Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У квітні 2018 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, 13.06.2018 року позивачами надано уточнену позовну заяву в якій просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 300 000 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати покласти на [PERSON] . Позов мотивують тим, що, [PERSON] та його матері - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] та його дружина. 23 березня 2018 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири пошкоджено стіни, двері та підлога кімнати площею 19,1 кв. м, стіни кухні площею 5,5 кв.м, стіни коридору 3,1 кв.м, стіни та двері санвузлу 2,4 кв.м. 05 квітня 2018 року Комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 6 (структурний підрозділ Третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва») у складі: гол. інженера [PERSON] . майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсара - сантехніка [PERSON] , [PERSON] , складено акт, у якому вказано, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що залиття квартири відбулось внаслідок переобладнання мешканцями квартири № 7 інженерних комунікацій (перенесено підключення труби ХВП з центрального стояка, з встановленням заглушки, подачу ХВП до квартири № 7 переобладнано з підвалу) порушено проект. Згідно Акту При обстеженні виявлено наступні пошкодження: кімната - 19,1 м2: Стіни h - 0.20 м/п - водостійка водоемульсійна фарба; двері, підлога - ламінат, плінтуси, кухня - 5,5 м2; стіни h - 0.20 м/п - водостійка водоемульсійна фарба, коридор - 3,1 м2; Стіни h - 0.40 м/п - водостійка водоемульсійна фарба, санвузол - 2,4 м2; стіни - водостійка водоемульсійна фарба- Двері. Відповідно до вищевикладеного, позивачі вважають, що вказаний акт підписаний повноважними особами комісії, з зазначенням посад підписантів, ним зафіксовано факт залиття, вказано причини такого залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а також встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини мешканців квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартира позивачів потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові звернення позивачів. На даний момент, оскільки позивачами у 2016 році було здійснено капітальний ремонт квартири [ADDRESS] вартістю 300 000 грн., Позивачі оцінюють розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 300 000 та 10 000 грн. моральної шкоди. Моральна шкода полягає у створенні несприятливих умов для проживання, підвищені вологості повітря у квартирі та наявності неприємного запаху, що впливає на самопочуття та працездатність. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову та просив відмовити, надав до суду відзив посилаючись на те, що, позивачами на підтвердження позовних вимог надано лише акт обстеження технічного стану квартири № 6 та № 7 у будинку [ADDRESS] , жодним чином неідентифіковані фотографії (не підписані, їх неможливо ідентифікувати, що саме там зображено, та де знаходяться предмети, які на них зображені), а також лист ЖЕД № 6 від 08.02.2019 № 91.Вважають, що вказаний акт не може бути прийнятий до уваги судом як належний та допустимий доказ у справі оскільки викладене в ньому посилання на те, що залиття квартири № 6 відбулося внаслідок переобладнання мешканцями квартири № 7 інженерних комунікацій з порушенням проекту суперечить іншим доказам у справі. Зокрема на виконання ухвали суду про витребування доказів КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" надала відповідь, що проект та проектно-кошторисна документація зі схемами влаштування водопостачання в будинку [ADDRESS] не збереглися, а також зазначили, що на їх думку переобладнання мало місце п`ять років тому і виконано воно невстановленими особами. Лист ЖЕД № 6 від 08.02.2019 № 91 в частині, де зазначено, що переобладнання здійснили власники квартири № 7 , суперечить інформації наданій КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" на виконання ухвали суду про витребування доказів, де зазначено, що переобладнання зроблено невстановленими особами. При цьому ЖЕД № 6 не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва". Крім того, варто прийняти до уваги, що складення у разі залиття квартири акта передбачено п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207. У додатку № 4 до Правил затверджено форму акта, який складається при залитті квартири, де повинен фіксуватися факт залиття та його наслідки. Акт складається за результатами комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складення акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Надана позивачем копія акта від 05.04.2018 року не відповідає встановленим Правилами вимогам до його складення. Зокрема акт не містить посилання на те, що він складений за формою згідно з додатком 4 до Правил, та не відповідає такій формі за своїм змістом. Так в акті не зазначено, що це акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального холодного водопостачання. Так само в акті, як того вимагає затверджена його форма, не зазначено опис того, що трапилось і наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено). Натомість зазначено лише загальне формулювання, що сталося залиття квартири, та не відображено, що залиття сталося через аварію, що виникла на стояку холодного водопостачання, який розташований безпосередньо у квартирі № 6 . Власник квартири № 7 [PERSON] технічно не має і ніколи не мав доступу до стояка холодного водопостачання у квартирі № 6 . Також той факт, що акт було складено не 23 березня 2018 року, а 05 квітня 2018 року, тобто через деякий час після того, як сталася аварія та залиття, вказує на недопустимість такого доказу. Таким чином, щодо наявності заподіяної залиттям позивачу шкоди, то її розмір встановлений висновком експерта та складає 25137,60 грн. А її факт (наявність) в такому розмірі не заперечується стороною відповідача. В той же час, жодним доказом не підтверджується наявність в діях відповідача протиправної поведінки. А відтак, і відсутній прнчинно-наслідковий зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана - відповідача у справі, и відсутня вина в діях позивача оскільки відсутні самі протиправні дії. Представник третьої особи поклався на думку суду. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та його матері - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] та його дружина. 23 березня 2018 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] (а.с. 6-7). Внаслідок залиття квартири пошкоджено стіни, двері та підлога кімнати площею 19,1 кв. м, стіни кухні площею 5,5 кв.м, стіни коридору 3,1 кв.м, стіни та двері санвузлу 2,4 кв.м. 05 квітня 2018 року Комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 6 (структурний підрозділ Третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва») у складі: гол. інженера [PERSON] . майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсара - сантехніка [PERSON] , [PERSON] , складено акт, у якому вказано, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що залиття квартири При обсежені встановлено, що залиття квартири № 6 відбулось внаслідок переобладнання мешканцями квартири № 7 інженерних комунікацій (перенесено підключення труби ХВП з центрального стояка, з встановленням заглушки, подачу ХВП до квартири № 7 переобладнано з підвалу) порушено проект (а.с. 5). Згідно Акту При обстеженні виявлено наступні пошкодження: кімната - 19,1 м2: Стіни h - 0.20 м/п - водостійка водоемульсійна фарба; двері, підлога - ламінат, плінтуси, кухня - 5,5 м2; стіни h - 0.20 м/п - водостійка водоемульсійна фарба, коридор - 3,1 м2; Стіни h - 0.40 м/п - водостійка водоемульсійна фарба, санвузол - 2,4 м2; стіни - водостійка водоемульсійна фарба- Двері Судом встановлено, що акт підписаний повноважними особами Комісії, з зазначенням посад підписантів, ним зафіксовано факт залиття, вказано причини такого залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а також встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини мешканців квартири [ADDRESS] . Суд не бере до уваги твердження, що у 2016 році було здійснено капітальний ремонт квартири [ADDRESS] вартістю 300 000 грн., оскільки суду не надано достовірних доказів на підтвердження даних обставин. Відповідно до висновку експерта за результатами експертного будівельно-технічного дослідження від 29.11.2018 № 14696/18-43, вказано, що встановити технічну причину залиття квартири [ADDRESS] , що сталось 23 березня 2018 року, згідно даних візуально- інструментального обстеження не вбачається можливим, оскільки: доступ до квартири [ADDRESS] та підвалу вказаного будинку 07.11.2018 не забезпечено; відповідно до листа представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» № 108-юр від 05.07.2018 проектно-кошторисна документація зі схемами влаштування внутрішньобудинкових мереж водопостачання будинку [ADDRESS] не збереглася. Згідно документальних даних, а саме акту «ЖЕД № 6» від 05.04.2018 року (а.с. 5) причиною залиття квартири [ADDRESS] є: «...переобладнання мешканцями квартири № 7 інженерних комунікацій (перенесено підключення труби ХВП з центрального стояка, з встановленням заглушки, подачу ХВП до квартири № 7 переобладнано з підвалу) порушено проект», що на думку суду доводить вину відповідача у залитті квартири позивачем. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) та вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення, становить 25 137,60 (двадцять п`ять тисяч сто тридцять сім) грн. 60 коп. (а.с. 203-213). У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 151 Житлового кодексу РСР України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Положеннями ст. ст. 319, 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини. Згідно з нормами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачів сталося не з вини власників квартири № 6 стороною відповідача не надано і встановлених обставин щодо факту залиття не спростував. Так, відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінюючи наявні у справі розрахунки вартості заподіяної позивачу шкоди внаслідок залиття його квартири, суд надає перевагу висновку судового експерта, як такому, що має вище доказове значення у зв`язку з попередженням судового експерта про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку. Перелік робіт пов`язаних з відновленням квартири після її залиття, запропонований експертом у його висновку уявляється суду обґрунтованим і може покладений в основу судового рішення. Таким чином, встановленим є заподіяння власникам квартири в [ADDRESS] матеріальної шкоди в розмірі 25 137 (двадцять п`ять тисяч сто тридцять сім) грн. 60 коп.. За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди на загальну суму 10 000 грн., що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). Тому суд вважає, що дійсно у результаті встановленої вини відповідача, позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Суд приймає до уваги зазначену практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, визначає розмір моральної шкоди з відповідача на користь позивача, тобто позовна вимога у цій частині судом задовольняється частково - на загальну суму у розмірі 3 000 грн. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 2 вказаної статті Кодексу, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: у розмірі 768, 40 грн. та 8 580 грн. за проведення експертного будівельно-технічного дослідження. На підставі викладеного та

Outcome: partial