Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 5 519,35 грн, з [PERSON] 5 390,16 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної підприємству та понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.02.2008 року по 10.10.2012 року [PERSON] перебував на посаді директора Чернігівського відділення ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут". [PERSON] з 19.07.2010 року по 20.03.2013 року в даному підприємстві займала посаду головного бухгалтера. 15 жовтня 2012 року Чернігівське відділення ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" ліквідовано та проведено ревізію фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2009 року по 01.07.2012 року. Актом ревізії від 09.11.2012 року пред'явлено вимоги з приводу усунення порушень, які були встановлені в ході перевірки. Зокрема, п.10 вимоги від 12.12.2012 року державна фінансова інспекція в м.Києві вимагає забезпечити повернення зайво нарахованих грошових виплат в сумі 48 153,50 грн, які були виплачені в порушення п.3.10 колективного договору при відсутності прибутку та провести взаємозвірки щодо сум внесків до фонду на суму 17 768,60 грн. Зазначені порушення були допущені головним бухгалтером [PERSON], яка відповідно до посадової інструкції несе відповідальність за стан обліку, своєчасне подання бухгалтерської та іншої звітності, та директором [PERSON], який відповідно до Положення відділення несе повну відповідальність за стан справ у сфері діяльності філії за збереження переданого майна філії. Розмір середньомісячного заробітку [PERSON] до звільнення становить 5 519,35 грн, а розмір середньомісячного заробітку [PERSON] до звільнення становить 5 390,16 грн. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідачів у відповідності до положень ст..ст.130, 132, 133 КЗпП України. Зазначає, що пропущено річний строк звернення до суду з тих причин, що позивач не визнав п.2,8,10 вимоги від 12.12.2012 року державної фінансової інспекції в м.Києві і оскаржував в судовому порядку , а тому просить визнати причини поважними та поновити строк звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.72-73), просили відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Згідно приписів ч. 1 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України передбачено, що у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяної зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних і грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей. Згідно контракту від 03.02.2008 року [PERSON] призначається на посаду директора Чернігівське відділення УкрДГРІ на термін з 04.02.2008 року по 04.02.2013 року (а.с.7-10). Наказом №147-к від 10.10.2012 року [PERSON] звільнено з посади директора відділення УкрДГРІ за ст..38 КЗпП України (а.с.11). Згідно розпорядження Голови ліквідаційної комісії наказом №7-К від 20.03.2013 року [PERSON] звільнена з посади головного бухгалтера відділу планування та бухгалтерського обліку за переводом до УкрДГРІ (а.с.13). Відповідно наказу №33 від 25.07.2012 року Чернігівське відділення УкрДГРІ ліквідовано з 15.10.2012 року (а.с.14). Державною фінансовою інспекцією в м.Києві було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності ДП ДГРІ та його структурних підрозділів за період з 01.07.2009 року по 01.07.2012 року. Актом Державної фінансової інспекції в м. Києві №10-30/2066 від 09.11.2012 року встановлено, що в порушення п.3.10 колективного договору були нараховані та виплачені винагороди при відсутності прибутку на загальну суму 48 153,50 грн, а саме: в квітні 2010 року - [PERSON] в сумі 7 440 грн, [PERSON] в сумі 4 845 грн, в липні 2010 року - [PERSON] в сумі 6 840 грн, [PERSON] в сумі 3 562,50 грн, в грудні 2010 року - [PERSON] в сумі 11 595 грн, [PERSON] в сумі 10 507 грн, [PERSON] в сумі 3 400 грн. На вказані виплати зайво проведено нарахування та сплату нарахувань на заробітну плату в сумі 17 768,60 грн (а.с.15, 86-90). Відповідно до положення про ЧВ УДГРІ, затвердженого 01.06.2006 року, директор відділення [PERSON] несе повну відповідальність за стан справ у сфері діяльності філії та збереження переданого філії майна (а.с.21-30). Крім того, відповідно до контракту від 03.02.2008 року, укладеного між УкрДГРІ та [PERSON]Ю, директор Чернігівського відділення УкрДГРІ зобов'язується безпосередньо та через адміністрацію відділення здійснювати поточне управління (керівництво) відділенням, забезпечувати його високопродуктивну, наукову та виробничо-економічну діяльність, раціональне використання та збереження закріпленого за відділенням державного майна (а.с.7-10). Відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера ЧВ УДГРІ [PERSON], затвердженої директором ЧВ УДГРІ від 05.02.2007 року (а.с.31-32), головний бухгалтер несе відповідальність за стан обліку, своєчасне подання бухгалтерської та іншої звітності. Згідно акту ревізії, вказані порушення допущені головним бухгалтером [PERSON] та директором [PERSON], матеріальна шкода, завдана ЧВ УкрДГРІ становить 65 922,1 грн. Листом Державної фінінспекції в м. Києві №26-10-14-14/15941 від 12.12.2012 року запропоновано забезпечити повернення Чернігівському відділенню ДП «УкрДГРІ» зайво нарахованих грошових виплат в сумі 48 153,50 грн та провести відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до фондів на суму 17 768,60 грн (а.