Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 12.09.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить виділити із спільної часткової власності у домоволодінні в натурі належну позивачу на праві спільної часткової власності частку - 3/10 домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 14.09.2017 року провадження у справі відкрито. 24.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] право власності на кімнату, загальною площею 6,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що позначена в технічному паспорті літерою 1а2. 05.12.2017 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить виділити [PERSON] в натурі 1/5 та 1/5 частини житлового будинку, що є у спільній частковій власності, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та складається з приміщень у житловому будинку літ. «А»: 1-2 житлова кімната, 1-3 коридор, 1-4 житлова кімната, 1-6 кухня, загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., в самостійне майно з присвоєнням окремої адреси; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самовільно збудованої на земельній ділянці [PERSON] житлової прибудови а4 до житлового будинку літ. «А». Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.\~ 19.06.2020 року з ОНДІСЕ повернуто матеріали справи з висновком експерта № 18-2960/2961 від 16.06.2020 року. Ухвалою суду від 19.06.2020 року провадження у справі поновлено. 27.07.2020 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява в якій позивач просить доповнити попередні вимоги /збільшити їх/, а саме:\~ - Виділити із спільної часткової власності у домоволодінні, [PERSON] , у натурі належні їй на праві спільної часткової власності 3/10 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , які складається в цілому з кам`яної житлової будови, загальною площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, I-III мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 590 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні.\~ - Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке належить співвласникам [PERSON] та [PERSON] .\~ - Визнати за [PERSON] , право власності на самостійний об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається в цілому з кам`яної житлової будови, загальною площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3,5-9 огорожа, I-III мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 590 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні.\~ - Виділити встановивши порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Усунути перешкоди у користуванні власністю з боку [PERSON] , а саме: кімнатою позначеною у технічному паспорті під літ.1а2, та гаражем під літ. «Е», за адресою: [ADDRESS] .\~ - Вселити [PERSON] у належну її кімнату позначену у технічному паспорті під літ.1а2, та гаражем під літ. «Е» за адресою: [ADDRESS] . - Демонтувати незаконно приєднану новозбудовану стіну до стіни кімнати 2-2, з демонтажем вхідних дверей цієї ж незаконної добудови та привести її до попереднього стану за рахунок [PERSON] і скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за рішенням суду, що набрало законної сили. 09.10.2020 року представник [PERSON] адвокат Смирнова Л.П. надала відзив на уточнену позовну заяву від [PERSON] 27.10.2020 року представник [PERSON] [PERSON] надав відповідь на відзив. 21.12.2020 року від представника [PERSON] адвоката Смирнової Л.П. надійшли уточнення зустрічної позовної заяви, в якій [PERSON] просить:\~ - Припинити право власності [PERSON] на 3/10 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованими на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: [ADDRESS] , шляхом виплати компенсації [PERSON] у розмірі 603000,50 грн., що є 1/2 часткою від ринкової вартості 3/5 часток допомолодіння.\~ - Визнати право власності на вказані 3/10 частки за [PERSON] . З урахуванням вже існуюючого права власності [PERSON] на інші 6/20=3/10 частки, визначити порядок виконання рішення суду шляхом реєстрації права власності в ЄДРРП за [PERSON] в цілому на 3/5 частки домоволодіння.\~ - Розподілити судові витрати та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір та витрати на правничу допомогу, на збір доказів за розрахунками та доказами, які будуть представлені суду у терміни, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.01.2021 року зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області /банк ГУ ДКСУ в Одеській області/ надати відомості щодо реквізитів депозитного рахунку суду для внесення [PERSON] суми у розмірі 603000,50 грн. в якості компенсації за 3/10 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 04.02.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення щодо зустрічного позову [PERSON] . В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та призначення експертизи. Ухвалою суду від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] \~та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просять задовольнити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнають та просять в їх задоволенні відмовити. Щодо зустрічних вимог [PERSON] представники позивача заперечень не мають. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить задовольнити, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просить задовольнити, в задоволенні позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.\~ ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 03.06.1988 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив затвердити мирову угоду, якою було визнано за [PERSON] та [PERSON] , право власності на 3/5 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На інші 2/5 частини вказаного домоволодіння було визнано право власності за [PERSON] . Окрім того, був визначений порядок користування земельною ділянкою. В подальшому 25.07.1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про користування приміщеннями та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивач 15.03.1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/10 частини житлового будинку з надвірними будовами. У травні 1996 року [PERSON] порушив угоду та зайняв кімнату та підвал, в зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до нього з позовом про розподіл 3/5 частин домоволодіння. На даний час відповідачу [PERSON] належить 3/20 частин домоволодіння, а також 3/20 частин домоволодіння як спадкоємцю померлого [PERSON] . Відповідачу [PERSON] належить 1/5 частина та 1/5 частина як спадкоємцю померлого [PERSON] . Всі співвласники вказаного домоволодіння мають в своїх частках мінімально необхідний набір приміщень: житлова кімната, кухня, санвузол. Існує технічна можливість виділити зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості частки домоволодіння, а також відповідно до фактичного порядку користування земельною ділянкою присвоїти окрему адресу. Позивач має намір виділити свою частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину будинку із виведенням її в самостійний об`єкт, однак з відповідачами дійти згоди не може, тому вимушена звернутись до суду з позовом. При цьому позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] суттєво перешкоджає користуватися власністю, так як захопив шляхом мурування двері належну позивачу кімнату, в подальшому втрутився до комунікаційних мереж. Також відповідач [PERSON] суттєво перешкоджає користуватися земельною ділянкою, яка перебуває у загальному користуванні, умови попередніх угод не виконує, в зв`язку з чим є необхідність визначення порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку. Окрім того, позивач зазначає, що [PERSON] прибудував незаконно збудовану стіну до стіни кімнати 2-2 з вхідними дверима, які відкриваються вбік вікна позивача та повністю його закривають. Оскільки вказане вікно є єдиним, то кімната 2-2 погано інсолюється, а у вбиральню 2-3 світло взагалі не потрапляє. В зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] посилається на те, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м. та надвірних споруд: літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Д», гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», душ літ. «З», огорожі 2,4-9, І-ІІІ мостіння. Відповідач [PERSON] зазначає, що в її фактичному користуванні знаходяться приміщення у житловому будинку літ. «А»: 1-2 житлова кімната, 1-3 коридор, 1-4 житлова кімната, 1-6 кухня, загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. Належну їй частину відповідач [PERSON] має намір виділити у самостійне майно. Однак на місці сараю літ. «Ж» [PERSON] збудував житлову прибудову до будинку літ. «А», частково на належній [PERSON] земельній ділянці. В результаті здійснення прибудови правий бічний прохід до городньої частини ділянки значно звузився, оскільки на належній [PERSON] ділянці [PERSON] збудував стіну довжиною 7,8 м. Частина прибудови, шириною 6,00 м. також розташована на городові [PERSON] . Вказані факти значно перешкоджають позивачу за зустрічним позовом користуватися належним їй майном. Крім того, прибудова а4 є самовільною, побудована без будь-яких дозвільних документів, що є порушенням діючого законодавства. В зустрічній позовній заяві, уточненій 21.12.2020 року, відповідач [PERSON] посилається на те, що позивач [PERSON] з 1995 року володіє 3/10 частки спірного домоволодіння, які є Ѕ часткою від 3/5 часток. [PERSON] з 2004 року володіє 3/20 і з 2016 року 3/20 часток (в сумі 3/10 частки), які є Ѕ часткою від 3/5 часток. [PERSON] з 2009 року володіє 1/5 часткою і з 2014 року 1/5 часткою, що є 2/5 частками. [PERSON] іншого житла окрім частки в спірному домоволодінні не має, з народження і по сей день мешкає в спірному будинку, проводить поточні ремонти, підтримує 3/5 частки домоволодіння в житловому стані, сплачує комунальні витрати. [PERSON] окрім частки в спірному домоволодінні має у власності ще ј частку квартири у м. Львів, де і проживає. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що в м. Одесі до частки будинку навідуються лише родичі [PERSON] з нетривалими періодами. З часу отримання спадщини [PERSON] не утримує житло, комунальні витрати не сплачує. В листопаді 1996 року в літній кухні під літ. Ж відбулася пожежа та частина приміщень була визнана не придатними для житла. Родина [PERSON] за власні кошти змушена була провести реконструкцію і ремонт частини домоволодіння зі знесенням сараїв під літ. Г і Ж, а також зробити необхідну для життя прибудову літ. а4. Через запустіння технічного стану труб в 2005 році сталась аварія прорвало трубу водопроводу і затопило підвал під житловою кімнатою. Родина [PERSON] самостійно за власні кошти відкачувала з підвалу воду та ремонтувала водопровідні мережі, шляхом заміни труб на нові. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що спадкоємці 3/5 часток спірного домоволодіння [PERSON] і [PERSON] є чужими по відношенню один до одного людьми, їх проживання разом неможливе, оскільки постійно виникають сварки із зверненням до поліції. Технічної можливості виконати поділ 3/5 часток спірного домоволодіння в рівних частках між співвласниками [PERSON] та [PERSON] без відступу від ідеальних часток немає. Оскільки площа приміщень житлового будинку, яка припадає кожному з співвласників згідно з ідеальними частками, менша за мінімальну площу, при якій можливий їх виділ в натурі зі спільної часткової власності, [PERSON] змушений звернутись до суду з зустрічним позовом про припинення права особи на частку у спільному майні, визнання права власності. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11.02.1960 року Житлово-комунальний відділ Приморської районної Ради депутатів трудящих м. Одеси згідно рішенню Виконкому Приморської райради депутатів трудящих м. Одеси №519 від 27.06.1959 року про відвід земельної ділянки, надала [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку [ADDRESS] , загальною площею 540 кв.м. згідно з планом земельної ділянки /т.2 а.с.181-182/. В подальшому на вказаній земельній ділянці був побудований житловий будинок. Рішенням Виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів від 17.07.1987 року №572 «Про самовільне будівництво на [ADDRESS] , гр. гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » вирішено побудовані [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , прибудову, розміром 3,56х2,40 м., - підсобне приміщення, прибудову, розміром 3,90ї1,75 м (кухню, площею 4,0 кв.м.), гараж, літ. «Е» розміром - 6,70х3,90 м. узаконити. Побудовану [PERSON] по [ADDRESS] прибудову розміром 3,70х2,40 м. узаконити /т.2 а.с.185/. Ухвалою Нарсуду Київського району м. Одеси від 03.06.1988 року затверджено мирову угоду між [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] , про розподіл цього будинку відповідно до технічного висновку інженера [PERSON] від 18.02.1985 р. (по 1 варіанту поділу) /т.2 а.с.187/. Відповідно до мирової угоди визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 3/5 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень та споруд: в літ. «А» кімнати 14,0 кв.м., кімнати 6,1 кв.м. та узаконених рішенням Київського Райвиконкому прибудов а2, а3, а також гаража «Е», сарая «В», вбиральні «Д», сарая «Ж», літньої кухні «Б», літньої кухні «Г», душа «З» та половини підвала під будинком «А». Визнано за [PERSON] право власності на 2/5 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень і споруд: в літ. «А» кімнати 13,4 кв.м., кухні 5 кв.м., коридору 2,7 кв.м., вбиральні 0,4 кв.м., узаконеної Київським райвиконкомом м. Одеси прибудови А-1, половини підвалу під будинком «А», мостіння І та огорож 2,3,5,6. Також вказаною мировою угодою був визначений порядок користування земельною ділянкою. 25.07.1990 року [PERSON] та [PERSON] добровільно уклали наступну Угоду про порядок користування житловими та підсобними приміщеннями будинку та земельною ділянкою /т.2 а.с.188/. 1. [PERSON] виділяються у власність житлові приміщення 2-1 «а» площею 6,1 кв.м., 2-2 «а2» площею 6,7 кв.м., 2-3 «а3» площею 4,0 кв.м., підсобне приміщення гараж «Е».\~ 2. [PERSON] виділяються у власність житлове приміщення «А» 1-1 площею 14,0 кв.м., підсобні приміщення «Ж», «В», «Г», «З», «Д», «Б». 3. Земельна ділянка виділяється в наступних межах відповідно до плану, складеному та добровільно підписаному сторонами: а) [PERSON] у східній частині 6 м., в південній частині 12,9 м., в західній частині 3,85 + 1,85 + 5,3 м., в північній частині 2,4 + 2,75 м. та східній частині 5,3 м. б) [PERSON] в північній частині по ломаній лінії 6,65+6,5+13,25+1,5+2,75 м., в західній частині 6,6 м., в південній частині 23,75 м., в східній частині по ломаній лінії 365+1,85+2,2+5,3+2,4+4,0 м. в) [PERSON] зобов`язується не чинити перешкоди [PERSON] та всім особами, які з ним проживають та які відвідують їх, в проході через свою земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 15.03.1995 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І., позивач [PERSON] є власником 3/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та складається в цілому з кам`яного житлового будинку, загальною житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 590 кв.м. /т.1 а.с.42/. Довідкою начальника СГПЧ-3ГПО МВС України від 11.11.1996 року №479 підтверджено факт пожежі, що сталася 01.11.1996 року по вул. Дубовий гай у [PERSON] . В результаті пожежі пошкоджено димохід та кровля літньої кухні на площі 2 кв.м. /т.3 а.с.154/. Судом досліджено Висновок №10 про можливість використання під житло споруд літ. А-4, Б, В, Г, Ж згідно з планом ділянки будинку по [ADDRESS] , складений ДПІІ «Укрпроектреконструкція» 10.01.1997 року /т.3 а.с.155-160/. Згідно вказаного Висновку всі зазначені споруди (А-4, Б, В, Г, Ж)\~ визначаються як непридатні для житла. 09.04.2005 року мешканцями будинків по [ADDRESS] , та [ADDRESS] , підписи яких завірені головою ДКТ-2, був складений Акт про те, що частина житлових приміщень будинку по [ADDRESS] , знаходяться в аварійному стані /т.1 а.с.169/. Згідно з Договором дарування частини житлового будинку від 29.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 3/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та складається в цілому з кам`яної житлової будівлі, загальна житлова площа якої становить 45,2 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 590 кв.м. /т.1 а.с.54/. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 01.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., [PERSON] є власником спадщини, яка складається з 3/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку літ. А, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею - 45,2 кв.м., та надвірних споруд: сарая літ. Б; сарая літ. В; гаража літ. Е; душа-вбиральні літ. И; огорожи №2,5-9; вимощення І-ІІ, розташованих на земельній ділянці площею 540 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні /т.2 а.с.38/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 13.03.2009 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Глуханчук І.В., відповідач [PERSON] є власником Ѕ частки спадкового майна, що складається з 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №2,4-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 540 кв.м. /т.1 а.с.108/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 17.07.2014 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О., відповідач [PERSON] є власником 1/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Е» - гараж, «И» - вбиральня-душ, 2,5,6-9 огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 540 кв.м. /т.1 а.с.114/. Згідно з Висновком № 033/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для подання до суду, складеним 20.02.2018 року судовим експертом Скибінською Т.М. за заявою [PERSON] /т.1 а.с.84-124/, можливо виділити в окремий об`єкт нерухомості 1/5 та 1/5 частини об`єкту нерухомості, розташованих по [ADDRESS] , що належать [PERSON] , до складу яких входить: частина житлового будинку літ. «А», у складі наступних приміщень: №1-2 жила, площею 13,4 кв.м.; №1-3 коридор, площею 4,2 кв.м.; №1-4 жила, площею 5,0 кв.м.; №1-6 кухня, площею 6,9 кв.м., загальною площею 29,5 кв.м., у т.ч. житловою 18,4 кв.м. Згідно наданої копії Порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , виконаного сертифікованим інженером-геодезистом [PERSON] станом на лютий 2018 р., в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка, площею 0,0230 га. Згідно даних, вказаних в копії Порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , виконаного сертифікованим інженером-геодезистом [PERSON] станом на лютий 2018 р., експертом було встановлено, що площа земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , яка знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] , відповідає площі, вказаній в копії Мирової угоди від 03.06.1988 р., затвердженої Ухвалою Київського районного народного суду від 03.06.1988 р., що виділялась в користування [PERSON] . Експертом було встановлено, що згідно кадастру частина земельної ділянки суміжного землевласника по [ADDRESS] , площею 0,0014 га, кадастровий номер 5110136900:38:017:0041, заступає на фактично зайняту територію земельної ділянки по [ADDRESS] , що знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] . Виходячи з візуально-інструментального огляду, експертом було встановлено, що відстань від самочинно збудованої прибудови літ. «а4», розташованої за адресою: [ADDRESS] , до межі з суміжним землекористувачем [PERSON] не відповідає наступним вимогам: п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», в якому вказано: «… для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м». В судовому засіданні 21.07.2021 року за клопотанням сторони [PERSON] була присутня судовий експерт Скибінська Т.М., яка суду пояснила, що надала висновок про можливість виділу частки [PERSON] в окремий об`єкт, виходячи з приміщень, що знаходяться в фактичному користуванні, що не відповідає ідеальній частці 2/5. При цьому експерт зазначила, що для проведення експертизи їй не надавались документи, в яких вказано про наявність на земельній ділянці самочинного будівництва.\~ Судом досліджено Висновок експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №520/10767/17, складений 16.06.2020 року судовими експертами ОНДІСЕ Томішинець Л.В. та [PERSON] /т.2 а.с.148-180/. З вказаного Висновку вбачається, що на даний час приміщення, які знаходяться в фактичному користуванні [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] ідеальній частці 3/10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (без врахування самовільної забудови та приміщень житлової кімнати 1а-2 та підвалу) не відповідають. Невідповідність ідеальній 3/10 частці [PERSON] полягає в причині нерівноцінного перерозподілу між співвласниками приміщень в 3/5 частині житлового будинку в результаті самозахвату прим. «1а-2», яке станом на 09.12.1994 р. входило в склад приміщень загальною площею 16,8 кв.м. кв. №2 [PERSON] та значилось як житлова «2-1» пл. 6,1 кв.м. Влаштування входу в приміщення підвалу житлової кімнати 1а-2 літ. «а» житлового будинку по [ADDRESS] технічно можливо. Розробити вхід в підвал під приміщенням «1а-2» пл. 6,1 кв.м. кв. №1а технічно можливо методом організації приямку та сходів. Влаштована [PERSON] добудова літ. «а4» з входом кв. [ADDRESS] до вікна приміщення житлової кімнати «2-2» кв. №2 [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS] не відповідає нормативно-технічним та санітарним нормам ДБН, діючим на час будівництва літ. «а4» кв. [ADDRESS] та на теперішній час. При будівництві будівлі літ. «а4» кв. №1а [PERSON] були порушені протипожежні та санітарні норми по відношенню до кв. [ADDRESS] [PERSON] , які відносяться до суттєвих порушень та потребують проведення робіт по їх перебудові. На розгляд суду пропонується три варіанти розподілу 3/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами та порядок користування 3/5 частиною земельної ділянки по [ADDRESS] . Варіанти розподілу житлового будинку та господарських споруд враховують відступ від ідеально належної частки кожного із співвласників. Варіанти порядку користування земельною ділянкою враховують виділ за кожним співвласником з ідеальною часткою по 3/10 ідеально належну площу, яка складається із ділянок особистого користування та частки в ділянці загального користування, з урахуванням правовстановлюючих документів [PERSON] та частки, що перебуває в її фактичному користуванні. По Першому варіанту: Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 29,45% ? 3/10, що менше на 0,55% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 30,55% ? 3/10, що більше на 0,55% від ідеально належної. По Другому варіанту: Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 32,5% ? 8/25, що більше на 1,5% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 28,5% ? 7/25, що менше на 1,5% від ідеально належної. По Третьому варіанту: Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 22,6% ? 2/9, що менше на 7,4% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна [PERSON] складає 37,40% ? 3/8, що більше на 7,4% від ідеально належної. Також вказаним Висновком були розроблені 3 варіанта порядку користування 3/5 частиною земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток 3/10 [PERSON] та [PERSON] з урахуванням правовстановлюючих документів [PERSON] та частки, що перебуває в її фактичному користуванні. В ході судового розгляду справи стороною [PERSON] було заявлено клопотання про виклик експертів до судового засідання для надання пояснень по наданому висновку. В зв`язку з карантинними обмеженнями та графіком відпусток до судового засідання експерти не змогли з`явитись, проте судовим експертом Томішинець Л.В. до суду були надані письмові пояснення /т.3 а.с.46-49/. У вказаних поясненнях експерт посилається на те, що за даними матеріалами справи будівлі літ. «а4,И» в експлуатацію не прийняті та Декларація про готовність об`єкту до експлуатації не відноситься до правовстановлюючих документів. Окрім того судовий експерт [PERSON] в письмових поясненнях зазначає, що фізичний знос будівель літ. «Б,В» на розробку варіантів розподілу житлового будинку не вплинув, фактичний порядок користування будівлями та спорудами на розроблені варіанти розподілу домоволодіння між співвласниками [PERSON] та [PERSON] не вплинули. Візуальним обстеженням встановлені пошкодження та дефекти приміщення «1а-1» пл. 14,0 кв.м., які вказують на відсутність проведення ремонтних робіт на протязі тривалого часу. Технічна можливість розподілу житлового будинку між співвласниками [PERSON] та [PERSON] представлена трьома варіантами, які пропонують виділ за кожним співвласником\~ ізольовані квартири з самостійними виходами на приквартирну ділянку. До трьох варіантів розподілу житлового будинку та господарських споруд визначено три варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до ідеальних часток співвласників, з урахуванням ділянки загального користування. Визначити розподіл домоволодіння на два ізольованих об`єкта з самостійними входами (виходами) кожний та без врахування земельної ділянки загального користування на підставі наданих документів неможливо. Судом досліджено лист КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.06.2020 року №517286.36.20 /т.3 а.с.23/, яким повідомляється, що згідно поточної інвентаризації від 18.06.2020 р. житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 89,7 кв.м., житлова площа складає 45,2 кв.м., сараї літ. «Б,В», вбиральня душ літ. «И», гараж літ. «Е», 1-2 огорожа, І вимощення. Будівля літ. «И» - (вбиральня-душ) тимчасова будівля, яка на підставі п. 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №406. Будівля літ. «Г» - (літня кухня), літ. «Д» - (вбиральня), літ. «Ж» - (сарай), літ. «З» (літній душ) знесені та це є роботами, які на підставі п. 8 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №406. Прибудови літ. «а4» - Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2013 р. №ОД 142130560610. Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовлений 18.06.2020\~року КП\~«БТІ» ОМР\~на замовлення\~ [PERSON] /т.3 а.с.24-26/ вказане домоволодіння складається з: «А» - житловий будинок, «Б,В» - сараї, «Е» - гараж, «И» - вбиральня-душ, №2,5-9 огорожа, І-ІІ вимощення. Будинок літ. «А» складається з трьох квартир. В квартирі 1а: 1 житлова, площею 14,0 кв.м., 2 житлова, площею 6,1 кв.м., 3 коридор, площею 6,7 кв.м., 4 кухня, площею 11,3 кв.м., 5 санвузол, площею 4,4 кв.м., 6 веранда, площею 7,0 кв.м. Разом по кв. 1а загальна площа 49,5 кв.м., житлова площа 20,1 кв.м., допоміжна (підсобна) 29,4 кв.м. В квартирі 1: 2 житлова, площею 13,4 кв.м., 3 коридор, площею 4,2 кв.м., 4 житлова, площею 5,0 кв.м., 6 кухня, площею 6,9 кв.м. Разом по кв. 1 загальна площа 29,5 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., допоміжна (підсобна) 11,1 кв.м. В квартирі 2: 2 житлова, площею 6,7 кв.м., 6 кухня, площею 4,0 кв.м. Разом по кв. 2 загальна площа 10,7 кв.м., житлова площа 6,7 кв.м., допоміжна (підсобна) 4,0 кв.м. Разом по літ. А: загальна площа 89,7 кв.м., житлова площа 45,2 кв.м., допоміжна (підсобна) 44,5 кв.м. При цьому Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений 19.06.2014\~року КП\~«Бюро технічної\~інвентаризації» Одеської\~міської ради\~на замовлення\~ [PERSON] /т.2 а.с.189-191/ містить відмітку про самочинно збудовану прибудову а4, побудовану в 2005 році. Судом досліджено Висновок №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складений 15.12.2020 року судовим експертом ТОВ-ОФ «ІНЮГ-Експертиза» Петровим І.І. за замовлення адвоката Смирнової Л.П. /т.3 а.с.59-138/. Відповідно до вказаного висновку виконати поділ 3/5 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням діючих будівельних норм і правил, в рівних частках між співвласниками [PERSON] та [PERSON] без відступу від ідеальних часток, технічно неможливо. Окрім того, площа приміщень житлового будинку, яка припадає кожному з співвласників згідно з ідеальними частками, менша за мінімальну площу, при якій можливий їх виділ в натурі зі спільної часткової власності. Ринкова вартість 3/5 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , без урахування прибудови літ. «а4» та вбиральні-душу літ. «И» згідно технічного паспорту ОМБТІ та РОН, виконаного станом на 18.06.2020 року, складає 1207000 грн. (один мільйон двісті сім тисяч гривень). IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 2\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 2\~ст. 318 ЦК України\~усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 3\~ст. 