Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Комунальне підприємство «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» ( в подальшому перейменована на Комунальне підприємство «Теплий дім», а надалі - «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартиним будинком в розмірі 7615,74 грн. та судових витрат. Позовні вимоги, мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будиноком, у відповідача перед Комунальним підприємством «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» як виконавцем цих послуг, утворилася заборгованість за надані послуги в сумі 7615,74 грн. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника Відповідач судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до поданих відповідачем заперечень проти позову, визнав заборгованість в сумі 5216,13 грн. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Оскільки стороною відповідача не надано жодних додатків до поданого відзиву, а лише відзив, то суд при вирішенні спору виходить з наявних у справі доказів. Як зазначено представником позивача у позовній заяві, відповідно до норм чинного законодавства України та рішень органів місцевого самоврядування КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зобов`язане їх надавати, а споживач, яким є сторона відповідача в свою чергу, зобов`язаний їх оплатити у разі, якщо він фактично користується ними. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Як підтверджується матеріалами справи [PERSON] є мешканцем квартири [ADDRESS] , а також і те, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відтак відповідач користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Отже, відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач є споживачем послуг, оскільки їх отримує. Згідно до Рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02 червня 2011 року № 212-Х КП «ЄРЦ» з 01 листопада 2011 року для житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська визначено виконавцем послуг: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. ( а.с.9). На підставі Рішення Івано-Франківської міської ради від 02 червня 2011 року № 212-Х КП «Єдиний розрахунковий центр» після прийняття будинку в [ADDRESS] на баланс почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, та з 01.11.2011 року нараховувати відповідачу плату за надані послуги. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в якому проживає відповідач, який є мешканцем квартири [ADDRESS] , віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується також договором №04-24/277 від 01.06.2018 між КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія"та співвласниками будинку [ADDRESS] . Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Позивачем здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та Договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» в офіційному виданні «Західний кур`єр» від 29 вересня 2011 року та на сайті www.domivka.if.ua. Відтак, на підставі вищевикладеного КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо будинку, в якому проживають відповідачі. Факт надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо будинку, в якому проживають відповідачі, підтверджується наданими представником позивача договорами та угодами з підрядними організаціями щодо надання окремих видів послуг, актами приймання-передачі послуг, актами перевірки надання послуг . Доказів, які б спростовували факт надання позивачем послуг стосовно будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідачем суду не надано. В той же час, як встановлено судом, отримуючи від КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач не оплачує вчасно вартість даних послуг, у зв`язку з чим, як вбачається з довідки про розрахунок за надані послуги в квартиру відповідача за період з жовтня 2014 р. по вересень 2019 р., заборгованість відповідача становить 7615,74грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за надані послуги суду не надано, а судом таких доказів не встановлено. Враховуючи вищезазначене КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 7615,74 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, системний аналіз положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За вимогою частини 3 статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору приєднання про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату коштів за надані послуги. При наполяганні відповідача укласти безпосередньо договір між споживачем та надавачем послуг, такий договір може бути укладено за згодою сторін, однак доказів, що відповідачі щодо укладення такого договору зверталася суду не надано. На підтвердження факту надання позивачем послуг будинку, в якому проживають відповідачі, представником позивача надано докази укладення відповідних договорів з обслуговуючими організаціями, докази складання актів перевірки належності послуг, актів приймання-передачі послуг, а також докази нарахування таких послуг, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Так позивач прохає про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 7615,74 грн. Наймачем квартири за якою наявна заборгованість є відповідач, і відповідно до поданого представником позивача розрахунку за надані послуги в квартиру відповідача за період з жовтиня 2014 р. по вересень 2019 р., заборгованість в сумі 7615,74грн. рахується саме [PERSON] (а.с.31-32). Суд погоджується із доводами позивача про переривання строку позовної давності внаслідок часткової сплати відповідачем заборгованості, що підтверджується і розрахунком заборгованості, а відтак відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Враховуючи наведене вище та часткове визнання відповідачем позову суд приходить до висновку про під ставність заявленого позову, а наявну заборгованість в розмірі 7615,74 слід стягнути саме з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, стягненню з відповідача підлягає сплачена КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" ( в подальшому перейменована на Комунальне підприємство «Теплий дім») сума судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 1, 21, 22, 23, 24, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved