Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення не донарахованої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди та просить визнати дії директора ЛКП «Львівелектротранс» Васільєва Сергія Вікторовича незаконними, такими, що порушують вимоги ч.6 ст.252 КЗпП України, ч.6 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та п. 10.7 Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2014-2015р., що потягнуло за собою перешкоджання ним законній діяльності профспілки, стягнути з ЛКП "Львівелектротранс" на її користь недоплачену заробітну плату в розмірі 489,10 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що працює у ЛКП "Львівелектротранс" на посаді водія трамвая. 01.10.2012 року її було обрано заступником голови первинної профспілкової організації ЛКП "Львівелектротранс" Конфедерації вільних профспілок Львівщини, а також обрано до профспілкового комітету цієї організації. 15.01.2015р. звернулась з заявою до директора ЛКП «Львівелектротранс» Васільєва С.В. з проханням надати їй вільний від роботи час зі збереженням середнього заробітку в розмірі 2-х годин на тиждень, а саме кожної середи тижня. Однак, в порушення вимог ч.6 ст.252 КЗпП України, ч.6 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та п.10.7 Колективної Угоди ЛКП „Львівелектротранс" на 2014-2015 роки директор ЛКП «Львівелектротранс» Васільєв С.В. відмовив у наданні позивачу вільного від роботи часу зі збереженням середнього заробітку у розмірі 2-х годин на тиждень, мотивуючи важким фінансовим становищем підприємства. Так, у липні 2015 року пройшло 5 тижні в яких їй не було надано вільного від роботи часу зі збереженням середнього заробітку в розмірі 2 годин на тиждень. Розмір її середнього заробітку, згідно наданої ЛКП «Львівелектротранс» довідки становить 33,84 грн. Окрім цього, неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства їй була завдана моральна шкода, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. В судове засідання позивач не з'явилась. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, справу розглядати без його участі та участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні, справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, щопозивач працює у ЛКП "Львівелектротранс" на посаді водія трамвая. 01.10.2012 року [PERSON] було обрано заступником голови первинної профспілкової організації ЛКП "Львівелектротранс" Конфедерації вільних профспілок Львівщини, а також обрано до профспілкового комітету цієї організації, що вбачається з протоколу №1 установчих зборів про утворення первинної профспілкової організації працівників ЛКП "Львівелектротранс" Конфедерації вільних профспілок Львівщини. 15.01.2015р. був поданий лист до директора ЛКП «Львівелектротранс» голови первинної профспілкової організації ЛКП «Львівелектротранс» Конфедерації вільних профспілок Львівщини з особистою заявою [PERSON] до директора ЛКП «Львівелектротранс» Васільєва C.B. з проханням надати [PERSON] вільний від роботи час зі збереженням середнього заробітку в розмірі 2-х години на день, а саме кожної середи тижня. 22.01.2015р. на ім'я голови первинної профспілкової організації ЛКП «Львівелектротранс» Конфедерації вільних профспілок Львівщини надійшов лист директора ЛКП «Львівелектротранс» Васільєва C.B., в якому він відмовив у наданні [PERSON] вільного від роботи часу зі збереженням середнього заробітку в розмірі 2-х години на тиждень, а саме кожної середи тижня, мотивуючи вкрай важким фінансовим становищем підприємства. Ч.6 ст. 252 КЗпП України встановлено, що членам виборних профспілкових органів, не звільненим від своїх виробничих чи службових обов'язків, надається на умовах, передбачених колективним договором, вільний від роботи час із збереженням середньої заробітної плати для участі в консультаціях і переговорах, виконання інших громадських обов'язків в інтересах трудового колективу, а також на час участі в роботі виборних профспілкових органів, але не менш як 2 години на тиждень. Ч.6 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що членам виборних профспілкових органів, не звільненим від своїх виробничих чи службових обов'язків, надається на умовах, передбачених колективним договором чи угодою, вільний від роботи час із збереженням середньої заробітної плати для участі в консультаціях і переговорах, виконання інших громадських обов'язків в інтересах трудового колективу, а також на час участі в роботі виборних профспілкових органів, але не менше ніж дві години на тиждень. П. 10.7 Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2014-2015 р.р. умови якої є обов'язковими до виконання передбачено надання членам профспілкових комітетів та профкому, не звільненим від основної роботи для виконання громадських обов'язків в інтересах колективу вільний від роботи час зі збереженням середнього заробітку не менше двох годин на тиждень. У відповідності до ст. 252 КЗпП України. Враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені обставини справи, вивчивши подані позивачем документи, суд вважає, що відповідачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача недоплаченої заробітної плати в розмірі 489,10 грн., позов у цій частині позивачем обгрунтований та підтверджений належними доказами. Так, згідно розрахунку недоплаченої зарплати [PERSON] за липень 2015 року та Довідки ЛКП «Львівелектротранс» від 10.08.2015 року № 656, розмір середнього погодинного заробітку останньої становив 33,84 грн. Розмір загальної недоплати згідно вказаних документів становить 489,10 грн. Судом не береться до уваги твердження директора ЛКП «Львівелектротранс» викладене у листі від 22.01.2015 року № 30/78 про відтермінування позивачу надання вільного від роботи часу зі збереженням середнього заробітку, до стабілізації фінансового стану підприємства, оскільки таке не підтверджено жодними доказами. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена заробітна плата в розмірі 489,10 грн. При цьому, суд оцінюючи відносини шо склалися між сторонами, вирішуючи спір у межах заявлених вимог вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання дій директора ЛКП «Львівелектротранс» Васільєва Сергія Вікторовича, якими спричинено перешкоджання законній діяльності самої профспілки слід відмовити, оскільки у цій частині позов не обгрунтований. В силу дії ст.ст. 10, 60 ЦПК України, у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилалась лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 10 000 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 487,20 грн.

Outcome: partial