Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

19 грудня 2016 року Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк"(далі ПАТ КБ "Правекс-Банк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Відповідно до умов кредитного договору № 711RNCA133640001 від 30.12.2013 року відповідач [PERSON] отримала від ПАТ КБ "Правекс-Банк", кредит у сумі 124640,00 гривень з кінцевим терміном повернення 30.12.2016 року зі сплатою 10,90 % річних від суми заборгованості за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 21.10.2016 виникла заборгованість у розмірі 65863,26 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 46910,76 гривень, заборгованості за відсотками 7467,72 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 10090,43 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1394,35 гривень, яку разом із судовими витратами по справі позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 308 від 11.04.2016 (а.с.46), належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.45). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідача [PERSON] яка належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 10 від 19.01.2017 року(а.с. 43-44), в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надходило. Ухвалою суду від 23.01.2017 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини, які регулюються статтями 526, 527, 629, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України. Згідно 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Зобов'язання виникають відповідно до підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 30.12.2013 року в м. Донецьк між ПАТ КБ "Правекс-Банк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 711RNCA133640001 (далі Кредитний договір)на споживчі потреби - з метою своєчасної оплати вартості транспортного засобу, а також з метою оплати страхових платежів, згідно договорів страхування автомобіля - грошові кошти у сумі 124640,00 гривень зі сплатою 10,90 % річних від суми заборгованості за користування кредитом (пункти 1.1., 1.2 кредитного договору). Згідно умов Кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів щомісячно до 30 числа наступного місяця включно (пункт 4.4.), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом ( п. 4.5 ) та повернути кредит у повному розмірі у строк визначений п.1.3 Кредитного договору - 30.12.2016 (а.с. 9-16 ). Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч 1\~ст 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Укладаючи кредитний договір № 711RNCA133640001 від 30.12.2013 року [PERSON]. підтвердила свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку ( а. с. 9-16). Відповідно до ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] грошові кошти у повному розмірі у сумі 124640,00 гривень. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(х простроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч 1, 2 ст 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до п. 7.1.4 кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань, щодо погашення основної суми заборгованості за кредитом або процентів за його користування Позичальник доручає Банку списати кошти з рахунків Позичальника, відкритих у Банку в національній або іноземній валютах в рахунок погашення заборгованості за кредитом та процентами. Згідно до у п. 7.1.5 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1 % від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобов'язання. П. 7.1.6 кредитного договору передбачено стягнення пені в розмірі 0,1% від суми кредиту вказаної у п. 1.1, даного Договору, за кожен день невиконання або неналежного виконання Позичальником умов п. 6.1.8 та п. 6.1.9. Відповідно до п. 10.1 кредитного Договору у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного Договору Позичальник несе відповідальність незалежно від його вини. З травня 2015 року відповідач [PERSON] припинила сплату коштів із погашення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 711RNCA133640001 від 30.12.2013 року (а.с.9-16), станом на 21.10.2016 виникла заборгованість у розмірі 65863,26 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 46910,76 гривень, заборгованості за відсотками 7467,72 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 10090,43 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1394,35 гривень. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконувала в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, в результаті чого утворилась заборгованість в зазначеному вище розмірі і яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачами в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з [PERSON]В на користь позивача підлягають стягненню заборгованості за кредитом в розмірі 46910,76 гривень та заборгованості за відсотками 7467,72 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів пені суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 вказаного Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р визначений та затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. У пункті 1 цього додатку вказане місто Донецьк З копії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована в [INFO] (а.с.6-7), тому суд застосовує вимогу наведеного вище Закону. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 10090,43 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1394,35 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 30.04.2015 року по 20.10.2016 року кредитором за несвоєчасне повернення кредиту позичальником нарахована пеня у розмірі 10090,43 гривень та за несвоєчасне погашення відсотків 1394,35 гривень(а.с.17). Таким чином відповідно до положень ст.. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивачем безпідставно нарахована пеня за несвоєчасне погашення позичальником кредиту та відсотків за період з 30.04.2015 року по 20.10.2016 року. Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Правекс - Банк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 711RNCA133640001 від 30.12.2013 року, станом на 21.10.2016 року у розмірі 54378,48 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 46910,76 гривень, заборгованості за відсотками 7467,72 гривень, З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, включені до складу судових витрат. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.2), враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 54378,48 гривень, що складає 82,6 % від заявлених вимог 65863,26(65863,26/54378,48*100%=82,6%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1138,23 гривні, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1378 грн /100%* 82,6% =1138,23 гривні). Відповідно до платіжного доручення № 293924 від 05.01.2017 року позивачем понесені витрати за оголошені в газеті у розмірі 462,00 гривень, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати у розмірі 381,61 гривня, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (462,00грн /100%* 82,6% = 381,61 гривні).

Outcome: partial