с.16-20). Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 24.04.2013 року( а.с. 36-37 ), яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року залишена без змін (а.с.38-41), відмовлено в задоволенні позовних вимог державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" до Державної фінансової інспекції у м.Києві про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 8, 10 вимог, викладених в листі Державної фінансової інспекції у м.Києві №26-10-14-14/15941 від 12.12.2012 року. Як вбачається із матеріалів справи, постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 29.10.2013 року позовні вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві задоволено та зобов'язано ДП «УкрДГРІ» виконати п.2, п.8 та п.10 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві №26-10-14-14/15941 від 12.12.2012 року (а.с.42-46). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року вищевказана постанова залишена без змін (а.с.47-50). На час розгляду даної цивільної справи акт №10-30/2066 від 09.11.2012 року ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" за період з 01.07.2009 року по 01.07.2012 року є чинним. Таким чином, суд вважає, що внаслідок допущених порушень [PERSON], як директором Чернігівського відділення УкрДГРІ, та внаслідок допущених порушень [PERSON], як головним бухгалтером Чернігівського відділення УкрДГРІ, завдано підприємству матеріальної шкоди, що жодним наданим відповідачем [PERSON] та його представником доказом не спростовується. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 з наступними змінами, а саме виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, а в разі, коли справа вирішується після звільнення працівника - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). Відповідно до довідки державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" від 15.04.2014 року заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, зокрема за серпень- вересень 2012 року становить 11 038,69 грн, його середньомісячна заробітна плата складає 5 519,35 грн (а.с.51). Відповідно до довідки державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" від 15.04.2014 року заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, зокрема за січень-лютий 2013 року становить 10 780,32 грн, її середньомісячна заробітна плата складає 5 390,16 грн (а.с.51). Відповідачами під час розгляду справи не надано суду доказів про їх матеріальний стан, а тому відсутні обставини для зменшення розміру покриття шкоди. За вказаних обставин, позовні вимоги державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 5 519,35 грн та стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 5 390,16 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 роз'яснено, що днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації слід вважати день підписання відповідного акту або висновку. ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" стало відомо про порушення законодавства в Чернігівського відділення УкрДГРІ після підписання Акту №10-30/2066 від 09.11.2012 року ревізії фінансово-господарської діяльності та отримання 25.12.2012 року листа Державної фінансової інспекції у м.Києві про усунення виявлених порушень (а.с.16). З матеріалів справи слідує, що ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" зверталося до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фінансової інспекції в м.Києві про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 8, 10 вимог, викладених в листі Державної фінансової інспекції у м.Києві №26-10-14-14/15941 від 12.12.2012 року та Державна фінансова інспекція у м.Києві зверталася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" про зобов'язання виконати п. 2, 8, 10 вимог, викладених в листі Державної фінансової інспекції у м.Києві №26-10-14-14/15941 від 12.12.2012 року. Судовими рішеннями підтверджено правомірність висновків Державної фінансової інспекції у м.Києві, щодо виявлених в ході перевірки порушень. Розгляд справ тривав до 18 березня 2014 року (а.с.47-50) року, тобто більше року з дня виявлення порушень. Враховуючи, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" від 09.11.2012 року та вимоги Державної фінансової інспекції у м.Києві про усунення порушень, викладених у цьому Акті від 12.12.2012 року після оспорення їх вимог у судовому порядку, залишились чинними, 17.04.2014 року (а.с.54) позивачем було подано до суду позовну заяву з вимогами до відповідачів про стягнення шкоди, заподіяної ними при виконанні трудових обов'язків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що пропущений позивачем річний строк, встановлений ч.3 ст.233 КзпП України, з поважних причин, а тому наявні достатні законні підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а строк звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню. У відповідності до ст.88 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved