Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

25 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ КБ "Надра", Банк) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 45110,45 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 18.12.2007 між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35/ЕК/2007-280, у відповідності до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 20000 грн. строком до 18 грудня 2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом 32% річних. Станом на 01 червня 2013 року у позичальника утворилась заборгованість перед банком 45110,45 грн., з якої: 12936,44 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19613,10 грн. - заборгованість по відсоткам, 4512,64 грн. - нарахована пеня та 8048,27 грн. - штраф. Вказану суму ПАТ КБ "Надра" просило стягнути з відповідачів. Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30.07.2013 позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. 02 грудня 2019 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Щербатюк Олег Дмитрович звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 16.12.2019 заочне рішення від 30.07.2013 в справі № 671/1375/13-ц скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.01.2020. 08.01.2020 до суду надійшов відзив представника [PERSON] , в якому він просить відмовити в позові. Заперечення обґрунтовує тим, що 13.08.2009 ПАТ КБ «Надра» направило [PERSON] претензію щодо погашення заборгованості по кредитному договору. З позовом до боржника і поручителя ПАТ КБ «Надра» звернулось в червні 2013 року. Отже, у даному випадку позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності про стягнення з відповідачів заборгованості. Також [PERSON] у відзиві зазначає, що Банк всупереч вимог ст. 559 ЦК України звернувся із позовом до поручителя після припинення поруки (закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання). Крім того, договір поруки від 18.12.2007 [PERSON] з ВАТ КБ «Надра» ніколи не підписувала і нікого не уповноважувала на вчинення таких дій. Наявна в матеріалах справи претензія № 116/08-09/13 від 18.08.2009, адресована [PERSON] , взагалі стосується Договору поруки від 03.03.2009 та невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ВАТ КБ «Надра» згідно кредитного договору № 782834/МБ від 04.03.2008. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Біла І.В. повідомлена 19.12.2019. Заяв чи клопотань до суду від позивача не надходило. В позові міститься клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, в разі його неявки. В судовому засіданні [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог та просив повністю відмовити Банку з підстав, наведених у його відзиві. Також вважає, що позивачем не надано суду доказів наявності у відповідача [PERSON] заборгованості та її розміру на момент звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений у встановленому законодавством порядку. Поштова кореспонденція, яка направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась з відміткою "адресат відсутній". Суд вважав за можливе провести судове засідання за відсутності позивача та відповідачів. Підстав для відкладення судового засідання не встановлено. Заслухавши вступне слово представника відповідача [PERSON] , дослідивши наявні в справі докази, проаналізувавши законодавство, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю з огляду на таке. Судом встановлено, що 18.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35/ЕК/2007-280, у відповідності до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 20000 грн. на споживчі цілі строком до 18 грудня 2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом 32% річних. Сторони також погодили і підписали графік кредиту та сплати відсотків до даного кредитного договору від 18.12.2007 (а.с. 7, 8). Заявою на видачу готівки № 1 від 18.12.2007 доводиться отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000 грн. Відповідно до претензії ВАТ КБ "Надра" № 110/08-09/13 від 13.08.2009 відповідача [PERSON] . Банком поінформовано, що він порушує умови вищевказаного кредитного договору і станом на 18.08.2009 за ним рахується заборгованість по сплаті відсотків в сумі 3709,20 грн., прострочена заборгованість ануїтентних платежів в сумі 10301,62 грн. та нарахована пеня - 999,58 грн. До 27.08.2009 [PERSON] зобов`язано погасити заборгованість та вказано про наслідки невиконання даної вимоги. Також судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується довідкою відділу із забезпечення діяльності ЦНАП Волочиської міської ради № 416 від 19.12.2019. Суд вважає, що позивачем в ході розгляду справи не було доведено обставин на які він посилається в позовній заяві, а саме: не доведено наявності у відповідача [PERSON] заборгованості перед ПАТ КБ "Надра" та розміру такої. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що у позичальника [PERSON] станом на 01.06.2013 існувала заборгованість і вона становила 45110,45 грн., в тому числі: 12936,44 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19613,10 грн. - заборгованість по відсоткам, 4512,64 грн. - нарахована пеня та 8048,27 грн. - штраф. До позову не долучено розрахунку заборгованості або ж первинних облікових бухгалтерських документів, які давали б змогу суду встановити наявність та розмір заборгованості, яку просить банк стягнути з [PERSON] . Суд вважає, що претензія ВАТ КБ "Надра" № 110/08-09/13 від 13.08.2009 до [PERSON] не доводить вказаних обставин, а може враховуватись судом лише в сукупності з іншими письмовими доказами, однак такі відсутні. Крім того, суд звертає увагу і на те, що у даній претензії від 13.08.2009 вказано про розмір заборгованості [PERSON] станом на 18.08.2009. Суд вважає слушною позицію адвоката Щербатюка О.Д. про пропуск Банком строку позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості, враховуючи, що позовна заява подана до суду 25.06.2013. Однак, суд не може застосувати наслідки пропуску такого строку у випадку наявності підстав для відмови в позові по суті. Щодо оцінки позовної вимоги до поручителя [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", у зв`язку з реєстрацією шлюбу 05.05.2011. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] 18 грудня 2007 року було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань по даному договору (а.с.9). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про непідписання відповідачкою договору поруки від 18.12.2007, оскільки вказані заперечення не доведено належними та допустимими доказами. Зокрема, в матеріалах справи відсутній висновок почеркознавчої експертизи на підтвердження даного факту. Разом з тим, вищенаведений висновок суду про недоведеність позовних вимог до позичальника [PERSON] дає підстави для відмови у позові і до поручителя [PERSON] ( [PERSON] ). Крім того, суд встановив, що поручителю [PERSON] не направлялось повідомлення (претензія) Банком про необхідність виконання нею зобов`язань за кредитним договором від 18.12.2007. Даний висновок суд робить в зв`язку з відсутністю доказів зворотного. Вказане не відповідає умовам п.п. 2.2-2.4 договору поруки (а.с. 9). Наявну в справі претензію № 116/08-09/13 від 18.08.2009 до [PERSON] про погашення заборгованості суд відхиляє, так як вона стосується зовсім іншого договору поруки від 03.03.2009 (а.с. 4). Відповідно до частини першої ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Договором поруки від 18.12.2007 не визначено строк дії поруки, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки зазначені у пункті 5.3 про його дію до виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Даний висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах: від 19.02.2019 справа № 409/2471/15-ц, від 10.04.2019 № 303/1761/16ц. Враховуючи, що в претензії ВАТ КБ "Надра" від 13.08.2009 відповідачу [PERSON] надано строк до 27.08.2009 для погашення заборгованість, відтак строк виконання зобов`язань останнього настав 27 серпня 2009 року. З викладеного слідує, що в Банку право пред`явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов`язання боржника - [PERSON] повернення кредиту, виникло з 28 серпня 2009 року та протягом наступних 6 місяців, тобто до 28 лютого 2010 року. Із зазначеним позовом банк звернувся до суду лише у червні 2013 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, що також приводить суд до висновку про необґрунтованість позовних вимогах до поручителя [PERSON] . Вищенаведені доводи приводять суд до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України суд покладає на позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заявив про вирішення долі судових витрат, а саме: стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на професійну правничу правову допомогу після проголошення судового рішення. Зазначив, що ним у встановленому ЦПК України порядку буде подано письмову заяву із додатками, згідно з ст. 246 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed