Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі, компенсації за невикористану відпустку в сумі 8338,59 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5786,80 грн., мотивуючи тим, що 20 жовтня 2014 року вона була звільнена з роботи у зв"язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Однак дотепер з нею не проведений розрахунок, при звільненні вона не була письмово повідомлена про суми, належні їй до виплати. Було лише надано довідку про заробітну плату за останні шість місяців. При звільненні їй не виплачена зарплата в сумі 5334,06 грн., вихідна допомога в розмірі 1897,15 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 1107,38 грн., всього - 8338,59 грн. Тому на підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 92 робочих дні, виходячи із середньоденного заробітку у 62,90 грн., в сумі 5786,80 грн., а загалом - 14125,39 грн. В подальшому [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" заборгованість по заробітній платі з іншими виплатами в сумі 8260,53 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 жовтня 2014 року по день ухвалення судом рішення, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 64,40 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представники відповідачів: ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" та ліквідатора ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" арбітражного керуючого Бідної О.І. в судове засідання не з"явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.84,85), Бідна О.І. надала заяву про розгляд справи без її участі, участі її представників та представників товариства, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 5 серпня 2014 року постановою господарського суду Сумської області ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Її призначено ліквідатором банкрута. Відповідно до положень ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вона повідомила працівників про звільнення, після чого їх було звільнено. У зв"язку з тим, що грошові зобов"язання заводу перед працівниками у зв"язку з їх звільненням є поточними, то їх було внесено до реєстру вимог кредиторів після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в першу чергу задоволення вимог. Згідно ст.41,45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задоволення вимог кредиторів проводиться виключно після продажу майна боржника та зарахування коштів, отриманих від продажу майна, на рахунок банкрута. 25 жовтня 2014 року з переможцем конкурсу на проведення аукціону з продажу майна банкрута ТОВ "Професіонал" було укладено відповідний договір, останній оприлюднив оголошення про проведення 31 грудня 2014 року аукціону з продажу цілісного майнового комплексу боржника. Але аукціон не відбувся у зв"язку з відсутністю учасників. Після чого 29 січня 2015 року на засіданні комітету кредиторів заводу було прийнято рішення про продаж майна частинами (лотами), і проведення аукціону було призначене на 23 березня 2015 року. Переможцем аукціону з продажу лоту №1 стало ПП "Фортуна Лімітед", від якого 17 квітня 2015 року надійшли кошти на рахунок банкрута. Аукціон з продажу лотів №2 та №3 не відбувся, їх повторний продаж був проведений 5 травня 2015 року, переможцем з продажу лоту №2 стало ПП "Фортуна Лімітед", яке 12 травня 2015 року перерахувало кошти на рахунок заводу. Продаж лоту №3 знову не відбувся. Задоволення кредиторських вимог буде проводитись в порядку черговості після затвердження господарським судом Сумської області уточнюючого реєстру вимог кредиторів. Станом на 20 травня 2015 року уточнений реєстр вимог кредиторів судом не затверджений. Нею були здійснені всі необхідні дії щодо визнання та включення вимог працівників підприємства, в тому числі і [PERSON], до реєстру вимог кредиторів. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплачується в разі не проведення розрахунку з вини власника або уповноваженого ним органу. Тому повинен бути встановлений причинно-наслідковий зв"язок між її діями чи бездіяльністю та невиплатою заборгованості позивачки, вимоги якої є передчасними та незаконними, оскільки були вчинені все необхідні дії, передбачені чинним законодавством України. Крім того, позивачкою невірно визначений склад сторін в даній справі, а саме: участь ліквідатора в якості відповідача, оскільки ліквідатор є представником банкрута, тому вона є неналежним відповідачем у справі. Також вважає, що даний позов підвідомчий та повинен розглядатися в господарському суді, тому просить закрити провадження у справі (а.с.67-71,73,75). Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Пунктом 7 ч.1 ст.12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати. При цьому Законом України вiд 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змiн до Закону України «Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом» даний Закон був викладений в новiй редакцiї. Закон набрав чинностi 19 сiчня 2013 року (за винятком окремих його положень). Стаття 12 ГПК України була доповнена п.7 відповідно до п. 7 Прикiнцевих та перехiдних положень Закону України «Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом». Законом України вiд 02 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змiн до деяких законодавчих актiв України щодо виконання господарських зобов'язань» роздiл X «Прикiнцевi та перехiднi положення» Закону України «Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом» доповнено п. 