Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом, який в процесі судового розгляду уточнила, до [PERSON], [PERSON], третіх осіб Садівничого товариства "Смерічка", Солонківської сільської рада Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на автомобіль марки «Пежо» д.н.з. [NUMBER], визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0420 га, в садівничому товаристві «Смерічка» в [ADDRESS], визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] 26.06.1995 року та державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] 24.11.2000 року. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Відповідачі по справі являються дітьми [PERSON] від першого шлюбу і з 2002 року постійно проживають в Сполучених Штатах Америки. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме автомобіль марки «Пежо 305», 1987 року випуску, який придбаний позивачкою та [PERSON] за спільні кошти, вартістю 13 114 грн згідно висновку експерта, та земельна ділянка, площею 0,0420 га в садівничому товаристві «Смерічка» [ADDRESS], вартістю 777 грн згідно нормативної оцінки. Позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак із відповідачами немає жодного контакту і останні, не вчиняють ніяких дій для прийняття спадщини, тому змушена звернутися до суду. Посилається на те, що згідно довідки архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, прізвища [PERSON] та [PERSON] в протоколах від 10.06.1994 року і від 20.11.2000 року, не значаться, як і рішення виконкому Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, а тому державні акти на право власності на землю на ім'я вказаних вище осіб слід визнати недійсними із тих причин, що зазначені такі видані за одним номером та серією «[NUMBER]». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним, просять позов задовольнити. Крім цього зазначили, що на момент смерті [PERSON], подружжя проживало разом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, а їх представник [PERSON], який одночасно є представником третьої особи [PERSON], заявлені позовні вимоги заперечив і просить у задоволенні таких відмовити. Представник третьої особи Садівничого товариства "Смерічка" [PERSON] в судове засідання з'явився, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду, а в подальшому подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області [PERSON]. в судове засідання з'явився, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду, а в подальшому подав суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, а її представник [PERSON] заперечила у задоволенні позовних вимог та пояснила, що [PERSON].є матір'ю померлого [PERSON] і після його смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. [PERSON] проживав з дружиною [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні 30.03.2015 року дав покази про те, що спірною земельною ділянкою в Садівничому товаристві "Смерічка" користувалася [PERSON] (попередня дружина померлого).. За життя, спадкодавець [PERSON] продав належний йому автомобіль «Москвич» та придбав автомобіль «Пежо». Свідок [PERSON] в судовому засіданні 30.03.2015 року дав покази про те, що являється колишнім головою Садівничого товариства «Смерічка» та зазначив, що оспорювані державні акти було видано землевпорядником Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Представником відповідачів та третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заявлено клопотання про залучення у якості третьої особи П'яту Львівську державну нотаріальну контору, однак у задоволенні такого було відмовлено, оскільки прийняте рішення в справі, незалежно від того чи позов буде задоволено чи у задоволенні позову буде відмовлено, жодним не вплине на права та обов'язки нотаріальної контори. Заслухавши пояснення присутніх сторін та їх представників, оглянувши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.04.2001 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського районного управління юстиції м. Львова серії [NUMBER] від 21.04.2001 року. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 07.06.2013 року, серії [NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу належав транспортний засіб марки «Пежо 305», д.н.з. [NUMBER], 1987 року випуску, номер шасі (рами, кузова) [NUMBER] згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.10.2006 року, отже набуте [PERSON] за час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON]. Доказів набуття спірного автомобіля «Пежо 305» за рахунок коштів, отриманих від продажу належного [PERSON] автомобіля «Москвич» суду не надано, а тому такі пояснення судом як доказ не примаються. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Сторонами визнається той факт, що позивачка та спадкодавець перебували у зареєстрованому шлюбі на момент смерті спадкодавця, тому вказана обставина не підлягає доказуванню. У відповідності до ч.2 ст.372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а відтак, [PERSON] та [PERSON] фактично належить по 1 / 2 частці спірного автомобіля. На підставі наведеного, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, у склад спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на 1/2 частку транспортного засобу марки «Пежо 305», д.н.з. [NUMBER], 1987 року випуску, номер шасі (рами, кузова) [NUMBER]. Відповідно до ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] належать: [PERSON] - мати спадкодавця, дана обставина визнана сторонами у судовому засіданні, а тому доказуванню не підлягає, проте остання не подала до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини і у відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України, вважається такою, що не прийняла спадщину; [PERSON] - дружина спадкодавця, яка звернулась у П'яту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом №50 від 14.01.2013 року, спадкова справа №30/2013; [PERSON] - дочка спадкодавця, яка звернулась у П'яту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом №68 від 15.01.2013 року, спадкова справа №30/2013; [PERSON] - син спадкодавця, який звернувся у П'яту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом №69 від 15.01.2013 року, спадкова справа №30/2013. Беручи до уваги те, що спадкодавцю фактично належала 1/2 частка спірного автомобіля, а інша 1/2 частка належить позивачу, яка у встановлений строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, існує три спадкоємці, які претендують на вказане спадкове майно, а у відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними, визнання права власності за позивачем не порушує вимог закону, а також прав та обов'язків інших осіб, то суд прийшов до переконання, що позовна вимога про визнання права власності на транспортний засіб марки «Peugeot 305» номерний знак [NUMBER] за [PERSON], задоволенню підлягає частково, а саме у розмірі 4/6 частки спірного автомобіля (1/2 + 1/6 = 4/6). Згідно державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], останній передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0420 га, що знаходиться на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області для ведення садівництва. Зазначений вище оспорюваних державний акт про право власності на землю, виданий на підставі рішення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 10.06.1994 року. Згідно акту, складеного садівничим товариством «Смерічка», вбачається що [PERSON] виключили з членів товариства та передали спірну земельну ділянку [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON]. Крім того, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], останньому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0429 га, що знаходиться на території садівничого товариства "Смерічка" Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області для ведення садівництва. Зазначений вище опорюваний державний акт про право власності на землю, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.11.2000 року. Разом з тим, відповіддю з Архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області № 49 від 17.02.2015 року вбачається, що прізвища [PERSON] та [PERSON] в протоколах від 20 листопада 2000 року та 10 червня 1994 року та рішеннях до них виконкому Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області не значаться. Так, судом встановлено, що рішення про передачу земельної ділянки площею 0,0420 га розташованої на території садівничого товариства «Смерічка» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення садівництва у приватну власність [PERSON] 10 червня 1994 року та [PERSON] 20 листопада 2000 року виконавчим комітетом Солонківської сільської ради не приймалося. Згідно ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 року, до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Суд прийшов до переконання, що, оскільки жодних рішень про передачу земельної ділянки площею 0,0420 га, розташованої на території садівничого товариства «Смерічка» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення садівництва у приватну власність сільською радою не приймалося, то державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] від 24.11.2000 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] від 26.06.1995 року підлягають визнанню недійсними без скасування правової підстави видачі такого акта - рішення сільської ради. Таким чином, позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0420 га, яка розташована в садівничому товаристві «Смерічка» в [ADDRESS] задоволенню не підлягає, оскільки державний акт, на підставі якого спадкодавцю належала вказана земельна ділянка, визнано судом недійсним.

Outcome: partial