Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У жовтні 2012 року прокурор Овідіопольського району Одеської області звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який в подальшому уточнив, та в обгрунтування якого зазначив, що відділом розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області проводилось досудове слідство по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілим у якій є гр. [PERSON], якому було спричинено тілесні пошкодження середньої тяжкості. Потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня №1" та на лікування якого було витрачено бюджетних коштів у розмірі 3500 гривень. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь Комунальної установи "Міська клінічна лікарня №1" суму спричиненої внаслідок злочину матеріальної шкоди, пов"язаної з лікуванням [PERSON] у розмірі 3500 гривень, посилаючись на ту обставину, що на час вчинення злочину цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Перша" . Представник прокуратури Овідіопольського району Одеської області позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але надав суду свої заперечення на позов, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПАТ ""Страхова компанія "Перша" в судове засідання не з"явився. Заслухавши пояснення представника прокуратури Овідіопольського району Одеської області, дослідивши письмові докази по справі суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті бставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень та заперечень. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які можуть бути застосовані при вирішенні справ, урегульовано, зокрема статтями 3,27,41,68 Конституції України, Цивільним кодексом України, законами України «Про дорожній рух», «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»… Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п.1 ч.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода пов'язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-ІV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 12.01.2011 року, приблизно о 16:15, водій [PERSON] керуючи автомобілем "Мерседес", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по а/ш Одеса-Іллічівськ, в порушення вимог п.п.1.3,10.5,12.3 ПДР України, виконуючи поворот ліворуч здійснив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.10.2012 року, ухваленій під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. "г" Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року та кримінальну справу відносно нього провадженням закрито. Зазначені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.10.2012 року. Згідно з копією рахунку № 35 від 17.07.2012 року наданою КУ "Міська клінічна лікарня №1" сума витрат пов"язаних з лікуванням [PERSON] внаслідок злочину становить 3500 гривень. Відповідно до копії поліса № ВЕ/4298319 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2010 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ЗАТ "Перша страхова компанія", тобто на момент вчинення злочину цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована, що підтверджується копією страхового полісу. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] на виконання вимог ст. 33 Закону звернувся до страхової компанії «Перша» з повідомленням встановленого зразка про настання страхового випадку у встановлений законом строк та не згоден, відшкодовувати шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, особисто, а вважає, що вказану шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія «Перша», що випливає з його заперечень на позов, суд вважаємо, що позовна заява прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1» підлягає задоволенню та зазначена сума підлягає стягненню з страхової компанії "Перша", оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення злочину була застрахована.

Outcome: approved