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами пiд час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено пiсля набрання чинностi цим Законом. Таким чином, виходячи з вищевказаних положень, положень ст. 15 ЦПК України, при вирішенні питання юрисдикції справи про стягнення заробітної плати слід брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справi про банкрутство боржника: якщо провадження в такій справі порушено господарським судом до 19 сiчня 2013 року, справа підлягає розгляду в порядку цивiльного судочинства, якщо провадження у справі порушено після 19 січня 2013 року, то справа підвідомча господарському суду. Про таке йдеться і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2013 року № 709/0/4-13 "Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника". В матеріалах справи є постанова господарського суду Сумської області від 5 серпня 2014 року у справі № 6/177-08, порушеної за заявою кредитора -Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції, до боржника - ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" про визнання банкрутом, в якій вказано, що ухвалою господарського суду Сумської області від 6 жовтня 2008 року порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" (а.с.58-61). ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" на день розгляду справи не виключений із Державного реєстру юридичних осіб. Таким чином, оскільки провадження у справі про банкрутство ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" порушено господарським судом до 19 сiчня 2013 року, то даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 1 лютого 2000 року вона працювала в Конотопському заводі по ремонту дизель-потягів (з 23 квітня 2001 року - ВАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів", з 7 липня 2011 року - ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів") на різних посадах (а.с.3). Наказом по ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" від 20 жовтня 2014 року № 6 у зв"язку з визнанням боржника - ПАТ ""Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури відповідно до постанови господарського суду Сумської області від 5 серпня 2014 року по справі №6/177-08 та на виконання наказу № 5 від 19 серпня 2014 року [PERSON], старшого комірника, звільнено з роботи з 20 жовтня 2014 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Також зазначено про нарахування їй вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за невикористану відпустку за 31 календарний день (а.с.6). Ч.1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Однак в судовому засіданні було встановлено, що в день звільнення з позивачкою не був проведений остаточний розрахунок, їй дотепер не виплачена заборгованість по заробітній платі з іншими виплатами, нарахованими у зв"язку зі звільненням, в сумі 8260,53 грн., про що відповідачами було надано довідку (а.с.72), дану суму і просить стягнути позивачка. При цьому суд вважає, що позов в цій частині, виходячи із характеру та обгрунтованості вимог, які пов"язані між собою, слід розглядати в порядку позовного провадження, оскільки відповідач надав довідку про розмір заборгованості по зарплаті лише на вимогу суду, що свідчить про наявність спору між сторонами. Враховуючи вищевикладене, на користь позивачки з ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" підлягає стягненню 8260,53 грн. заборгованості по заробітній платі з іншими виплатами, про що надали довідку самі відповідачі. Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу (тобто в день звільнення або, якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок), при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76цс14, аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Тому позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також підлягає задоволенню. Відповідно до підп. "л" п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, цей Порядок застосовується при проведенні розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому згідно п.п.2,8 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна вимога. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. А абз. 3 п.3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. З довідки ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" вбачається, що заробітна плата [PERSON] за серпень 2014 року складає 1206 грн. 97 коп., за вересень 2014 року - 1497 грн. 83 коп. (а.с.5). Тому середньоденна заробітна плата становить 64,40 грн. (1206,97 грн. + 1497,83 грн.) : (20 + 22 р.д.), виходячи з такого розміру, позивачка і просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 жовтня 2014 року, оскільки 20 жовтня 2014 року було останнім днем її роботи, по день ухвалення судом рішення, 1 липня 2015 року, за 173 робочих дні (2014 рік: жовтень - 9 робочих днів, листопад - 20, грудень - 23; 2015 рік: січень - 20, лютий - 20, березень - 21, квітень - 21, травень - 18, червень - 20, липень - 1), становить 11141,20 грн. (64,40 грн. х 173). При цьому відповідно до ч. 3 ст.10, ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідачі, які порушили вимоги чинного законодавства про працю в частині проведення розрахунку в день звільнення, не надали доказів на підставу своїх заперечень. Вони лише підтвердили, що з позивачкою дотепер не проведений розрахунок. Тому з ПАТ "Конотопський завод по ремонту дизель-потягів" на користь позивачки слід стягнути 8260,53 грн. заборгованості по заробітній платі, іншим виплатам, нарахованим у зв"язку зі звільненням, та 11141,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також з підприємства в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved