Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала, вказавши, що з листопада 2008 року вона мешкала разом однією сім'єю, як чоловік та жінка, з [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет та проживала однією сім'єю до його смерті, яка настала [INFO]. Проживали в будинку [ADDRESS], де вона продовжує мешкати та який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. За час проживання однією сім'єю з [PERSON] внаслідок спільних трудових та грошових затрат, істотно збільшилась вартість житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість проведених ремонтних робіт складає 89659,10 грн. Крім того, за час проживання з [PERSON] 05.06.2012 року ними було придбано легковий автомобіль марки RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований 08.06.2012 року на [PERSON], та ринкова вартість якого згідно звіту про оцінку майна від 22.09.2015 року, складає 208030 грн. Також, за період проживання однією сім'єю з [PERSON], останній за життя мав рахунки, відкриті в ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 57314,85 грн. та 308,48 грн. Тому просить суд встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки її та [PERSON], який помер [INFO], які не перебували у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі у період з листопада 2008 року по [INFO], визнати об'єктами їх спільної сумісної власності грошові кошти в розмірі 89659 гривень 10 коп., витрачені на проведення ремонту домоволодіння [ADDRESS]; легковий автомобіль марки RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» договір №SAMDNWFD0070082941500 від 26.02.2014 р. та договір №SAMD87000741820989 від 29.05.2014 р., виділивши за нею та [PERSON] по ? частині зазначених об'єктів спільної сумісної власності; визнати за нею право власності на зазначений автомобіль та стягнути з неї на користь [PERSON] компенсацію вартості ? частини автомобіля, врахувавши в оплату компенсації вартості ? частки автомобіля - вартість ? частки на проведення ремонту та ? частки грошових вкладів. Ухвалою суду від 18 грудня 2015 року з метою забезпечення позову встановлено заборону державному нотаріусу Четвертої криворізької державної нотаріальної контори вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 211/5926/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON], про розподіл сумісного набутого майна, про визнання права власності. Ухвалою суду від 18 грудня 2015 року витребувано з Четвертої державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу інформацію щодо наявності спадкової справ після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою суду від 24 лютого 2016 року витребувано з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» інформацію про укладені договори між [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» із зазначенням номерів договорів, дат укладення та сум, які знаходяться на рахунках за даними договорами та копії договорів; витребувано з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» інформацію про укладені договори між [PERSON], та ПАТ «Укргазбанк» із зазначенням номерів договорів, дат укладення та сум, які знаходяться на рахунках за даними договорами та копії договорів; витребувано Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області інформацію хто є власником та на якій правовій підставі, легкового автомобіля, марки RENAULT, модель FLUENCE, тип легковий-седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], з зазначенням дати реєстрації права власності; витребувано з Комунального підприємства ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» інформацію хто є власником та на якій правовій підставі житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; витребувано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 інформацію про зареєстровані речові права на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 31 березня 2016 року витребувано з філії Дзержинське № 7806 ПАТ «Державний ощадний банк України» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області довідку про наявність будь-яких особових рахунків у відділенні № 7806, 8334, що належали померлому [INFO] [PERSON], із зазначенням інформації про суму грошових внесків та дати внесків, наявність заповідальних розпоряджень та витребувати копії рахунків, завірених належним чином разом з заповідальними розпорядженнями. Ухвалою суду від 27 березня 2017 року витребувано з Криворізького північного об'єднаного ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області інформацію відносно [PERSON], про наявність доходів та утриманих податків за період з 01.01.2008 року по 27.01.2015 рік та витребувати з Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України інформацію про автомобіль марки Hyundai марки Elantra, держномер [NUMBER], дату реєстрації права власності автомобіля за [PERSON] Ухвалою суду від 25 липня 2017 року витребувано з Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України інформацію про автомобіль марки Hyundai марки Elantra, державний номер [NUMBER], дату реєстрації права власності автомобіля за [PERSON] Ухвалою суду від 20 листопада 2017 року витребувано з Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відомості відносно [PERSON], померлого [INFO], до дня смерті, щодо наявності його доходів та утриманих податків за період з 01.11.2008 року по [INFO]. В судовому засідання позивач та представник позивача наполягала на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених в уточненому позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у запереченнях на уточнений позов. Суду пояснила, що вона навчалася в іншому місті та влітку після сесії приїжджала до батька на 1-2 місяці канікул. Протягом 2008-2015 р.р. вона приїжджала по мірі можливості, бачила позивачку в лютому 2009 року в будинку батька, однак з літа 2008 р. по лютий 2009 року коли вона приїжджала до батька, [PERSON] там не бачила. З лютого 2009 року по січень 2015 року вона бачила [PERSON] в будинку батька та спочатку, можна сказати до 2013-2014 р.р. у них були сімейні стосунки, однак після 2014 р. вони просто спільно проживали на одній території, але не однією сім'єю. Вона бачила, що в будинку проводиться ремонт та підтверджує, що той ремонт, мова про який йдеться в позові, дійсно був проведений. Автомобіль був придбаний її батьком в період, коли там проживала позивачка, від продажу належного йому особисто іншого автомобіля. Вони дійсно їздили відпочивати, вели спільний бюджет, однак на великі покупки батько копив самостійно та купляв за свої кошти. Вона перераховувала 5000 грн. позивачці, оскільки та відмовлялася від автомобіля. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є братом покійного [PERSON] та дядьком відповідача. З приводу обставин справи зазначив, що вважає [PERSON] дружиною його покійного батька. Перший раз бачив [PERSON] в будинку брата влітку 2008-2009 р.р., та від сусіда знав про те, що у брата з'явилась дружина. Вони жили дружно, як чоловік та дружина, разом ходили в гості до друзів, їздили відпочивати. Жили разом до останнього, [PERSON] його доглядала в лікарні. Здійснювала за ним такий догляд, як ніхто не міг. Підтвердив, що брат із [PERSON] зробили капітальний ремонт в будинку, придбали разом автомобіль. Вони окрім основного заробітка ще додатково підробляли. Похованням брата займалась [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом померлого [PERSON] З приводу проживання [PERSON] разом із [PERSON] зазначив, що років 6-7 до смерті той проживав як одна сім'я із [PERSON]. Вони разом вели господарство, завжди були разом, робили ремонт в будинку, утеплювали його. Знає, що в період сумісного проживання, вони придбали автомобіль Рено, до того у [PERSON] була інша автівка, яку він продав. [PERSON] окрім основного місця роботи підробляла, ходила робила людям уколи, ставила крапельниці. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.05.1989 року державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2295 та зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 126, стор 100, запис 28892 від 16.05.1989 року, що підтверджується також повідомленням КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с. 49, 150 - копії свідоцтва, довідки). За інформацією територіального сервісного центру № 1243, автомобіль RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належав [PERSON], [INFO] (а.с. 152 - копія довідки). За повідомленням Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» від 17.03.2016 р., (том 1 а.с. 154), банком було укладено з [PERSON] наступні договори: № 369-R03 від 28.07.2010 р. на суму 16000,00 гривень, строк закінчення 02.08.2011 р., рахунки закрито; № 004/08/11/0183 від 02.08.2011 р. на суму 19000,00 гривень, строк закінчення - 08.08.2012 р., договір розірвано достроково 21.11.2011 р., рахунки закрито; № 005/08/11/0183 від 02.08.2011 р. на суму 1000,00 євро, строк закінчення - 08.08.2012 р., договір розірвано достроково 21.11.2011 р., рахунки закрито. За повідомленням Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 17.03.2016 р. (том 1 а.с. 170-184), з [PERSON] було укладено в тому числі: договір № SAMDNWFD0070082941500 від 26.02.2014 р. - залишкова сума грошового вкладу в розмірі 57314,85 грн. та договір № SAMD87000741820989 від 29.05.2014 р. - залишкова сума грошового вкладу в розмірі 308,49 грн. За повідомленням Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 03.08.2017 р. (том 2 а.с. 105-108), на ім'я [PERSON] є відкриті рахуник в ТВБВ № 10003/0563 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», компенсаційний рахунок [NUMBER]; станом на 03.08.2017 р. залишок вкладу становить 11603 грн. 55 коп. Заповідальне розпорядження відсутнє. Вказаний вклад згідно рахунку та ордеру на зарахування, зараховано до банку [PERSON] 12 червня 1997 р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 48). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач [PERSON] (а.с. 105- копія заяви) та позивач [PERSON] (а.с. 117 - копія заяви), однак постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 14.08.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній факт родинних відносин між заявником та [PERSON] (а.