Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON], інтереси якого представляє адвокат Бора Ю.В., звернувся в суд із заявою про встановлення фактів що мають юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] р. померла його мати - [PERSON], після смерті якої заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом виявлено розбіжності у написанні імені спадкодавця в документах. У свідоцтві про народження спадкодавця записано як "Пак Елізабет Олексіовна", а в свідоцтві про смерть - "[PERSON]", у свідоцтві про народження заявника - "[PERSON]". Крім цього, в свідоцтві про право на спадщину за законом померла зазначена як [PERSON] Дані розбіжності у написанні імені спадкодавця у правовстановлюючих документах створюють заявнику перепони в оформленні спадщини. Заявник просить суд встановити той факт, що [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року є однією і тією ж особою та рідною матір'ю заявника та факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.1999 р. [PERSON] Заявник в судове засідання не з'явився, однак його представником подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проведено на підставі поданих доказів. Дослідивши подані письмові докази, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши на їх підставі обставини, необхідні для вирішення справи, та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до переконання, що вимоги заяви підлягають до часткового задоволенню, з наступних міркувань. У відповідності до вимог ст.234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, п.п.1, 6 ч.1 ст.256 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті. Встановлено, що [INFO] року в с.Велика Паладь Виноградівського району померла мати заявника [PERSON]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2017 року. Після смерті матері заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що в написанні імені матері заявника в свідоцтві про народження спадкоємця та свідоцтві про право на спадщину за законом. Одночасно нотаріус звернула увагу на встановлення факту, а саме, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є однією й тією ж особою. Як вбачається із свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 04.06.1958 року в графі "мати" записано "[PERSON]". Крім цього в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.09.1999 року серії АВЕ №086467 ім'я спадкодавця також вказано невірно, а саме - [PERSON]. Ощадна книжка, посвідчення водія та будинкова книга видані на ім'я [PERSON] (російською мовою). В заповіті від 01.07.2015 року ім'я спадкодавця записано як "[PERSON]", що є парвильним. Дані розбіжності в написанні імені матері заявника створюють [PERSON] перепони в оформленні спадщини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, а також зважаючи на те, що встановлення даного юридичного факту дасть змогу заявнику оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити частково та встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] та факт належності [PERSON], яка померла [INFO] року свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.1999 року. В задоволенні вимог в частині встановлення того, що [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року є однією і тією ж особою, суд відмовляє, оскільки за положеннями п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи. Аналогічні роз'яснення наведені в п.п.13 п.4 Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по різному записаних у документах. Розглянувши цивільну справу окремого провадження за заявою [PERSON] на підставі поданих ним доказів, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial