Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивачі 09.07.2021 звернулися в суд з позовом, в якому просять усунути позивачам\~перешкоди у\~спілкуванні та\~вихованні їх\~внучки [PERSON] ,\~шляхом покладення\~обов`язку на\~ [PERSON] надавати\~ [PERSON] та\~ [PERSON] їх\~внучку [PERSON] \~один раз\~на місяць\~з 10\~години останньої\~суботи місяця\~на [ADDRESS] для\~здійснення позивачами\~своїх прав\~та обов`язків\~у спілкуванні\~і вихованні\~внучки на\~території м.\~Львова,\~м.\~Винники до\~18\~години останньої\~неділі місяця\~з поверненням\~ [PERSON] на\~ [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що 12.10.2013 року між їхнім сином [PERSON] та відповідачкою [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка відповідно є їхньою внучкою. Так як між сином і невісткою сімейні відносини не склалися, 09.07.2019 року вони уклали договір посвідчений нотаріусом, за умовами якого визначили, що малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ; батько буде приймати участь у вихованні і спілкуванні з дитиною; розмір і порядок сплати батьком аліментів для дитини. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.09.2019 року шлюб сина та невістки був розірваний. Окрім того, після нотаріального посвідчення договору про визначення місця проживання дитини і участь батька в її вихованні, сторони між собою домовились про те, що на виконання вищезазначеного договору [PERSON] буде давати внучку тільки їм, бабусі та дідусеві, а батько дитини здійснюватиме свої батьківські обов`язки за їхньою участю. Це була категорична вимога відповідачки, так як надавати дитину особисто батькові без їхньої присутності вона відмовлялася. Крім цього, між ними була досягнута домовленість про час і місце, звідки вони забиратимуть дитину. Однак через деякий час, прикриваючись надуманими причинами, різними підставами, відмовками побачити внучку стало неможливо. У 2020 вони могли поспілкуватись з внучкою 4 рази, а в 2021 жодного. У зв`язку з наведеним просять позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного законодавства.\~ Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК\~України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.1989 /а.с. 22/. Судом також встановлено, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] до 23.09.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що пітверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.06.2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.09.2019 /а.с. 8, 9/. Малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачі, які проживають у [ADDRESS] та мають у власності садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак фактично ця вулиця знаходиться на околиці м. Винники поблизу озера і бази відпочинку заводу "Електрон", виявляють бажання спілкуватись та зустрічатись з онукою, приймати участь у її вихованні, проте зі сторони відповідачки чиняться їм перешкоди у спілкуванні з дитиною, що і зумовило їх звернутися до суду з даним позовом. Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини\~від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України\~27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання\~і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального\~і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями\~статті 257 СК України\~визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до\~статті 263 СК України\~спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до\~статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої\~статті 159 СК України\~суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення\~з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~і частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~поширюються,\~у тому\~числі,\~і на\~відносини між\~бабою,\~дідом та\~онуками,\~якщо між\~ними існують\~достатньо тісні\~зв`язки\~(рішення\~ЄСПЛ\~у справі\~«Kruskic\~v.\~Croatia»\~від 25\~листопада 2014\~року,\~§108).\~ЄСПЛ зазначає,\~що держава\~повинна за\~загальним правилом\~забезпечити збереження\~сімейного зв`язку\~там,\~де він\~існує.\~Відносини між\~бабою,\~дідом і\~онуками за\~своїм характером\~відрізняються від\~відносин між\~батьками і\~дітьми\~і,\~зокрема вимагають\~меншого ступеня\~захисту.\~Право на\~повагу до\~сімейного життя\~баби,\~діда у\~відносинах з\~їхніми онуками\~передбачає,\~у першу\~чергу,\~право підтримувати\~звичайні стосунки\~з онуками,\~навіть якщо\~такий контакт\~зазвичай відбувається\~за згодою\~особи,\~яка має\~батьківську відповідальність»\~(рішення\~ЄСПЛ у\~справі «Bogonosovy v. Russia»\~від 05 березня 2019 року, § 82). Відповідно до договору між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, укладеним 09.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Майхер О.Л., батьки домовились, що дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , батьки дійшли згоди щодо порядку здійснення батьківських прав, прав та обов`язків батьків, аліментних зобов`язань. Суд вважає, що встановлений вищевказаним договором час спілкування батька, а відтак і позивачів з онукою є достатнім та таким, що відповідає інтересам дитини, а тому приходить до висновку про можливість побачень діда та баби з онукою. Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що окреме спілкування позивачів з дитиною може негативно вплинути на її психологічний та фізичний стан. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи позицію сторін, вік дитини та обставини справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,\~

Outcome: approved