Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою в місті Стрию Львівської області, вул. Коссака, 17/27. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач [PERSON] її батько, відповідачі [PERSON], [PERSON] її брати, а третя особа [PERSON] її рідна сестра. Всі вони зареєстровані у двохкімнатній квартирі загальною площею 52,67 кв.м, розташованій по вул. Коссака, 17/27 в м. Стрию Львівської області, основним квартиронаймачем якої є [PERSON] Дана квартира належить до комунальної власності Стрийської міської ради та перебуває на обслуговуванні комунального підприємства «Мрія». У 1995 році після розірвання шлюбу між її батьками [PERSON] та [PERSON] батько разом з братом [PERSON] залишили квартиру і з того часу в ній не проживають та не користуються нею. Батько ніколи не цікавився долею своїх дітей і його доля їй також невідома. Їх виховувала та утримувала мама [PERSON], яка 17.01.2018 померла. Відповідач [PERSON] у травні 2015 року переїхав проживати до жінки, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, і з того часу в квартирі не зявлявся. Від знайомих їй відомо, що батько став антисоціальним елементом, веде бродяжний спосіб життя, ходить по смітниках, зловживає алкогольними напоями. Про долю брата [PERSON] теж нічого невідомо. Фактично у квартирі проживає лише вона з двома малолітніми дітьми та сестра [PERSON] Відповідачі у спірній квартирі не проживають, нею не користуються, в квартирі нема їх особистих речей, майна, вони не несуть витрат по утриманню квартири, не сплачують комунальні послуги. Через те, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, однак фактично там не проживають, вона не може оформити житлові субсидії, квартира обтяжена боргами зі сплати комунальних послуг. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні даного спору поклалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року). У розумінні п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав особи на житло» (рішення у справі «Пауел та Райнер проти Великобританії» від 21.02.1990, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02.12.2010 та «Рохля проти України» від 17.05.2011). Одночасно суд зауважує, що пункт 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. За змістом ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV СГ № 283863 від 14.01.1987 /а.с. 7/. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 12/. Матір позивачки [PERSON] 17.01.2018 померла /а.с. 14/. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є братами позивачки [PERSON] /а.с. 10, 11/. Згідно з довідками № 1673 від 24.09.2018, № 2589 від 27.11.2018, виданими КП «Мрія», [PERSON] зареєстрована і проживає [INFO], до складу її сімї входять: батько [PERSON], брати [PERSON], [PERSON], сестра [PERSON] та дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Квартира належить Стрийській міській раді. Особовий рахунок відкрито на [PERSON] /а.с. 15, 39/. Квартира [ADDRESS] загальною площею 52,67 кв.м не приватизована, основним квартиронаймачем квартири є [PERSON], про що свідчить довідка КП «Мрія» № 59 від 03.10.2018 /а.с. 16/. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою [PERSON], знає сімю позивачки близько 20 років. Відповідачі у спірній квартирі не проживають. [PERSON] деколи приходить до позивачки в гості, [PERSON], [PERSON] не бачила в квартирі, вони давно нею не користуються. Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у комунальній власності, а саме: квартири [ADDRESS], тому застосуванню підлягають відповідні норми Житлового кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Випадків, які визначені у частині третій цієї статті щодо поважних причин відсутності відповідачів понад шість місяців у спірному житлі, а відповідно і підстав для збереження за відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] спірного житла, судом не встановлено. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). У Рішенні Європейського суду з прав людини «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 8863/06) від 02 грудня 2010 року судом зазначено, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Згідно зі ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом беззаперечно встановлено той факт, що відповідачі [PERSON], [PERSON] з 1995 року не проживають у спірному житловому приміщенні, що перевищує шестимісячний строк, який визначений у ч. 1 ст. 71 ЖК України, без поважних причин, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснюють, звязку з квартирою не підтримують, у квартирі немає їх майна, жодних особистих речей, відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2015 року, позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved