Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 636 грн. 75 коп. та судові витрати по справі в розмірі 516 грн. 37 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 48). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що в 2005 році він працював у в м. Охтирка та отримував заробітну плату через ПАТ КБ "ПриватБанк". Разом з зарплатною карткою він отримав і кредитну картку, якою переважно користувалася його колишня дружина, а заборгованість за нею погашалася шляхом зняття коштів з його зарплатної (дебетової) картки. В подальшому в 2008 році він звільнився з роботи. З 2005 року по час отримання ним позовної заяви в 2015 році ніяких претензій щодо сплати заборгованості за кредитом позивач до нього не пред'являв. Оскільки пройшло вже 10 років з часу укладення договору, то позивач пропустив строк позовної давності і тому позов не може бути задоволений. Про застосування наслідків спливу строку позовної давності відповідач подав письмову заяву (а.с. 43). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом було встановлено, що відповідно до заяви без номера від 10.11.2005 р. (а.с.11) [PERSON], [INFO], отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку з встановленим кредитним лімітом 3500 грн. Базова процентна ставка 3 відсотки в місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту [PERSON] так і списанням Банком коштів з Дебетової картки 6762466731990246. У розділі "Терміни та поняття" Умов і правил надання банківських послуг, що надані позивачем (а.с. 12-17) кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, що надані Банком [PERSON] на строк оговорений в Договорі на умовах платності та поверненості. Мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань Держателя, які щомісячно підлягають сплаті Держателем протягом строку дії карти. Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг [PERSON] відкриває [PERSON] Картрахунки, видає [PERSON], їх вид та строк дії визначені в Заяві та Пам'ятці клієнта, підписанням якого [PERSON] та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Позивачем на запит суду надана інформація, що строк дії кредитної картки [PERSON] встановлено до 06.2012 року (а.с. 48). Суд не може взяти дану інформацію до уваги, оскільки вона не підтверджена належними доказами. Так, в інформації банку не зазначений навіть номер цієї картки. Інформація про строк дії карти повинна бути зазначена в заяві клієнта, але в ній строк дії цієї карти не зазначений. Пам'ятка клієнта, як невід'ємна частина кредитного договору з [PERSON] теж суду не надана, а тому суд позбавлений можливості перевірити достовірність заявленої банком дати 06.2012 р., оскільки зазвичай строк дії банківської карти не перевищує 3 років. Разом з тим, суд приходить до висновку про застосування у даному спорі наслідків спливу строку позовної давності. Статтею 11 ЦПК України передбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 зазначеного Кодексу), а не закінченням строку дії договору (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 р. у справі № 6-14цс14). За таких обставин, оскільки з наданих суду доказів строк дії картки, а відтак початок перебігу строку позовної давності встановити не можливо, суд обчислює строк позовної давності за цим договором виходячи з вимог ч. 5 ст. 257 ЦК України, як за зобов'язанням, строк якого не визначений або визначений моментом вимоги, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Оскільки останній платіж за договором відповідачем здійснено 26 липня 2008 року, то право Банку пред'явити вимогу про виконання зобов'язання виникло після несплати боржником платежу за серпень у вересні 2008 року. Тобто позовна давність за даним кредитним договором спливла ще у вересні 2011 році. Позивач звернувся з позовом 14 квітня 2015 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті (а.с. 23), але не подав до суду клопотання про поновлення та визнання поважними причин пропуску строків позовної давності, та доказів на підтвердження даних обставин. Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed