Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

06 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ "Страхова компанія "Іллічівське" в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 14616,00 грн. страхового відшкодування повязаного із витратами на поховання покійного батька [PERSON], а також 14616,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 03.09.2014р. водій [PERSON] керуючи автомобілем марки "FORD TRANSIT" р.н.з. ВС 4297 СЕ рухаючись по автодорозі "Львів-Радехів-Луцьк" здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди. 27.11.2014р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального правопорушення за цим фактом у звязку із відсутністю у діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. В результаті такого ДТП вона зазнала шкоди, яку просила виплати страхову організацію, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія, про що повідомила страховика 31.01.2017р. Однак, Відповідач, станом на дату подання позовної заяви виплати страхового відшкодування не здійснив. Вказує, що вона зазнала шкоди у звязку із похованням батька, що складається із витрат на встановлення та виготовлення памятника, та витрат на поховання у сумі 14616,00 грн. та зазнала моральної шкоди в розмірі 14616,00 грн., а з врахуванням встановлених законом лімітів відповідальності страховика розмір таких шкод становить 14616,00 грн., що дорівнює 12 мінімальним заробітним платам. В судове засідання позивачка та її представник не прибули, на адресу суду скерували заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 43). Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 34, 40, 41). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 03.09.2014 року близько 21:45 год. на автодорозі "Львів-Радехів-Луцьк" водій [PERSON] керуючи автомобілем марки "FORD TRANSIT" р.н.з. ВС 4297 СЕ, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди.. 03 вересня 2014 року [PERSON] помер, що доводиться свідоцтвом про його смерть від 08.09.2014р. серії І-СГ №360731. (а.с.11). Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Лісницького М.І. від 27.11.2014р. кримінальне провадження внесене до ЄДРДР за №12014140000000526 від 04.09.2014р. закрито у звязку із відсутністю у діях [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 6-7). Транспортний засіб "FORD TRANSIT" р.н.з. ВС 4297 СЕ, був застрахований Полісом АІ №0934665 діючого на 03.09.2014р., який виписаний страховиком ПАТ "Страхова компанія . (а.с. 5). [PERSON] звернулась до ПАТ "Страхова компанія "Іллічівське" із заявою від 31.01.2017р. на виплату страхового відшкодування за фактом ДТП, що мало місце 03.09.2014р. Така заява разом із переліком відповідних документів була отримана 08.02.2017р. (а.с. 16). З матеріалів справи слідує, що 03.09.2014р. позивачка понесла витрати на поховання у загальній сумі 4000,00 грн. (домовина, хрест, на тіло, кошик, вінки), що доводиться відповідним товарним чеком (а.с. 15), а 06.11.2015р. понесла витрати на виготовлення та встановлення надгробного памятника у сумі 20729 грн., що доводиться відповідним договором та квитанцією (а.с. 18-19). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 25 цієї Постанови також розяснено, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону N 1961-IV. Статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі керувала вантажним автомобілем марки "FORD TRANSIT" р.н.з. ВС 4297 СЕ, була застрахована згідно Полісу АІ №0934665, а також те, що 03.09.2014р. мала місце ДТП за участі такого транспортного засобу, то суд вважає, що в даному випадку наявний страховий випадок в розумінні наведеної вище статті закону. Крім того, суд враховує, що в результаті ДТП 03.09.2014р. настала смерть [PERSON] і така настала саме внаслідок зіткнення із транспортним засобом марки "FORD TRANSIT" р.н.з. ВС 4297 СЕ, тобто між ними існує причинно-наслідковий зв'язок. У п. 27.4. ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 1218 грн., то ліміт відповідальності страховика стосовно витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника становить 14 616,00 грн. Оскільки матеріалами справи доводиться факт понесення позивачкою витрат на поховання та на спорудження надгробного памятника на загальну суму 20729,00 грн., то сума, яка повинна бути виплачена страховиком становить на рівні ліміту - 14 616,00 грн., що і підлягає до стягнення з відповідача. Згідно пункту 27.3. статті 27 Закону №1961-IV від 01.07.2004 в редакції чинній на дату пригоди:"Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ " пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 1218 грн., то ліміт відповідальності страховика стосовно морального відшкодування становить 14 616,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходив із наступного. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору. А тому, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави суму судового збору, якою обкладаються дані позовні вимоги. За приписами ст. 4 загаданого Закону, а також з врахуванням прожиткового мінімуму на 2017 рік, сума такого судового збору складає 640,00 грн.

Outcome: approved