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~ Статтею 355 ЦК України\~встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. На підставі ч. ч. 1, 3,\~4\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 6, 7\~постанови від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»\~виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Частиною 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом достеменно встановлено, що позивач [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] є власниками 3/5 частин спірного домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Інші 2/5 частки належать відповідачу [PERSON] . При цьому в зазначеному домоволодінні проживає відповідач [PERSON] з родиною та родина відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] має власність у м. Львів, а саме право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає, що підтверджується актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т.3 а.с.168-169/. Позивач зазначає, що всі співвласники вказаного домоволодіння мають в своїх частках мінімально необхідний набір приміщень та існує технічна можливість виділити зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості частки домоволодіння, а також відповідно до фактичного порядку користування земельною ділянкою присвоїти окрему адресу. Однак вказані доводи сторони позивача не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. На підтвердження своїї позовних вимог стороною позивача [PERSON] суду надано Висновок №2899 судової будівельно-технічної експертизи /т.1 а.с.10-16/ за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ 3/5 частини домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , складений 18.07.1996 року на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Одеси Губи Є.І. від 03.07.1996 року. В зазначеній ухвалі вказано, що співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить 3/5 частин спірного домоволодіння. Позивач [PERSON] зазначає, що розділ цієї частини будинку був проведений в 1990 році добровільно між її померлим батьком та [PERSON] . В травні 1996 року [PERSON] порушив угоду та зайняв кімнату та підвал. Для вирішення вказаного спору необхідні спеціальні знання. Вказаним Висновком №2899 визначено, що кожному співвласнику належить по 3/10 частині в спірних 3/5 частин домоволодіння, тобто розділ домоволодіння в ідеальних /двух рівних/ частках буде складати:\~ \~- по дійсній вартості - 882,9835 млн. крб. - по загальній площі /в натурі/ в жилому будинку - 15,4 кв.м. Судовий експерт у Висновку №2899 від 18.07.1996 року вказав, що на підставі положення по поділу житлових будинків, вимог діючих будівельних норм, виходячи з планування житлового будинку можливий єдиний варіант розділу 3/5 частин домоволодіння в натурі, з максимальним наближенням до ідеальних часток співвласників: І співвласник: житлова 2-1 пл. 6,1 кв.м., житлова 2-2 пл. 6,7 кв.м., кухня 2-3 пл. 4,0 кв.м., підвал під прим. 2-1, гараж-сарай "Е", частина мощення, частина огорожі - загальною вартістю в інвентаризаційних /балансових/ цінах 60,052 млн. крб., що складає 27/50 часток в вартості споруд спірної частини домоволодіння або 81/250 частина всього домоволодіння. ІІ співвласник: житлова 1-1а пл. 14 кв.м., літня кухня "Б", сарай "В", літня кухня "Г", душ "З", сарай "Ж", частина мощення, частина огорожі - загальною вартістю в інвентаризаційних /балансових/ цінах 51,155 млн. крб., що складає 23/50 часток в вартості споруд спірної частини домоволодіння або 69/250 частин всього домоволодіння. Сума грошової компенсації, що підлягає виплаті І співвласником на користь ІІ співвлавника, складає в нині діючих цінах на будматеріали та роботи 70,642 млн. крб. Перелік робіт по переобладнанню житлового будинку при його поділі, які необхідно погодити з компетентними органами, та їх вартість зазначені в дослідженні по третьому питанню. Цивільна справа за позовом [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про поділ 3/5 частини домоволодіння, при розгляді якої була призначена зазначена експертиза, була залишена без розгляду в зв`язку з неявкою позивача. Враховуючи, що з часу надання вищевказаного висновку експертизи в складі спірного домоволодіння відбулися зміни, в зв`язку з чим зроблені експертом висновки втратили актуальність, в ході судового розгляду справи за клопотанням сторони позивача [PERSON] судом призначалась судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, відповідно до якої 16.06.2020 року судовими експертами ОНДІСЕ Томішинець Л.В. та [PERSON] був складений Висновок експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №520/10767/17 /т.2 а.с.148-180/. Вказаним висновком було запропоновано три варіанти розподілу 3/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами та порядок користування 3/5 частиною земельної ділянки. При цьому всі варіанти розподілу враховують відступ від ідеально належної частки кожного з співвласників, оскільки здійснити поділ домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників неможливо. Питання визначення вартості спірної частини домоволодіння та можливої грошової компенсації в разі відступу від ідеальних часток при розділі домоволодіння перед експертами не ставились. Технічна неможливість здійснення поділу 3/5 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням діючих будівельних норм і правил, в рівних частках між співвласниками [PERSON] та [PERSON] без відступу від ідеальних часток підтверджується і Висновком №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеним 15.12.2020 року судовим експертом ТОВ-ОФ «ІНЮГ-Експертиза» Петровим І.