Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку уточнила та просила встановити наступні юридичні факти: що її батько [PERSON], який народився 18.11.1931 р., помер 10.02.2010 р., за національністю - поляк; що її національність - полька; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Долинського РУЮ в Івано-Франківській області внести зміни: до актового запису про народження № 21 від 16.05.1962 р. на [PERSON], виправивши національність батька з "українець" на "поляк"; до свідоцтва про шлюб № 154 від 11.08.1984 р, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану на [PERSON] та [PERSON], виправивши національність нареченої з "українка" на "полька". Заяву мотивує тим, що відповідно до архівних довідок С-13, С-13а від 22.02.2011 р. та метричної книги костелу реєстрації народжень м. Долина місце народження її дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] зареєстроване у римо-католицькому костелі м. Долина, віросповідання римо-католицьке. Між собою вони взяли шлюб 13.02.1926 р. у римо-католицькому костелі. Її бабусь та дідусь були за національністю поляками. Вони розмовляли українською мовою, а читали і писали тільки на польській мові. Її батько [PERSON] приховував свою приналежність до польської національності, щоб уникнути переслідувань зі сторони влади. Згодом прізвище її батька було змінено. Так, при народженні його рідної сестри у витязі з Державного реєстру АЦС її прізвище зазначено [PERSON], батьків: [PERSON] та [PERSON] Прізвище ж її батька у витязі з Дежравного реєстру АЦС вже було зазначене як [PERSON], а батьків записано як [PERSON] та [PERSON] Також згідно трудової книжки її батько у 1952 році був Альбінцем, а згідно свідоцтва про одруження у 1956 році він став уже Лейбінцем. Про те, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа свідчить рішення Долинського районного суду від 29 вересня 1992 року. У рішенні суду також встановлено, що померла [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] Вважає, що є достатньо доказів на підтвердження того, що її дідусь та бабця за національністю є поляками. Її рідна тітка, рідна сестра її батька, за національністю є полькою. Отже, і її тато за національністю є поляком. Фактично її виховували батьки тата у польських традиціях, тому вона завжди вважала себе полькою, сповідує польські національні традиції та культуру, святкує римо-католицькі свята. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо, тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримала, зіславшись на обставини, викладені у ній, просила її уточнені вимоги задовольнити. Додатково вказала, що встановлення даних фактів необхідне, оскільки вона є матір'ю дитини-інваліда, тому хоче підтвердити свою національність як і національність сина, який при необхідності буде мати можливість виїхати в [PERSON] для лікування чи навчання на пільгових умовах. Вона особисто просить встановити національність її батька [PERSON], оскільки останній помер 10 лютого 2010 року, про що свідчить долучена нею до матеріалів справи копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 106767 від 10 лютого 2010 року (а.с. 115). Представник заінтересованої особи - Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, а заяву вирішувати на розсуд суду. Суд, дослідивши докази по справі, приходить на наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. За змістом ст. 24 Конституції України національність громадянина не впливає на його конституційні права і свободи, всі громадяни України є рівними перед законом. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Стаття 300 ЦК України зазначає про право фізичної особи на індивідуальність, до якої слід визнати й право особи визначати свою національність і таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла і таємниці листування. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням і злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно архівних довідок державного архіву Івано-Франківської області С-13, С13-а від 22.02.2011 р. [PERSON] (як вказала заявниця - мама її тата) народилася 14 грудня 1899 року. 13.02.1926 р. вона взяла шлюб з [PERSON], який народився 27 жовтня 1902 року, що також підтверджується даними з колекції метричних книг церков, костелів, синагог Станіславського воєводства реєстрації народжень, шлюбів та смертей (а.с. 31, 32, 33-34). Як на підтвердження того, що її дідусь [PERSON] був поляком, заявниця долучає копії листування останнього з його рідною сестрою на польській мові (а.с. 41-47). В судовому засіданні заявниця зазначила, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилися [PERSON] та її батько [PERSON], однак їй не відомо чому у рідних брата та сестри були записані різні прізвища. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00009162963 від 22 червня 2011 року [PERSON] народилася 31 грудня 1927 року. Її батьком записаний [PERSON] (а.с. 36). Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00009162881 від 22 червня 2011 року свідчить про те, що [PERSON] народився 18 листопада 1931 року. Його батьком записаний [PERSON] (а.а. 35). Рішенням Долинського районного народного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 1992 року встановлено, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] (а.с. 39). Згідно відповіді Долинського районного сектора Міграційної служби України у Івано-Франківській області № 1030 від 06.05.2016 р. прізвище [PERSON], [INFO], яка померла у 1992 році - "Альбінець". У графі національність у відомостях про дану громадянку вказано: полька (а.с. 40). Таким чином, враховуючи те, що у матеріалах справи наявні докази того, що за національністю [PERSON] була полькою, за рішенням суду її рідним братом був [PERSON], що дає підстави вважати, що останній також був поляком. Копія свідоцтва про одруження ЯФ № 517221 від 17 травня 1956 року свідчить про те, що [PERSON]М та [PERSON] одружились 17 травня 1956 року. Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с. 25). Національність осіб у свідоцтві не вказана. Згідно копії свідоцтва про народження ІV-УР № 2200653 від 16 травня 1962 року [PERSON] народилася 12 травня 1962 року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] Національність батьків зазначена як українці (а.с. 23). Копія свідоцтва про укладення шлюбу І-НМ № 436180 від 11 серпня 1984 року свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] 11.08.1984 р. уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 24). У свідоцтві національність подружжя не вказана. Як вбачається з копії трудової книжки, заповненої 11 жовтня 1952 року, у ній наявне виправлення у прізвищі з "Альбинец" на "Лейбинец" (російською мовою) [PERSON], [INFO] У трудовій книжці мається відмітка про те, що прізвище змінене згідно паспорта ІІ-НМ № 531250. До копій сторінок трудової книжки долучені копії наказів, у яких прізвище [PERSON] зазначене як Альбинец (а.с. 26-30). До матеріалів заяви долучені письмові посянення [PERSON] від 20 червня 2016 року, в яких остання вказала, що вона є дружиною [PERSON] Її чоловік був поляком, як і його батьки. Прізвище чоловіка та його батьків було [PERSON], але влада того часу заявила, що дана фамілія польська, тому при видачі паспорта її чоловіку було самовільно змінено прізвище на [PERSON]. Багато документів, в тому числі і свідоцтво чоловіка про народження, знищені внаслідок пожежі в їхньому будинку у 1965 році. Батьки чоловіка були ревними римо-католиками. При їхньому житті вони з чоловіком та дочкою [PERSON] (заявницею) завжди дотримувались польських традицій. [PERSON] повинна бути тим, чим був її батько та його родина - полькою. Просить прийняти її пояснення, так як в судове засідання не може з'явитись, оскільки майже не ходить (а.с. 48). Враховуючи те, що судом встановлено, що батько заявниці за національністю був поляком, тому заявниця також має право на визначення її національності як полька. Однак згідно копії запису про народження № 21 від 16 травня 1962 року національність її батька [PERSON] вказана як українень (а.с. 120), а згідно копії запису акта про укладення шлюбу № 154 від 11 серпня 1984 року її ([PERSON]В.) національність зазначена - українка (а.с. 119). Як вбачається з висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану вважає за неможливе внести зміни в актових записах: про народження № 27 від 12.05.1962 р., складеному виконкомом Оболонської сільської ради на [PERSON], виправити національність батька з "українець" на "поляк", про шлюб № 154 від 11.08.1984 р., складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського РУЮ на [PERSON]С та [PERSON], виправити національність заявниці з "українка" на "полька" у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів (а саме, копій актових записів про народження, шлюб, де національність батька записана як "поляк", заявниці - як "полька" (а.с. 18-20). Встановлення факту польської національності заявниці необхідне для впорядкування документів та для реалізації її особистих прав - підтвердження польського походження її роду. Судом встановлено, що даний факт має юридичне значення, оскільки громадянам України польського походження надаються окремі пільги, гарантії та спрощують процедуру оформлення документів для виїзду за кордон з метою навчання чи лікування у [PERSON],\~ а ситуація, що склалась, позбавляє заявницю та її сина-інваліда скористатись вказаними правами. Відповідно до п.1 постанови Верховного [PERSON] України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та заявниця [PERSON] за національністю є поляками. Встановлення факту належності заявниці та її батька до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, обставини, на які покликається заявниця у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому уточнені вимоги, викладені у заяві, підлягають до задоволення. На підставі ухвали Долинського районного суду від 28 жовтня 2016 року [PERSON] відстрочено сплату судового збору на строк до ухвалення рішення у справі № 343/1268/16-ц. Частиною 2 ст. 82 ЦПК України передбачено, що коли оплата судових витрат була відтрочена або розстрочена до ухвалення судового рішення, витрати стягуються за судовим рішенням у справі. Згідно положень п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що станосить 275,60 грн. Оскільки при подачі заяви заявницею не було сплачено судовий збір, ухвалою суду сплата судового збору відстрочена до ухвалення рішення, тому суд, задовольнивши заяву [PERSON], вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з останньої на користь держави 275,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 11, 24, 55 Коституції України, ст. 300 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 82, 212 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні", ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved