Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору оренди землі недійсним, в якому зазначив, що 15.12.2008 року між [PERSON] ( орендодавцем ) та селянським ( фермерським ) господарством [PERSON] ( орендарем ) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,7211 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на території Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, строком на 5 років. Вказаний правочин зареєстровано у відділі Держкомзему в Добровеличківському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2011 року за № 352178154000113. На підставі додаткової угоди від 12.05.2016 року, укладеної між сторонами зазначеного вище договору оренди землі, він припинив свою дію з 12.05.2016 року. Після припинення у встановленому законом порядку договору оренди від 15.12.2008 року, між [PERSON] ( власник ) та [PERSON] ( землекористувач) 13.05.2016 року було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( емфітевзис ), згідно якого перша передала останньому в користування для сільськогосподарських потреб, строком на 50 років належну їй земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Дане речове право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 13.05.2016 року за №14543642. В лютому місяці 2018 року позивачеві стало відомо про те, що 15.02.2016 року, тобто в період дії договору оренди землі від 15.12.2008 року, укладеного між СФГ "Стойкова Л.Д." та [PERSON] остання уклала договір оренди землі з ФГ "Волков В.В.", згідно умов якого, передала відповідачеві в оренду строком на 7 років належну їй земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Державна реєстрація вказаного речового права була проведена 01.03.2016 року за № 13567833. Листом заступника голови Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 28.03.2016 року № 01-35/13/2 позивача повідомлено про те, що відомості про реєстрацію речового права за №13567833 видалені з Державного реєстру речових прав через технічну помилку державного реєстратора, оскільки термін дії попереднього речового права не закінчився. На переконання позивача, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону та порушує право [PERSON] на мирне володіння майном. За таких обставин, [PERSON] вважає, що договір оренди землі, укладений між відповідачами, має бути визнаний недійсним, відповідно до ст.ст. 203,215 ЦК України . Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники позивача та третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та обґрунтували їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, доказів про наявність поважних причин своєї неявки до суду не подали. Від ФГ "Волков В.В. " надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач повністю не визнав позовних вимог та просив розгляд справи провести за відсутності його представника . На обґрунтування своїх доводів, зазначив, що стороною позивача не доведено в чому саме полягає порушене право [PERSON], як фізичної особи, оскільки останній не є стороною ні оспорюваного правочину, ні договору оренди землі від 15.12.2008 року, укладеного між [PERSON] та СФГ " Стойкова Л.Д. ". Крім того, на думку ФГ "Волков В.В.", позивач безпідставно ототожнює такі терміни як державна реєстрація договору оренди землі, момент укладення та строк його дії, які мають різну правову природу та суттєво відрізняються один від одного. Так, за положеннями чинного під час укладення договору оренди землі від 15.12.2008 законодавства, строк дії договору оренди землі, якщо інше не передбачено умовами цього договору, жодним чином не пов'язаний з моментом його державної реєстрації, а починає свій відлік з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов між сторонами за договором та його підписання. Проведення державної реєстрації вказує лише на набуття чинності цим договором та відповідного офіційного визнання і підтвердження державою факту виникнення речового права, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру. Отже, реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. В даному випадку, 03.06.2011, СФГ "Стойкова Л.Д." офіційно набуло прав (статусу) орендаря за договором від 15.12.2008. Договір від 15 грудня 2008 року укладено строком на 5 років, тобто до 15 грудня 2013 року. Того ж дня орендодавець передав земельну ділянку в розмірі 5,72 га орендарю СФГ "Стойкова Л.Д.", про що складено акт прийому-передачі землі. Крім цього, у договорі між [PERSON] та СФГ "Стойков Л.Д." в розділі «строк дії» (та в інших розділах) не зазначено що відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору, дані про його продовження відсутні, що на думку відповідача, вказує на помилковість тверджень позивача про те, що моментом укладення договору оренди землі від 15.12.2008 є дата його державної реєстрації, а саме 03.06.2011. ФГ " Волков В.В. " вважає, що вчиненням правочину необхідно вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Крім того, відповідач вважає безпідставним посилання позивача, як на підставу для визнання недійсним договору оренди землі від 15.02.2016 року, на ту обставину, що між [PERSON] та [PERSON] 13.05.2016 було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 927. На переконання ФГ "Волкова В.В. ", у даному випадку, вбачається спроба позивача захистити ймовірне право, оскільки на момент укладення договору оренди землі від 15.02.2016 права емфітевзису в [PERSON] не існувало. Тобто укладення договору від 15.02.2016 не стосується прав та інтересів позивача, оскільки передувало у часі виникненню договірних відносин між [PERSON] та [PERSON], за якими останній, без додержання належної процедури розірвання укладеного між [PERSON] та ФГ «Волков В.В.» правочину, 13.05.2016 повторно набув право користування тією ж самою земельною ділянкою. Викладене, на думку відповідача, свідчить про неможливість порушення прав та інтересів [PERSON] безпосередньо діями сторін за договором оренди від 15.02.2016. Заслухавши вступне слово представників позивача та третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, допитавши свідків, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.04.2002 року, встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіроворадської області ( т.1 а.с.12). 15.12.2008 року між [PERSON] ( орендодавець ) та СФГ "Стойкова Л.Д." ( орендар ) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого перша передала останньому в платне користування строком на 5 років зазначену вище земельну ділянку. Відповідно до п.43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації ( т.1 а.с.13-14). Згідно акту прийому - передачі земельної ділянки від 15 грудня 2008 року, [PERSON] передала земельну ділянку СФГ "Стойкова Л.Д." 15 грудня 2008 року. ( т.1 а.с.15) Вказаний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2011 за № 352178154000113, що підтверджено : відповідним записом у договорі оренди земельної ділянки від 15 грудня 2008 року; витягом з поземельної книги зазначеної земельної ділянки; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3502426032016 від 03.02.2016 року; реєстраційною справою до договору оренди землі ( т.1 а.с. 14,16,216,227). 15.02.2016 року між [PERSON] та ФГ "Волков В.В." було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого перша передала останньому в платне користування строком на 7 років належну їй земельну ділянку площею 5,72 га, з кадастровим номером [NUMBER] ( т.1 а.с. 19). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 15.02.2016 року, [PERSON] передала земельну ділянку ФГ "Волков В.В. " 15.02.2016 року ( т.1 а.с.24). Право оренди на підставі вказаного правочину зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.03.2016 року за № 13567833, що підтверджується: інформаційної довідкою № 54604511 від 04.03.2016 року; поземельною книгою( т.1 а.с.26,219) . З листа Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 28.03.2016 № 01-35/13/2, встановлено, що 4 березня 2016 року державним реєстратором було зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 5,7211, але 24.03.2016 вказаний запис був видалений з державного реєстру речових прав на нерухоме майно через технічну помилку державного реєстратора так як дія попереднього договору не закінчились і спливає лише 03.06.2016, що зазначено у витязі з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. ( т.1 а.с.28). 12.05.2016 року між [PERSON] та СФГ "Стойкова Л.Д." було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 15.12.2008, зареєстрованого за №352178154000113 від 03.06.2011. Відповідно до умов вказаного правочину за взаємною згодою сторін було достроково припинено дію договору ореди землі площею 5,7211 га, кадастровий номер [NUMBER], укладеного 15.12.2008 року між [PERSON] та СФГ "Стойкова Л.Д." ( т.1 а.с.29 ). 13.05.2016 року між [PERSON] ( власник ) та [PERSON] ( землекористувач ) було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який посвідчено державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 924. Відповідно до умов договору власник надала землекористувачу право використовувати належну їй земельну ділянку площею 5,7211 га, яка знаходиться на території Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області для сільськогосподарських потреб на праві емфітевзису. Термін користування земельною ділянкою становить 50 років ( т.1 а.с.38-39). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №59281341 від 18.05.2016 року, встановлено, що право емфітевзису на підставі зазначеного вище договору зареєстроване в реєстрі 13.05.2016 року за № 14543642 ( т.1 а.с.40 ). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила, що працює державним реєстратором. В лютому 2016 року, до неї, як державного реєстратора, звернувся [PERSON] по питанню реєстрації права оренди земельної ділянки . Ним було подано відповідний договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ФГ "Волков В.В." та інші, необхідні документи. Після з'ясування відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інших зареєстрованих речових прав щодо належної [PERSON] земельної ділянки, свідком було прийняте рішення про державну реєстрацію такого права оренди та внесені відповідні відомості до Державного реєстру. На той момент у неї не було доступу до Державного земельного кадастру і вона не зверталася до Держкомзему із запитом щодо наявності інших обтяжень чи обмежень стосовно належної [PERSON] земельної ділянки. В кінці березня місяця 2016 року вона отримала витяг з Державного земельного кадастру, з якого з'ясувала, що на момент прийняття нею рішення про реєстрацію зазначеного вище речового права було зареєстроване право оренди належної [PERSON] земельної ділянки на підставі договору оренди землі, укладеного між останньою та СФГ "Стойкова Л.Д." В зв'язку з цим, нею, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було видалено запис про реєстрацію права оренди на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ "Волков В.В. " При вчиненні зазначених дій [PERSON] використовувала логін та пароль державного реєстратора РС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області [PERSON]., оскільки термін дії її електронного ключа закінчився. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила, що в 2016 році працювала державним реєстратором. Вона особисто не приймала участі у видаленні з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право оренди на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ "Волков В.В. ". З її відома та з використанням особистого логіну та паролю [PERSON], зазначені вище дії вчинила державний реєстратор [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ". Відповідно до п.2, 3, ч.1 ст. 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 11.02.2010р. № 1878, в редакції чинній на час укладання договору оренди землі від 15.12.2008, який зареєстрований 03.06.2011, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обов'язковій державній реєстрації підлягає зокрема і право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, встановленому цим Законом, здійснюється з 01 січня 2013 року. До 01.01.2013 державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму ( оренди ) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України " Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Як встановлено судом, договір оренди землі від 15.12.2016 року, [PERSON] та ФГ "Волков В.В. " уклали під час дії договору оренди землі від 15.12.2008 року, укладеного між [PERSON] та СФГ "Стойкова Л.Д. ", строк дії якого становив 5 років та який набрав чинності після його державної реєстрації, що мало місце 03.06.2011 року. За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України, а тому, на підставі ч.1 ст.215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Доводи ФГ "Волкова В.В." про те, що дія договору оренди землі розпочинається з моменту його підписання сторонами, на переконання суду, є помилковими з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.ст.18,20 Закону України "Про оренду землі ", який є спеціальним для відносин, пов'язаних з орендою землі, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір ( як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору ) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком ВСУ, викладеному в постанові від 18.01.2017 року ( справа № 6-2777цс16). Доводи сторони відповідача про те, що оспорюваний договір оренди землі не порушує прав та інтересів позивача суд також не приймає до уваги, оскільки [PERSON] є єдиним засновником, підписантом та керівником СФГ" Стойков Л.Д.", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За таких обставин, суд вважає, що дані правовідносини нерозривно пов'язані з особою позивача та відноситься до його особистих як майнових так і немайнових прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 1, 6, 17, 18, 20,24 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 13, 15, 203, 215, 525 ЦК України, ст.ст. 124-126 Земельного Кодексу України, ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved