Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

20.12.2016 позивач ПАТ «ОТП [PERSON]» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26\~499,59 дол. США. та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2006 між [PERSON] комерційне товариство «Райфайзенбанк Україна», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП [PERSON]», правонаступником якого, в свою чергу, є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-701/172/2006, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 36 000 дол. США строком до 08 серпня 2021 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. 09.10.2006 р. згідно рішення Установчих позачергових Загальних Зборів [PERSON] змінив свою назву з Акціонерного комерційного банку «Райфайзенбанк Україна» на закрите акціонерне товариство «ОТП [PERSON]». 30.06.2009 р. державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ держаної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]». Пунктом 1.1 частини №2 Кредитних договорів сторони погодили його предмет, відповідно до якого, в порядку передбаченого договором [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі та валюті передбаченому договором. Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Кредитних договорів, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитних договорах Відповідно до умов Кредитного договору позивачем були надані відповідачу, згідно кредитної заявки, грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем. При цьому, відповідач належним чином не виконав прийняті на себе згідно Кредитного договору зобов'язання перед позивачем, що підтверджується наявністю простроченої заборгованості за кредитним договором. Заборгованість за договором кредиту №ML- 701/172/2006 від 08.08.2006р. станом на 26.05.2016 р. складає: 26 499.59 дол. США, з яких: - заборгованість за кредитом - 22 922,92 дол. США. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 3 576,67 дол.США. Відповідно до умов Кредитного договору Позивачем були надані Відповідачу 1, згідно кредитної заявки, грошові кошти, чим Позивач виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 1, при цьому. Відповідач 1 належним чином не виконав прийняті на себе згідно Кредитного договору зобов'язання перед Позивачем, що підтверджується наявністю простроченої заборгованості за кредитним договором. Також, 12.10.2016 року Позивачем на адресу Відповідача направлена досудова вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором вих. № 1012 яку Відповідачем не виконана (містяться в додатках). Крім того, позивач вказує, що стягнення заборгованості в іноземній валюті, відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК. частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Правомірність валютних операцій - видача та повернення кредиту, підтверджується відповідними ліцензіями та додатками до них, що містяться в додатках. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати за її відсутністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що08 серпня 2006 між [PERSON] комерційне товариство «Райфайзенбанк Україна», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП [PERSON]», правонаступником якого, в свою чергу, є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-701/172/2006, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 36 000 дол. США строком до 08 серпня 2021 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. 09.10.2006 р. згідно рішення Установчих позачергових Загальних Зборів [PERSON] змінив свою назву з Акціонерного комерційного банку «Райфайзенбанк Україна» на закрите акціонерне товариство «ОТП [PERSON]». 30.06.2009 р. державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ держаної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]». Пунктом 1.1 частини №2 Кредитних договорів сторони погодили його предмет, відповідно до якого, в порядку передбаченого договором [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі та валюті передбаченому договором. Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Кредитних договорів, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитних договорах Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов Кредитного договору позивачем були надані відповідачу, згідно кредитної заявки, грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем. Відповідно до ст.ст.553, 554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Припиняються зобовязання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачі по справі взяті на себе зобовязання за договором не виконують належним чином, внаслідок чого, станом на 26.05.2016 р. складає: 26 499.59 дол. США, з яких: - заборгованість за кредитом - 22 922,92 дол. США., - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 3 576,67 дол. США. В порушення зазначених норм закону, умов договору відповідачем зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконані, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає погашенню. Щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про [PERSON] банк України" гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю", який з урахуванням припису статті 4 Цивільного кодексу України є одним із джерел регулювання правовідносин у валютній сфері. Під валютними операціями у вказаному Декреті Кабінету Міністрів України розуміються операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Надання Банком Позичальникові грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією. Одночасно, статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії [PERSON] банку України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензування, в тому числі, банківської діяльності, професійної діяльності на ринку цінних паперів, діяльності з надання фінансових послуг, здійснюється згідно з законами, що регулюють відносини у цих сферах. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що на здійснення валютних операцій [PERSON] України видає генеральні та індивідуальні ліцензії. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Згідно із п.п. в), г) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: - надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; - використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Таким чином, враховуючи вищевикладене, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. З огляду на зазначене вище, на момент укладення Кредитного договору між Позичальником та Банком, в ПАТ «ОТП [PERSON]» була індивідуальна ліцензія, тому можливе стягнення за кредитним договором в іноземній валюті. Таким чином, аналізуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 499.59 дол. США. Разом з тим,відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9982,06 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved