Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 23.05.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством Страхова компанія ПЗУ Україна був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.060863, предметом якого є страхування автомобіля [NUMBER]. 11.08.2013 р. в с. Тарасівка Київо-Святошинського району Київської області на перехресті вул. Шеченка та вул. Чапаєва трапилась дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 19.08.2013р. постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування № 060863. [PERSON] акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, виходячи із актів виконаних робіт № [NUMBER] від 27.09.2013, № [NUMBER] від 22.10.2013, враховуючи звіт № 3396/13d здійснив виплату страхового відшкодування на користь СТО, в розмірі 28 323,29 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 15692 від 03.09.2013 р., № 16926 від 16.10.2013 р., №17128 від 23.10.2013 р., № 18197 від 28.11.2013 р. На момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON], була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/0645763, укладеного на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за яким відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Згідно постанови Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року по справі № 910/20063/13 ПрАТ Страхова компанія "Лафорт" було визнано банкрутом. Відповідно до ст. 20.3. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна шкоду заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 510 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5 грн. 10 коп., а всього 515,10 грн. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України ( ідентифікаційний код 21647131, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, р/р 2600202284871 в «Укрексімбанку» міста Києва, МФО 322313) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна шкоду заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 27813,29 та витрати по сплаті судового збору в сумі 278,13, а всього 28091,42 грн. В судове засіданні представник позивача не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позов підтримав. Просив суд задовольнити. Відповідач [PERSON]І в судове засідання, не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України в судове засідання, не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що що 23.05.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством Страхова компанія ПЗУ Україна був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.060863, предметом якого є страхування автомобіля [NUMBER]. 11.08.2013 р. в с. Тарасівка Київо-Святошинського району Київської області на перехресті вул. Шеченка та вул. Чапаєватрапилась дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 19.08.2013 р. постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування № 060863. На момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON], була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/0645763, укладеного на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за яким відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. У відповідності зі ст. 27 ЗУ Про страхування та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved