Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Київська райадміністрація Одеської міської ради , в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо доньки - [PERSON] , [INFO] , встановити над малолітньою [PERSON] , [INFO] опіку, призначивши її опікуном над [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є рідною тіткою малолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , є її рідною сестрою, яка разом з дитиною не проживає, участі у її вихованні не приймає, матеріально не підтримує, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться справами дочки та станом її здоров`я, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.Відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України.Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав, призначити її опікуном та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглядати у її відсутність, яка засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 20.08.2019 року, зареєстровано в реєстрі за № 5470 ( а.с.69) Представник Київської райадміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки - [PERSON] , [INFO] , та встановлення над малолітньою опіки та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та просив справу розглядати у його відсутність. (67-68) Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . ( а.с.30,38). Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно з копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським РС ГУ ГМС України в Одеській області 13 серпня 2014 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.6) Також, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 14 квітня 2009 року, на підставі актового запису №286. ( а.с.8) Відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. Однак, мати малолітньої [PERSON] , [INFO] не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню своєї малолітньої доньки, яка в силу свого малолітнього віку потребує посиленої уваги, піклування та матеріальних затрат. Відповідач [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] не проживає, участі у вихованні не приймає, матеріально не підтримує, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Малолітня без реєстрації проживає разом з тіткою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка займається її вихованням, що підтверджується колективною письмовою заявою сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.14) Відповідно до інформації Одеської загальноосвітньої школи №65 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в означеному учбовому закладі з грудня 2017 року. Проживає малолітня разом з рідним дідусем та рідною тіткою - гр. [PERSON] . Мати не приймає участі у вихованні та навчанні доньки, місце знаходження її невідомо. Вихованням дитини займається рідна тітка - [PERSON] . (а.с.40-41). Згідно довідки №01-03/44, наданої адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 28.01.2019 року, встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на обліку в означеному медичному закладі з січня 2018 року. Дитина відвідує поліклініку в супроводі тітки гр. [PERSON] ( а.с.20). Згідно довідки від 26.02.2019 року, [PERSON] [INFO] , у присутності головного спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, Євтушенко О.Є. , написала заяву, в якій зазначила, що вона відмовляється від своєї дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з відсутністю постійного доходу та місця проживання.( а.с. 12) Для громадянки [PERSON] малолітня донька [PERSON] , [INFO] залишилась байдужою, адже відповідач вихованням доньки не займалась і не займається, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, фактично не спілкується з донькою, не дбає і не дбала про її нормальне самоусвідомлення, не сприяла і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню доньки, не працює. Також судом встановлено, що Київською райадміністрацією Одеської міської ради як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] та було надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав, відносно її малолітньої доньки. Даний висновок обґрунтований тим, що мати малолітньої не займається її вихованням та забезпеченням, її життям не цікавиться. ( а.с. 9-11) При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо доньки - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавленні батьківського піклування. За ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Статтею 243 СК України , опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Слід зазначити, що малолітньою [PERSON] , [INFO] , у присутності головного спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, Євтушенко О.Є. було написано заяву, в якій дівчинка надала згоду на те, щоб її рідна тітка - гр. [PERSON] , [INFO] , була призначена її опікуном. [PERSON] зазначила, що їй дуже подобається проживати разом з тіткою та вона її дуже любить. ( а.с. 13) Гр. [PERSON] , [INFO] , проживає у своїй власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.37). Зазначена квартира належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2017 року. ( а.с.32-34). Позивач є фізичною особою-підприємцем, має постійний дохід. ( а.с.15-16) Позивач станом на 13.08.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою МВС України №18225412690460477948( а.с.22). Згідно медичного висновку про стан здоров`я від 27.08.2018 року [PERSON] , [INFO] повністю здорова, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває ( а.с.24-29). [PERSON] створила всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] . З правами та обов`язками опікуна ознайомлена. Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.03.2019р. №28 "Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах", малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на відповідному обліку. Відповідно до довідки служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.04.2019р. №3653/4, малолітня [PERSON] , [INFO] , братів/сестер не має. Відповідно до довідки служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.04.2019р. №3653/3 інформація про наявність житла, майна у малолітньої [PERSON] , [INFO] , на праві власності або користування відсутня. Відповідно до довідки від 12.04.2019р. №3653/2 служба у справах дітей Одеської міської ради інформує, що, відповідно до п. 43 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", було проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] , стосовно призначення гр. [PERSON] , [INFO] , опікуном відносно неї. За результатами бесіди зазначена дитина надала згоду. Обмежень, передбачених ст. 212 СК України, щодо призначення позивача опікуном дитини, судом не встановлено. Також судом встановлено, що Київською райадміністрацією Одеської міської ради надано висновок про призначення [PERSON] , [INFO] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9-11) Тому суд вважає, за можливе призначити [PERSON] , [INFO] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] і визначити місцем її проживання місце проживання її опікуна [PERSON] . Згідно зі ст. 180 СК України, обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Також, ч.2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоров`я, цілком може надавати своїй доньці матеріальну допомогу. За таких обставин, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання доньки підлягає задоволенню і з відповідача [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви тобто з 05.06.2019 року до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 768,40грн. На підставі ст.58,60,62 ЦК України, ст.150,164,165,166,180,182,183,191СК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ по усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №20 від 19.12.2008 року,

Outcome: approved