Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої позивачу відкрилась спадщина за заповітом на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані по [ADDRESS]. Право власності на земельні ділянки посвідчується Державним актом серії КВ б/н від 10 жовтня 2003 року, що виданий на підставі рішення Турівської сільської ради Згурівського району Київської області від 26.12.1993 року № 22. В Державному акті допущено помилку та прізвище позивачки зазначено з помилкою як «[PERSON]». Зазначена помилка виправлена кульковою ручкою. Виправлення прізвища посвідчене підписом сільського голови та печаткою, тобто виправлення здійснене незастереженим законом чином. Можливість отримати новий державний акт без помилки відсутня. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв та його спадкові права ніким не оспорюються, він є єдиним спадкоємцем. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки, у зв"язку із наявністю помилки та виправлення в Державному акті. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивача [PERSON] просить суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спірні земельні ділянки та не стягувати з відповідача судовий збір. В підготовче судове засідання учасники справи не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, відповідач позовні вимоги визнав повністю, третя особа проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані по [ADDRESS]. Земельні ділянки передані у власність на підставі рішення Турівської сільської ради від 26 грудня 1993 року № 22. Право власності на земельні ділянки посвідчується Державним актом про право власності на землю серії КВ б/н, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 686 від 10 жовтня 2003 року, що встановлено з копії Державного акту (а.с.7), довідки Новооржицької сільської ради (а.с.10), копії витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.18-21), копій по господарських книг (а.с.12-17). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. До одруження [PERSON] мала дошлюбне прізвище «[PERSON]» (копія свідоцтва про народження - а.с.8, копія свідоцтва про одруження - а.с.9, довідка Новооржицької сільської ради - а.с.11). Спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у встановленому законом порядку прийняв позивач [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем та його спадкові права ніким не оспорюються, що встановлено з копії спадкової справи № 449/2006 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.42-62), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.63,64). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірні земельні діляки у зв"язку із наявністю виправлення у правовстановлюючому документі - Державному акті (нотаріальна відмова - а.с.5). В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Через наявність виправлення в Державному акті прізвища власника з "[PERSON]" на "[PERSON]", позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса. В протоколі засідання виконавчого комітету Турівської сільської ради від 26 грудня 1993 року № 22 у списку жителів села, яким передано безкоштовно у приватну власність земельні длянки [PERSON] відсутня (повідомлення архівного сектору Згурівської РДА - а.с.26). Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані по [ADDRESS]. Суд не застосовує до відповідача Турівської сільської ради ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишає за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved