Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Представник ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості,мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.2012 року між ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» (в особі ТОВ ,,Розетка.УА» який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року) та [PERSON] було укладено договір № 120387742 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Відповідно до п.5 Перехідних положень Закону України ,, Про акціонерні товариства" ЗАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, правонаступником якого є ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій». ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання - передачі майна № 120387742 від 05.09.2012 року. Загальна первісна вартість обладнання становить 22230,69 грн. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 22230,69 грн. ,а саме 6 платежів по 3705,12 грн. Позивач виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № [NUMBER] від 15.01.2016 року відповідач сплатив 28210,23 грн. з яких зараховано 19074,98 грн. на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та 9135,25 грн. на погашення місячних орендних платежів. У зв'язку з зазначеними порушеннями [PERSON] станом на 22.01.2016 року має заборгованість у сумі 90223,26 грн. з яких: 13095,44 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 77049,84 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 77,98 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив їх задовольнити з обставин викладених в позові, зазначаючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Про- Фінанс» не мала права на отримання грошових котів від відповідача так -як договори факторингу є недійсними та оскаржуєються в судовому порядку. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, вказуючи, що ними виконані в повному обсязі взяті на себе зобов»язання та сплатили кошти на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Про- Фінанс» так - як укладено договір факторингу.. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову зазначаючи, що на їх рахунок надійшли кошти від відповідача по справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.09.2012 року між ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» (в особі ТОВ ,,Розетка.УА» який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року) та [PERSON] було укладено договір № 120387742 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання - передачі майна № 120387742 від 05.09.2012 року. Загальна первісна вартість обладнання становить 22230,69 грн. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 22230,69 грн. ,а саме 6 платежів по 3705,12 грн. Позивач виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу. 28.10.2013 року між сторонами було підписано графік погашення заборгованості як додаток до договору про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі Leaset № 120387742 від 01.09.2012 року. На виконання графіку відповідачем було сплачено 10000 грн., що підтверджується квитанціями про сплату. Згодом на адресу відповідача було надіслано лист за підписом Генерального директора ПрАТ ,,Лізинг ІТ" Богодухова Д.О. про відступлення права вимоги за договором розстрочки фізичним особам - Облігаціонерам, які заключили договори сервіса (збирання платежів) з ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Про - Фінанс". Та повідомлено , що всі фінансові платежі за договором розстрочки підлягають сплаті виключно на рахунок ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Про - Фінанс". Листом ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Про - Фінанс" від 03.09.2014 року відповідача [PERSON] було повідомлено, що згідно договору цесії Облігаціонери отримали права вимоги від позичальників сплати грошових коштів на свою користь. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Враховуючи вищевикладене, стороною позивача не було доведено належними та допустимими доказами того, що ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» має право на даний час звертатися з даним позовом до відповідача. тому що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивачем ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» було відступлено право вимоги за договором розстрочки фізичним особам - Облігаціонерам, які заключили договори сервіса (збирання платежів) з ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Про - Фінанс". Крім того стороною позивача не було надано суду доказів на підтвердження того, що укладені договори між відстороненим генеральним директором ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» Богодуховим Д.О. та власником облігацій ТОВ ,,Про - Фінанс" є фіктивними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed