Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Веселинівського району про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В позовній заяві вказав, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 4,12 га вартістю 18 891, 32 грн. в землях Колективного сільськогосподарського підприємства "Миколаївське" с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області, право на яку посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серія МК 0195867 від 09 лютого 1998 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку пай за № 8481 та грошові кошти на рахунку № [NUMBER] в Ощадбанку. За життя померла [PERSON] склала заповіт, в якому на випадок смерті зробила заповідальне розпорядження про те, що належне їй за законом право на земельну частку (пай) вона заповідає [PERSON] , який було нотаріально посвідчено 03 березня 2000 року секретарем Катеринівської сільської ради Сергіною Л.П., та зареєстрований в реєстрі за № 222. 19 липня 2016 року заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 44527863. Він провів поховання [PERSON] та прийняв на зберігання її заповіт, Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії та Ощадну книжку, а також розпорядився домашнім майном та вважав, що прийняв спадщину і до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину не звертався. В теперішній час йому стало відомо, що у зв`язку зі змінами у законодавстві, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є майно або майнові права, які обтяжені та рухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населени пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. При зверненні до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. В листопаді 2019 року він звернувся до Веселинівського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що було ухвалене рішення від 29.01.2020 року по справі № 472/1474/19. Після набрання чинності рішенням суду, він знову звернувся до нотаріуса, яка прийняла заяву та 21.04.2020 року завела спадкову справу за № 30/2020 та поставила вимогу про надання правовстановлюючого документу щодо належності спадкодавцю спадкового майна, а саме сетрифікату на право власності на земельну частку (пай). Даний сертифікат був прийнятий на зберігання, однак його було втрачено, що викликало у нотаріуса сумнів в прийнятті ним спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Пошук загубленого Сертифікату, в тому числі й розміщення оголошення в місцевій газеті «Зоря», не дали результату. 18 червня 2020 року нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що винесла Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. В зв`язку з цим, просить встановити факт прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року було відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Від державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області витребувано копію спадкової справи № 30/2020, заведеної за фактом смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Зокрема зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП «Миколаївське» с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області площею 4,12 умовних кадастрових гектарів, однак через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) позивач не може оформити спадщину. Представник відповідача Катеринівської сільської ради Веселинівського району в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, в заяві зазаначив, що позов визнає повністю та не заперечує проти визнання права на земельну частку(пай) за позивачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] с. Новокатеринівка Веселинівського району померла [PERSON] , смерть якої було зареєстровано [INFO] Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 13, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 4,12 га вартістю 18 891, 32 грн. в землях колективного сільськогосподарського підприємства "Миколаївське" с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області, право на яку посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серія МК 0195867 від 09 лютого 1998 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку пай за № 8481, що підтверджується листом відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.11.2019 року № 158/108-19 та грошові кошти на рахунку № [NUMBER] в Ощадбанку, що підтверджується Ощадною книжкою серії [NUMBER]. [PERSON] за життя набула право власності на земельну частку (пай) в землях колективної власності по колишньому КСП "Миколаївське" і це її право було посвідчене вищевказаним Сертифікатом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За життя померла [PERSON] склала заповіт, в якому на випадок смерті зробила заповідальне розпорядження про те, що належне їй за законом право на земельну частку (пай) вона заповідає [PERSON] , який було нотаріально посвідчено 03 березня 2000 року секретарем Катеринівської сільської ради Сергіною Л.П., та зареєстрований в реєстрі за № 222. 19 липня 2016 року заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 44527863. Позивач провів поховання [PERSON] та прийняв на зберігання її заповіт, Сертифікат на право на земельну частку (пай) та Ощадну книжку, а також розпорядився домашнім майном. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що було ухвалене рішення від 29.01.2020 року по справі № 472/1474/19 та було надано додатковий строк для прийняття спадщини строком у три місяці. Відповідно до п. 5 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України "Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом". Оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини витік після набрання чинності ЦК України, а саме: 01 березня 2004 року, правовідносини, що виникли у зв`язку із смертю [PERSON] регулюються нормами ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-ІV. Згідно матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, нотаріус ознайомившись з наданими ним документами відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) з підстав відсутності оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай), що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2020 року № 131/02-31. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зіст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно зіст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.Частиною 1ст. 1223 ЦК України передбачено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 5ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статею 1297 та ст.1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», (надалі - Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №7від 16.04.04.«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюєтьсяза нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особ не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, моментом набуття права на земельну частку законодавством є момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству Державного акту на право колективної власності на землю та включення члена цього колективного сільськогосподарськогопідприємства до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] значилась у Списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП " Миколаївське" Катеринівської сільської ради за номером № 23. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Миколаївське" Катеринівської сільської ради за гр. [PERSON] зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195867 від 09.02. 1998 року площею 4, 12 га , який зареєстровано 09.02.1998 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 8481. Після смерті [PERSON] позивач прийняв вищевказаний Сертифікат на право на земельну частку (пай) на зберігання, однак його було втрачено. Позивачем [PERSON] було розміщенно оголошення в місцевій газеті «Зоря» про втрату загубленого Сертифікату, але на даний час сертифікат не знайдено. За таких обставин, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до переконання, що позовна заява в частині визнання права власності підлягає задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved