 до договору факторингу №3 від 15.10.2012 року (а.с.77-78), а також відповідними листами (а.с.10, 11, 67-68, 69-70) підтверджено, що ТОВ "Кредекс фінанс" набуло право вимоги за кредитним договором №1430/2050CLPS2 від 29.06.2011 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В порушення вимог даних норм і умов договору, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 31.07.2015 року у неї виникла заборгованість на суму 3313,4 грн., які підлягають стягненню. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 243,60 грн. сплачені згідно платіжного доручення №2645 від 13.07.2015. На підставі викладеного,

Outcome: approved