Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

свої вимоги з урахуванням їх уточнення, позивач обгрунтовує тим, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності її матері [PERSON] на підставі відповідного свідоцтва на право особистої власності від 22.06.1989 року. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2335 га, які розташовані в [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 13.09.2017 року, посвідченими державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. та зареєстрованими в реєстрі за №№ 1307,1308, позивач успадкувала після смерті матері 1/2 частину вказаного будинку та господарських будівель і споруд, а також 1/2 частину вказаної земельної ділянки. 29.09.2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вказаного житлового будинку та 1/2 частину зазначеної земельної ділянки. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на не успадковану 1/2 частину вищевказаного майна, оскільки згідно з довідкою П`ядицької сільської ради від 31.08.2016 року №1475 спадщину [PERSON] прийняв її син, [PERSON] (відповідач), але не оформив своїх спадкових прав, згідно з п. 4 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав у спадковому будинку разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з актом П`ядицької сільської ради ОТГ від 04.09.2020 року [PERSON] з 1999 року фактично не проживає в будинку [ADDRESS] , таким чином на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, тому вважається таким, що спадщину не прийняв, оскільки фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідач [PERSON] , син померлої, у встановлений законом строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав та не проживав з [PERSON] за однією адресою, на спадщину після її смерті не претендує, про що підтвердить в судовому засіданні. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2335 га, кадастровий номер 2623285801:01:002:0362, які розташовані в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилися, її представник, адвокат Партицька М.В. 02.03.2021 року подала суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку з карантинними обмеженнями (а.с.154). В судовому засіданні 03.02.2021 року адвокат Партицька М.В. позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, при цьому зазначила, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з 1999 року, він вважається таким, що не прийняв спадщину, адже лише факт реєстрації не свідчить про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 03.02.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 153). В судовому засіданні 03.02.2021 року [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечив проти визнання права власності на вказану частку за позивачем, при цьому пояснив, що його мати за життя вказувала, що будинок повинен належати сестрі. Він також зазначив, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 1999 року, виїхав за кордон, куди саме йому не відомо, і не спілкується з ними, його також не було як померла їхня мати. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок вказаний відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. В зв`язку з неявкою в судове засідання вказаних учасників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] народилася позивач [PERSON] . Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.1972 року (а. с. 9). Судом встановлено, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.06.1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення цієї ж ради № 125 від 14.06.1989 року, належав [PERSON] (а.с. 10). Згідно з даними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ -07-32-2/000505, виданого 05.12.1994 року на підставі рішення ХVI сесії ХХІ скликання П`ядицької сільської ради від 24.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 432, земельна ділянка площею 0,2335 га, призначена для обслуговування жилого будинку, яка розташована в с. П`ядики П`ядицької сільської ради Коломийського району належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 11). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2000 року та серії [NUMBER] від 11.02.2016 року [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - 11.02.2016 року в с. П`ядики Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 7, 8). Даними довідки про реєстрацію місця проживання особи № 451, виданої 01.09.2020 року П`ядицькою сільською радою ОТГ, стверджується місце реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] , з 09.02.1989 року та станом на час видачі довідки (а.с. 6 на звороті). Відповідно до довідки № 1475, виданої виконкомом П`ядицької сільської ради 31.08.2016 року, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в житловому будинку в [ADDRESS] , були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , 1945 року народження, який помер [INFO] ; дочка - [PERSON] , 1972 року народження; син - [PERSON] , 1980 року народження; внук - [PERSON] , 1990 року народження. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом вказаної сільської ради не посвідчувався (а.с. 20). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим ФОП [PERSON] 18.09.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 66,7 кв. м., житловою площею 38,6 кв. м. та господарських будівель та споруд: літньої кухні - літера "Б"; сараю - літера "В"; сараю - літера "Г"; навісу - літера "Д"; вбиральні - літера "К"; криниці - "№"; огорожі - "№ 1-2". Рік побудови будинку - 1978 (а.с. 14-16). 13.09.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] (а.с. 108). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45062608, виданого державним нотаріусом вказаної нотаріальної контори Петрук О.Л. 13.09.2016 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 355 за номером у спадковому реєстрі 59491568, спадкодавець [PERSON] (а.с.128). Згідно із листом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) № 649/01-16 від 26.11.2020 року згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа відсутня (а.с. 107). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1307, спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] на 1/2 частину спадщини. Спадщина, на яку в указаній частці видане це свідоцтво складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадщини ще не видано ( а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2017 року посвідченого вказаним державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 1308, спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] на 1/2 частину спадщини. Спадщина, на яку в указаній частці видане це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 0,2335 га, призначеної для обслуговування жилого будинку, яка розташована в [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадщини ще не видано (а.с. 13). Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97512729 від 16.09.2017 року у вказаному реєстрі актуальна інформація про те, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину від 13.09.2017 року (а.с. 106). Даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2610718912020 від 26.08.2020 року право власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] , тобто позивачем (а.с. 17-19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного державного нотаріуса від 29.09.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадщини. В постанові вказано, що 29.09.2017 року [PERSON] звернулася до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] . До заяви [PERSON] додає фотокопію довідки, виданої П`ядицькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області від 31.08.2016 року за № 1475, з якої вбачається, вищевказану спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв її син [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав - згідно п.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав у спадковому житловому будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 24). В акті П`ядицької сільської ради ОТГ від 04.09.2020 року вказано, що [PERSON] , 1980 року народження, з 1999 року фактично не проживає в будинку [ADDRESS] , про що своїми підписами підтверджують сусіди, сільський голова та депутат сільської ради (а.с. 21). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно з положеннями ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.549 вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 553 зазначеного Кодексу передбачено спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ст.561 вказаного Кодексу свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінченняшести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання в порядку спадкування за позивачем права власності на 1/2 частку спірного нерухомого майна, оскільки відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів його фактичного прийняття спадщини після смерті матері - фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, яке повинно бути вчинено протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, натомість суду доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного нерухомого майна. На підставі наведеного, ст. ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), та,

Outcome: approved