Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про стягнення сум вкладу, відсотків та пені про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10 серпня 2006 р. між АПБ «Аваль» ( перейменованим пізніше у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та позивачкою був укладений Договір на вклад Валютний № 10/02-02/22. Згідно з пунктом 1.1. Договору [PERSON] передала у Банк, а Банк прийняв грошові кошти на суму 1000 доларів США строком на 12 місяців, під відсоткову ставку по вкладу встановлюється у розмірі 25 % річних. У вересні 2013 року позивач звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладу та відсотків. Однак Банк фактично відмовив у поверненні коштів по Договору, зазначивши, що Договір у Полтавській обласній дирекції А'Г «Райффайзен Банк Аваль» не зареєстрований, не обліковується та не зберігається. Тому, просила суд стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на її користь по Договору на вклад Валютний № 20/02-02/22 від 10 серпня 2006 р.: суму депозитного вкладу у розмірі 1000 доларів США (10575,80 грн. за офіційним курсом НБУ на 26.03.2014 р. - 100 доларів США - 1057.58 грн.); суму відсотків у розмірі 246,84 доларів США ( 2610,53 грн. за офіційним курсом НБУ на 26.03.2014 р. -- 100 доларів США - 1057,58 грн.); суму пені у розмірі 98 доларів США ( 1036,42 грн. за офіційним курсом НБУ на 26.03.2014 р. - 100 доларів США - 1057.58 грн.) та судові витрати. 22 січня 2015 року позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на її користь по Договору на вклад Валютний № 20/02-02/22 від 10 серпня 2006 р.: суму депозитного вкладу у розмірі 1000 доларів США (15772,20 грн. за офіційним курсом НБУ з 14.00 20.01.2015 р. - 100 доларів США - 1577.22 грн.); суму відсотків у розмірі 246,84 доларів США (3893,20 грн. за офіційним курсом НБУ з 14.00 20.01.2015 р.-100 доларів США- 1577.22 грн.); суму пені у розмірі 248 доларів США (3911,50 грн. за офіційним курсом НБУ з 14.00 20.01.2015 р - 100 доларів США - 1577.22 грн.). Стягнути понесені позивачкою судові затрати: судовий збір - 243,60 грн., витрати на проведення почеркознавчої експертизи - 3567 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. Після оголошення перерви в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що до цього часу відповідач грошові кошти не повернув. Представник відповідача Шабанова М.І. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2006 р. між Банком - Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі начальника Миргородського відділення Полтавської обласного філіалу АППБ «Аваль» [PERSON] та [PERSON], у Миргородському відділенні Полтавського обласного філіалу АППБ «Аваль» укладений Договір на вклад Валютний № 10/02-02/22. Згідно з п. 1.1. Договору [PERSON] передала у Банк, а Банк прийняв грошові кошти в доларах США на суму 1000 доларів США строком на 12 місяців. Пунктом 1.2. Договору відсоткова ставка по вкладу встановлюється у розмірі 25 % річних, що підтверджується прибутковим валютним ордером № 1 від 10 серпня 2006 р. на суму 1000 доларів США. На час розгляду справи ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк),що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, втснаовленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) та звичаями ділового обороту. Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно п. 2.1. цього Положення, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу(депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно- правових актів Національного банку України з питань відкритгя банками рахунків у національній та іноземній валюті. Відповідно до п. 2 глави 2 розділу III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 року за № 768/8089, приймання готівки національної валюти від клієнтів здійснюється через каси банків за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб -- на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказу без відкриття рахунку;за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб; за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку за внутрішньобанківськими операціями;за документами, установленими відповідною платіжною системою: від фізичних і юридичних осіб - для відправлення переказу та виплати його отримувачу готівкою в національній валюті. Пунктом 8 глави 2 розділу III зазначеної Інструкції передбачено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Наданий позивачем прибутковий валютний ордер відповідає вказаним вимогам Інструкції, внаслідок чого підтверджує внесення [PERSON] грошових коштів до банку. Встановивши, що положення вищевказаної Інструкції встановлюють порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій і не встановлюють будь-яких обов'язкових правил поведінки для клієнтів банку, суд приходить до висновку, що позивач не може нести відповідальність за порушення працівниками банку положень Інструкції та інших внутрішніх банківських нормативних документів. Окрім того, відповідно до посадової інструкції начальника Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" [PERSON], остання на час укладення договорів з позивачем мала право на заміщення будь-якого працівника банку, у тому числі і касира, забезпечувала належний стан організації касової роботи відділення, а також, на підставі діючої на той час довіреності, мала право підписувати від імені ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" розрахунково-касові документи (прибуткові, видаткові та реєстри) і одержувати майно, тому при укладенні депозитного договору між сторонами були дотримані передбачені законодавцем зміст та форма договору. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № від 10225 від 19.12.2014 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. Професора М.С.Бокаріуса, встановлено, що підписи від імені [PERSON] в договорі № 20/02-02/22 від 10.08.2006 року на вклад «Валютний», укладеному між [PERSON] та АППБ «Аваль» , на зворотній стороні аркуша, у графі підпис на підставі довіреності керуючого ПОФ АППБ «Аваль» Шияна В.В., прибутковому валютному ордері № 1 від 10.08.2006 року в рядку «Другий підпис»-виконані [PERSON]. Тому суд вважає, що спірний договір був підписаний від імені банку уповноваженою особою- [PERSON] Відповідно до п. 2.2. Договору для обліку сум вкладу Банк був зобов'язаний відкрити вкладнику рахунок. Згідно п. 6.4. спірного договору Банк брав на себе зобов'язання нести відповідальність за дії службовця, уповноваженого приймати вклади від фізичних осіб, як за свої власні. Частина третя статті 1058, частина друга статті 1068 ІДК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами права відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Виходячи зі змісту статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 8 глави 2 розділу III Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відсутність реєстрації договору банківського вкладу і, як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків і, як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу. Тому договір між [PERSON] та АТ "Райффайзен Банк Аваль" на вклад «Валютний » № 20/02-02/22 від 10.08.2006 р. є укладеним і таким, що набрав чинності. Як було встановлено в судовому засіданні і не заперечувалося сторонами, що вказаний договір є чинним, ніким не скасований, не визнаний недійсним, нікчемним. 3 вересня 2013 р. [PERSON] звернулася до Банку щодо повернення суми вкладу та процентів. Разом з тим, листом № 142-2-5-00/4102 від 03.10.13 року Полтавська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовила у видачі вкладу, посилаючись на відсутність реєстрації та обліку зазначено договору вкладу. Відповідно до вимог ст.. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У відповідності з пунктом 2.4.2. Договору сплата відсотків Вкладнику за користування вкладом відбувається одночасно з поверненням вкладу. Згідно з пунктом 4.1. Договору у випадку необгрунтованого неповернення Банком суми вкладу в строк, визначений п.1.1., Банк виплачує пеню у розмірі 0,05 % від неповернутої суми вкладу за кожен день затримки виплати. У відповідності з ч.3 статті 549 ЦКУкраїни пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.2 договору передбачено, що він втрачає свою силу за згодою сторін з моменту виплати банком Вкладнику всієї суми і відсотків за вкладом, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми депозитного вкладу -1000 доларів США. та нарахованих відсотків в сумі 246,84 доларів США по час закінчення строку дії договору ,а саме 07.07.2011 року , є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, щодо відсутності підстав для стягнення цих коштів саме з відповідача, так як на даний час розслідується кримінальна справи порушена відносно службових осіб ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» , оскільки службова особа яка укладала даний депозитний договір- Толмачова Л.М. була уповноваженою на це і діяла саме від імені банку на підставі доручення. Тому вказаний договір укладений саме між позивачем та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» Відповідно ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягають стягнення понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved