Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] суму виплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 3666,97 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] в 2013 році перебував у трудових відносинах з Тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо № 1 КП «Київпастранс» та працював на посаді водія тролейбуса 1-го класу. Для виконання службових обов'язків йому був ввірений службовий транспортний засіб - тролейбус марки «К.12.03» реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності ТРЕД № 1 КП «Київпастранс». 21 січня 2013 року приблизно о 18 год. 10 хв. водій тролейбуса [PERSON] рухаючись по проспекту Науки, 1 в місті Києві та керуючи тролейбусом марки «К.12.03» реєстраційний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні праворуч, здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем марки «Хюндай Соната», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва № 752/1480/13-п від 08.02.2013 року відповідача було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Внаслідок цієї ДТП транспортний засіб марки «Хюндай Соната» д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень тому, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «УНІКА» із заявою щодо отримання страхового відшкодування та 27.02.2013 року йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 19 146,47 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/9054/13 від 12.06.2013 року позовні вимоги ПАТ «СК «УНІКА» було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з КП "Київпастранс" суму страхового відшкодування у розмірі 19 146 грн. 47 коп. та 1 720 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору. 07 квітня 2016 року Комунальним підприємством "Київпастранс" було перераховано на користь ПАТ «СК «УНІКА» кошти у розмірі 3 666 грн. 97 коп., що підтверджується Авізо № [NUMBER]. В зв'язку з тим, що 18.03.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи та з метою врегулювання досудового спору, 23.05.2016 року відповідачу було направлено регресну вимогу № 365, яку він отримав особисто 18.06.2016 року, але залишив без відповіді, а завдані підприємству збитки не відшкодовано. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, представник КП «Київпастранс» [PERSON] до суду подала заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, також просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 06.02.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто його до адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с. 5). Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 року встановлено, що [PERSON] 21.01.2013 року приблизно о 18 годині 10 хвилин, керуючи тролейбусом K12 державний номерний знак № [NUMBER] по пр. Науки, 1 у м. Києві, при зміні напрямку руху, а саме: перестроюванні праворуч, здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем «Хюндай Соната» державний номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Вказаними діями водій [PERSON] порушив вимоги п. п. 10.1, 10.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.06.2013року позовні вимоги ПАТ «СК «УНІКА» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з КП "Київпастранс" кошти у розмірі 19 146 грн. 47 коп. та 1 720 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору (а.с. 6-9). Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.06.2013 року встановлено, що 23 січня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] (Страхувальник) укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 030133/4002/0000049. предметом якого є страхування транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Винний у ДТП, яка сталась 21.01.2013 року, [PERSON] перебував з КП «Київпастранс» у трудових відносинах та на час дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов'язки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 07 квітня 2016 року Комунальним підприємством "Київпастранс" було перераховано на користь ПАТ «СК «УНІКА» кошти у розмірі 3666 грн. 97 коп., що підтверджується Авізо № [NUMBER], на виконання рішення Господарського суду м. Києва (а.с. 10). Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, роботодавець який відшкодував шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов'язків має право зворотної вимоги до винної особи у визначеному законом розмірах. Так, нормою ч. ч. 1, 2, ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Комунальне підприємство "Київпастранс" зверталось до [PERSON] із регресною вимогою від 23.05.2016 р. за № 365 про відшкодування завданої підприємству шкоди у розмірі 3 666 грн. 97 коп. в добровільному порядку (а.с. 11), проте вимога залишилась без задоволення. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано та не доведено неправомірності заявленої позивачем до стягнення суми збитків у вказаному розмірі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим із відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в сумі 3666,97 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн. (а.с.4)

Outcome: approved