Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

11.06.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 28.09.2002 року зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі РАЦС Жидачівського\~ РУЮ Львівської області, актовий запис №56. Від подружнього життя у них народились двоє дітей - дочки [PERSON],[INFO] та Анна-Ангеліна,[INFO]. В силу певних життєвих обставин спочатку відповідач, а потім вона з дітьми виїхали в Республіку Італія. В Італії відповідач став зловживати спиртними напоями, працювати не хотів та через рік повернувся в Україну. Із 2011 року сторони спільно не проживають, а тому вона втратила до відповідача почуття любові і поваги та не згідна не примирення із ним, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Важає, що сім"я існує формально, посила шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати із нею та залишити набуте їй у шлюбі прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, хоч визнав факт, тривалого непроживає із позивачем, яка знаходиться в Республіці Італія разом із дітьми. Вважає, що перебування у шлюбі із позивачем не суперечить інтересам позивача та дітей, оскільки він постійно спілкується із дітьми по телефону, підтримує їх матеріально. Факти, якими позивач обгрунтовує підстави для розірвання шлюбу не відповідають дійсності, оскільки на даний час він працює у ТзОВ"Леоні" у м.Стрию, отримує стабільну зарплату та має змогу утримувати сім"ю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні також позовних вимог не визнав та вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. \~ \~ \~ Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження серія І-СГ№139813, яке видано відділом РАЦС Жидачівського РУЮ Львівської області 28.09.2002 року, вбачається, що цього дня одружились [PERSON] та [PERSON] та після одруження дружині присвоєно прізвище "Мудра"(а.с.5). Згідно із долучених копій свідоцтв про народження (а.с.6,7) в сторін за час шлюбу народились малолітні діти: дочки [PERSON] [INFO] та Анна-Ангеліна, [INFO]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка категорично не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сторони з 2011 року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, а неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у позовній заяві вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем [PERSON]. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Діти сторін, які є малолітніми, проживають разом із позивачем. Оскільки відповідач не висловив свою позицію щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх дітей сторін: дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], слід визначити разом із матір"ю - позивачем у справі.

Outcome: approved