І. за замовлення адвоката Смирнової Л.П. /т.3 а.с.59-138/. При цьому суд погоджується з доводами сторони [PERSON] щодо того, що викладена в позовній заяві вимога позивача [PERSON] про виділ з спільної власності 3/10 частки не відповідає її ідеальній частці, оскільки в неї включено будівлі, які на даний час вже не існують та окрім того вимога не відповідає жодному запропонованому експертом варіанту поділу. Також суд зазначає, що питання стосовно можливості виділу частки [PERSON] з спільної часткової власності з відходом від ідеальних часток співвласників з виплатою грошової компенсації перед експертами не ставились. Стороною позивача клопотання про призначення повторної або додаткової судової експертизи не заявлялись, позовні вимоги після отримання висновку експертизи в новій редакції не викладались та підтримуються представниками позивача в повному обсязі відповідно до позовної заяви від 12.09.2017 року та доповнень від 27.07.2020 року, що стосуються демонтажу незаконної прибудови та скасування декларації. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. В ході судового розгляду справи стороною позивача не надано будь-яких пояснень, заперечень та додаткових доказів на спростування викладених судовими експертами висновків, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відхилення Висновку експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16.06.2020 року та Висновку №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складений 15.12.2020 року та приймає їх як належні та допустимі докази. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що докази, надані стороною позивача не є достатніми для підтвердження позовних вимог в сенсі ст. 80 ЦПК України. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ з спільної часткової власності 3/10 частин домоволодіння, а також похідних вимог щодо припинення спільної часткової власності, визнання права власності [PERSON] на самостійний об`єкт нерухомості та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимог позивача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю з боку [PERSON] та вселення [PERSON] у належну їй кімнату, позначену у технічному паспорті під літ. 1а2 та гаражем під літ. «Е» суд зазначає наступне. Твердження сторони позивача щодо того, що вказані приміщення належать [PERSON] є хибними, оскільки відповідно до мирової угоди 1988 року та укладеного в подальшому договору між [PERSON] та [PERSON] був визначений порядок користування відповідними приміщеннями, які належать їм на праві спільної часткової власності. Окрім того, на підтвердження наявності перешкод з боку [PERSON] в користуванні вказаними приміщеннями [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів. Стосовно вимог [PERSON] демонтувати незаконно приєднану новозбудовану стіну до стіни кімнати 2-2, з демонтажем вхідних дверей цієї ж незаконної добудови та привести її до попереднього стану за рахунок [PERSON] суд зазначає, що звертатись до суду з вимогами про знесення об`єктів самочинного будівництва відповідно до ст. 376 ЦК України мають право відповідні органи державної влади або органи місцевого самоврядування. Доводи сторони [PERSON] щодо того, що вказаним самочинним об`єктом порушуються права позивача належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтверджені. При цьому суд враховує зазначені в описовій частині висновку експертизи /т.2 а.с.171-зворот/ відомості, що відповідно до штампу КП «БТІ» будівля літ. «а4» є самочинно збудованою в 2005 році. За повідомленням власників літ. «а4» є підсобними приміщеннями кв. [ADDRESS] та відноситься до невід`ємних поліпшень спадкового майна гр. [PERSON] . Стосовно вимог [PERSON] про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2013 р. №ОД 142130560610, а саме прибудови літ. «а4» суд зазначає наступне. В Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 640/10134/19 Верховний Суд зазначив, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема ст. 39-1, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації декларації, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. При цьому недостовірні дані мають відповідати одній із таких умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проєкту або будівельного паспорта. З цього приводу суд зазначає, що з урахуванням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд ухвалює рішення суду в нарадчій кімнаті на підставі наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та заперечень. Оскільки питання щодо подання замовником достовірних чи недостовірних даних при поданні декларації в судовому засіданні стороною позивача не ставились, будь-яких доказів з цього приводу або клопотань про витребування відповідних доказів не заявлялось, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведена наявність підстав для скасування вищевказаної декларації.\~ За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В уточнених зустрічних вимогах відповідач [PERSON] посилається на те, що частина приміщень 3/5 частки спірного домоволодіння, яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, станом на кінець 90-х років була в аварійному стані. При цьому [PERSON] не цікавилася станом свого майна, до спірного домоволодіння не навідувалася, витрати по утриманню спільної з [PERSON] частки не несла, капітальним та поточним ремонтом не займалася. Родина відповідача [PERSON] була змушена за власний рахунок утримувати спільне майно та здійснювати ремонт, відновлюючи приміщення, що були непридатні для житла. В ході судового розгляду справи вказані доводи стороною [PERSON] спростовані не були. Стороною позивача суду надані лише дві квитанції від 18.10.1994 року та 18.07.1995 року щодо проведення інвентаризації майна та оплати оціночного акту, а також накладна на гаражні металеві ворота та рами для воріт, що були доставлені в 1975 році. Вказані докази не спростовують доводів сторони [PERSON] та не підтверджують пояснення сторони [PERSON] . Представники позивача [PERSON] уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали та наполягали на виділі частки [PERSON] з спільного часткового майна, посилаючись на те, що такий виділ можливий, однак належних та допустимих доказів з цього приводу суду не надали, висновки судових експертиз щодо неможливості розподілу спільної часткової власності відповідно до ідеальних часток співвласників не спростували. При ухваленні рішення по суті зустрічних позовних вимог [PERSON] суд враховує існуючу судову практику Верховного Суду, зокрема, постанову від 26 грудня 2019 року по справі № 303/4849/16-ц, в якій викладено наступне. Частиною першою\~статті 365 ЦК України\~передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз зазначеної норми дає підстави, дійти висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року в справі 6-81цс11 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17. З цього приводу суд також зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями\~статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі (втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними); 2) чи переслідувало втручання легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті (якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів); 3) чи є відповідний захід пропорційним конкретній легітимній меті втручання у право (втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно). Порушення статті\~1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. З цього приводу суд зазначає, що частка [PERSON] , а саме 3/10 частин спірного домоволодіння є незначною та не може бути виділена в натурі, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того матеріалами справи також підтверджується і те, що спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки між співвласниками склались неприязливі стосунки. Стосовно вказаних обставин суду надані копії звернень до правоохоронних органів /т.3 а.с.161-166/. При цьому суд погоджується з доводами сторони [PERSON] щодо того, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки [PERSON] проживає у м. Львів, де має на праві власності інший об`єкт нерухомості, а саме 1/4 частку квартири, в той час як [PERSON] не має іншого житла, та постійно користується та утримує за свій рахунок спільну часткову власність. При цьому суд враховує, що на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України стороною відповідача [PERSON] на депозитний рахунок суду була внесена вартість частки [PERSON] , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями /т.3 а.с.216-222/. За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/5 частин спірного домоволодіння та на підтвердження вимог [PERSON] щодо виділу її частки в натурі суду надано Висновок №033/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для подання до суду, складений 20.02.2018 року судовим експертом Скибінською Т.М. за заявою [PERSON] .\~ Однак до вказаного висновку суд відноситься критично, так як в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала свої висновки в частині можливості виділу частки [PERSON] в самостійний об`єкт та при цьому повідомила, що в фактичному користуванні знаходиться частина домоволодіння, більша ніж ідеальна частка [PERSON] . Питання щодо грошової компенсації в сенсі ст. 364 ЦК України експертом не вирішувалось, оскільки не було поставлено такого питання. В частині висновку щодо встановлення перешкод в користуванні власністю експерт висновок не підтримала, зазначивши, що [PERSON] не надала їй всіх правовстановлюючих документів та експерт не мала інформації щодо самочинних споруд.\~ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] взагалі не зверталась до всіх співвласників, а саме до [PERSON] з питанням щодо виділу її власності в самостійний об`єкт та визначення порядку користування. Так, доводи сторони [PERSON] , що [PERSON] не пропонувала вирішити даний спір до звернення до суду, не були спростовані стороною [PERSON] .\~ Таким чином доводи представника [PERSON] - [PERSON] щодо підстав для відмови в позові з посиланням на існуючу практику Верховного Суду, викладену в постанові по справі №554/8371/16-ц є спроможними. Щодо вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з боку [PERSON] суд також зазначає, що вказані вимоги не підтверджені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість на недоведеність зустрічних позовних вимог [PERSON] . В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] також заявила про застосування строків позовної давності. Проте враховуючи наявність підстав для відмови в зустрічному позові по суті позовних вимог суд позовну давність до вказаних правовідносин не застосовує. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] належить відмовити в зв`язку з недоведеністю.

Outcome: approved