Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що у 1997 році був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під яас шлюбу народився син - [PERSON] (позивач), [INFO] . 15.01.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу колишнє подружжя проживає окремо.\~Він проживає з мамою [PERSON] і знаходиться на повному її утриманні, хоча є повнолітнім, однак визнаний інвалідом дитинства ІІ групи, потребує додаткової уваги і значних матеріальних витрат на постійне лікування. Відповідач з ним не спілкується, матеріально не підтримує, тому це негативно впливає на його нормальний розвиток, побутовий життєвий добробут. Йому протипоказана робота з психоемоційними навантаженнями, потребує постійного стороннього догляду, систематичного лікування, внаслідок чого не може працевлаштуватися на роботу та отримувати дохід. Відповідач має реальну можливість матеріально утримувати сина, оскільки є працездатною особою, має постійне місце роботи на ДП "Луцький ремонтний завод "Мотор", однак добровільно не бажає брати участі у його вихованні, виявляти турботу про нього. Оскільки він є повнолітнім, інвалідом дитинства і потребує матеріальної допомоги, а відповідач є його батьком, працездатним і має змогу сплачувати аліменти, то є всі підстави для задоволення позову. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь, аліменти на утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2020 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та стягнути судові витрати по справі в розмірі 11500 грн за надання професійної правничої допомоги. 23 вересня 2020 року суддею Локачинського районного суду Волинської області Масляною С.В. постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11:00 21 жовтня 2020 року. 15 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача. Зазначає, що заперечує позов, вважає його необгрунтованим та безпідставним. В період з 2019 по літо 2020 року мати позивача перебувала за кордоном на заробітках і в цей період позивач - його син проживав з його батьками і фактично знаходився на його утриманні, тому твердження у позовній заяві про те, що позивач знаходиться на повному утриманні матері не відповідає дійсності. Просить врахувати, що з 04.06.2010 року він перебуває у шлюбі, під час шлюбу в нього [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка знаходиться на його утриманні.Крім неповнолітньої доньки, на його утриманні знаходяться його батьки. Позивачу [PERSON] встановлена друга група інвалідності з дитинства з 21 січня 2019 року. Інвалідність встановлена на строк до 01 лютого 2021 року, а тому саме до вказаної дати йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, як непрацездатному, а тому і право на отримання аліментів він має саме до вказаної дати. Обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, при цьому матеріальне становище матері позивача, яка є власником нерухомого майна, є значно кращим, ніж його і суд повинен врахувати вказану обставину при призначенні аліментів. Стягнення з нього в користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частки від його заробітку поставить його сім`ю та його батьків у скрутне матеріальне становище. Також не погоджується з вимогою позивача про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11500 грн., зазначає, що в позовній заяві немає жодних доказів та обгрунтувань необхідності таких витрат та розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та у задоволенні про стягнення судових витрат по справі в розмірі 11500\~грн за надання професійної правничої допомоги. 21.10.2020 року представник позивача подав клопотання про витребування доказів, про виклик свідків та про про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Того ж дня ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів та виклик свідків, так як факт проживання позивача з батьками відповідача у вказаний період ніхто не заперечував, що стосується клопотання про витребування доказів, то суду не було надано доказів, які підтверджують факт вжиття заходів для отримання доказів представником позивача. Клопотання про відкладення розгяду справи судом задоволено та ухвалено відкласти розгляд справи на 15:00 10 листопада 2020 року. 02 листопада 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - [PERSON] , в якому він просить задовольнити позов повністю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав із зазначених в ньому підстав. Просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що позивач є інвалідом дитинства другої групи, потребує матеріальної допомоги, що стверджується доказами, долученими до позовної заяви. Згідно висновку лікарської комісії КНП "Локачинська ЦРЛ" потребує постійного стороннього догляду, оскільки має обмеження життєдіяльності, в зв`язку з встановленим йому діагнозом. Висновком МСЕК стверджується, що йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням. Внаслідок таких обставин, позивач не може працювати і отримувати дохід самостійно. Він отримує допомогу по непрацездатності в розмірі, встановленому законом, що відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак незважаючи на її отримання потребує матеріальної допомоги, оскільки змушений кожен день приймати ліки, без яких не може обійтися, які є дороговартісними, крім того потребує періодично прийому також інших препаратів, призначених лікарем, періодичного систематичного амбулаторного та стаціонарного лікування. Відповідач є працездатним, отримує заробітну плату оскільки офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у нього можливості надавати допомогу в утриманні сина. Щодо обставин, про які стверджує відповідач щодо проживання приблизно протягом року відповідача з його батьками, то позивачем вказаний факт не заперечується, однак на момент подання позову позивач проживає з мамою і перебуває на її повному утриманні. Відповідач не довів доказами, що його батьки перебувають у нього на утриманні. Розмір витрат на професійну допомогу є обгрунтованим, реальним, оскільки у справі наявні докази по їх сплаті позивачем, а тому підлягають до стягнення з відповідача. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він допомагає сину по мірі можливості, син приїзджає до нього, він дає йому кошти. Приблизно протягом року до літа 2020 року син проживав у його батьків, знаходився на його утриманні, поки мама перебувала на заробітках. Тому він не погоджується з твердженнями представника позивача, що син перебуває на повному утриманні матері. Зазначає, що погоджується сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/7 або 1/8 частки від його заробітку, але не більше, оскільки має сім`ю, неповнолітню дитину, яка теж потребує утримання. Його батьки є пенсіонерами і знаходяться на його утриманні. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то він повністю її заперечує, вважає її недоведеною, розмір витрат завищеним. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] в с. Холопичі Локачинського району Волинської області, що стверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого Локачинським РС УДМС України у Волинській області 02 жовтня 2015 року (а.с.5). Відповідач є батьком позивача, що стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Холопичівською сільською радою Локачинського району 16.08.1999 року (а.с. 10). 15 січня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 01, про що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим ВДРАЦС Локачинського РУЮ Волинської області (а.с.9). Як вбачається, з довідки про склад сім`ї № 383 від 14.09.2020 року виданої виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради, [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 187059 від 23.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено ІІ групу інвалідності, строком до 01 лютого 2021 року, дата червого переогляду 23 січня 2021 року. Згідно довідки [PERSON] протипоказана робота з психоемоційним навантаженням (а.с.11). Як встановлено з індивідуальної програми ребіалітації інваліда №95 від 23.01.2019 року Волинського обласного бюро Психоневрологічна спеціалізована МСЕК [PERSON] , [INFO] , інвалід дитинства другої групи в зв`язку з встановленим йому діагнозом має обмеження життєдіяльності, а саме: до самообслуговування, до пересування першого ступеня, до спілкування, контролю за своєю поведінкою, трудовою діяльністю, навчання, професійного навчання, здобуття освіти другого ступеня, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, для реабілітації рекомендовано амбулаторне та стаціонарне надання психіатричної допомоги у 2020-2021 роках. Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу КНП "Локачинська ЦРЛ" від 20.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , інвалід другої групи внаслідок психічного розладу, проживає разом з [PERSON] , має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до спілкування, здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до виписки із медичної картки [PERSON] , [INFO] КП Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька Волинської обласної ради від 09.09.2020 року, хворий [PERSON] , [INFO] , інвалід з дитинства другої групи в зв`язку з встановленим діагнозом: легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю та параноїдними включеннями, на протязі 2017-2020 рр. звертався за амбулаторною допомогою до лікаря - психіатра, неодноразово лікувався стаціонарно, останнє стаціонарне лікування з 23.06.2020 року по 17.07.20020 року, призначено препарат "Сердолєкт 4 мг." 1 т. 1 раз в день тривало (а.с.12,13,18). Згідно із довідки виданої КНП Локачинською ЦРЛ від 16.09.2020 року № 786/1-3, [PERSON] звертався за допомогою до лікаря-психіатра. Діагноз: легка розумова відсталість з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та параноїдними включеннями. Отримував амбулаторне лікування: циклодол, біфрен, релаксил, трифтезін. (а.с.20). Копіями наданих позивачем фіскальних чеків стверджено придбання препарату "Сердолєкт 4 мг" 3 упаковки, ціна однієї упаковки 1230 грн, в одній упаковці 30 табл. Із довідки про доходи № 208 від 01.09.2020 року, вбачається, що [PERSON] працює на ДП "Луцький ремонтний завод "Мотор" на посаді терміст, з січня 2020 року по липень 2020 року йому нараховано заробітну плату в сумі 119 767,07 грн. 04.06.2010 року відповідач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстровиний відділом ДРАЦС Луцького МУЮ, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 490, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.06.2010 року. Під час шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.2012 року (а.с. 51, 52). Відповідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Тобто, батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків. Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду у справі № 459/1381/18 тлумачення статті 198, 200\~СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги. На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання. Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Згідно зі статтею 183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Під час розгляду справи судом встановлено, що повнолітній [PERSON] є інвалідом дитинства другої групи, потребує матеріальної допомоги, оскільки потребує постійного лікування як амбулаторного, так і стаціонарного, прийому дороговартісних ліків, в зв`язку з встановленим діагнозом, має обмеження життєдіяльності та потребує постійного стороннього догляду, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, в зв`язку з чим він не може працювати та отримувати самостійний дохід, відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно працевлаштованим, щомісячно отримує заробітну плату, має на утриманні малолітню дитину і може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, а також виходячи з обов`язку кожного із батьків утримувати дітей, наявності на його утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку починаючи з 18 вересня 2020 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково. Покликання відповідача про те, що на його утриманні знаходяться батьки - пенсіонери жодними належними доказами не підтверджено. Копіїї пенсійних посвідчень батьків не свідчать про те, що вони перебувають на утриманні відповідача. Доводи відповідача про те, що суд має врахувати при призначенні аліментів матеріальний стан матері позивача, не заслуговують на увагу суду, оскільки матеріальне становище матері, як особи з якою проживає дитина і перебуває на її утриманні, відповідно до ст. 182 СК України не є тією обставиною, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Щодо покликань відповідача про те, що аліменти можуть бути призначені судом лише до 01.02.2021 року, оскільки інвалідність позивачу встановлена саме на такий строк, то відповідно до довідки до акта огляду МСЕК позивачу встановлено інвалідність другої групи з дитинства з 23.01.2019 року, призначено дату переогляду 23.01.2021 року. Тобто після переогляду МСЕК буде встановлено чи буде підтверджена інвалідність позивача на інший строк. В разі встановлення МСЕК підстав для зняття інвалідності і видачі відповідної довідки - це буде підставою для звернення відповідача з позовом про припинення стягнення аліментів. За змістом ст. 198 СК УКраїни стягнення аліментів на повнолітніх непрацездатних дітей проводиться в зв`язку з потребою в матеріальній допомозі та можливістю її надавати без встановленого строку, до якого можуть сплачуватися вказані аліменти. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Згідно із ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 27.08.2020 року, укладений із адвокатським об`єднанням "Волинська міжрегіональна адвокатська компанія "Правозахисна група" в особі адвоката Пилипчука Віктора Федоровича (а.с. 24), розрахунок гонорару до даного договору, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість, а саме: надання інформації, консультацій і роз`яснень з правничих (правових) питань по вказаній справі - 900 грн, складання адвокатського запита старості Затурцівської сільської ради про надання інформації від 14.09.2020 року № 35/20 (2 год) - 1300 грн, складання адвокатського запита в КП "Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька" від 03.09.2020 року № 36/20 (2 год) - 1300 грн, складання адвокатського запита ДП "Луцький ремонтний завод "Мотор" від 27.08.2020 року № 33/20 (2 год) - 1300 грн, складання позовної заяви та копіювання додатку (7 год) - 3850 грн., представництво інтересів\~в суді\~-\~2850\~грн, всього 11500 грн (а.с. 26), сплата вказаних коштів позивачем [PERSON] підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 27.08.2020 року на суму 11500 грн (а.с. 25). Відповідно до ч.5, ч.6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач заперечував щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, рахує їх необгрунтованими та завищеними. Заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) в суді першої інстанції; обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, затраченим часом на надання таких послуг, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність вказаної справи, яка відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, підготовки запитів, підготовки позову та представництва інтересів позивача безпосередньо адвокатом Пилипчуком В.Ф. в одному судовому засіданні. Суд приходить до висновку, що розмір вказаних представником позивача витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково і з відповідача в користь позивача необхідно стягнути такі витрати в сумі 3500 грн.

Outcome: partial