с. 121- копія постанови). За повідомленням державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 12.01.2016 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 95 - копія повідомлення). Позивач [PERSON] звернулась до суду та просить встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки її та [PERSON], який помер [INFO], які не перебували у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі у період з листопада 2008 року по [INFO]. З приводу даної позовної вимоги суд зазначає про таке. Згідно акту № 50 від 19.08.2015 року, позивач [PERSON] мешкала по [ADDRESS] разом з [PERSON], як чоловік та жінка з листопада 2008 року по січень 2015 року, де і мешкає по теперішній час (а.с. 50 - акт). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; показаннями свідків (пункти 1, 3 частини 2 статті 76 ЦПК України). Так, факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засідання: показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтверджують факт їх проживання як чоловіка та дружини з 2008 року до смерті [PERSON] Крім того, суд бере до уваги надані суду дані з туристичного агенства "САМ" (том 1 а.с. 222-232), відповідно до яких [PERSON] 03.11.2009 р., 23.03.2011 р. та 18.04.2013 р. укладала договори на туристичне обслуговування для відпочинку родини за кордоном та проживання в номері сумісно з [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає вимоги в цій частині доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання об'єктами спільної сумісної власності з [PERSON]: грошових коштів в розмірі 89659 гривень 10 коп., витрачених на проведення ремонту домоволодіння [ADDRESS]; легкового автомобіля марки RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; грошових коштів, що знаходяться на рахунках, відкритих в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» договір №SAMDNWFD0070082941500 від 26.02.2014 р. та договір №SAMD87000741820989 від 29.05.2014 р., виділивши за нею та [PERSON] по ? частині зазначених об'єктів спільної сумісної власності, суд виходить з такого. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною першою статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснює, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суд встановлює факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України про визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року у справі № 6- 727цс16, від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15. Судом встановлено, що в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON], остання, за даними Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області (том 2 а.с. 122-128) отримувала з 2009 року пенсію за вислугою років працівникам охорони здоров'я за відомостями Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції (том 2 а.с. 80-82) та в період з 2008 р. по 2015 р. включно - працювала на підприємствах Кривого Рогу (КЗ "КПНД" ДОР", КПТМ "Криворіжтепломережа", ПАТ "Криворіжгаз", ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", тощо) отримуючи заробітну плату. Факт отримання в спірний період доходів [PERSON] не оспорюється сторонами та підтверджується показаннями, допитаних в судовому засіданні, свідків. Тому враховуючи викладене, факт спільної праці [PERSON] та [PERSON], ведення ними спільного господарства, побуту, враховуючи час придбання та джерела набуття, а також мету придбання майна, що не спростовано відповідачем, суд вважає, що правовий режим придбаного [PERSON] та [PERSON], в період з 2008 року до 2015 рік, майна, має статус спільної сумісної власності, оскільки зазначені вище обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Також, у разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, якщо один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 199/7266/14-ц від 07 червня 2017 року. Враховуючи засади рівності часток співвласників, факт придбання автомобіля RENAULT модель FLUENCE, тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], під час проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], а також внесення грошових коштів в сумах 57314,85 грн. та 308,49 грн. на депозитні рахунки, відкриті на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ "Приватбанк", оскілький даний факт відповідачкою не спростовано, беручи до уваги неможливість сплати компенсації розміру частки, оскільки на момент поділу майна [PERSON] помер, суд вважає за можливе визнати автомобіль RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], грошові кошти в сумах 57314,85 грн. та 308,49 грн., які знаходяться на депозитних рахунках, відкритих на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ "Приватбанк", спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO],та визначити ідеальні частки в спільному майні без проведення його поділу, що відповідає роз'ясненням абз. 3 п.25 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Доводи відповідача про те, що автомобіль RENAULT модель FLUENCE тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був куплений її батьком за особисті кошти шляхом продажу належного йому автомобіля Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER], не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки за інформацією Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2017 р. (том 2 а.с.85, 109), автомобіль Hyundai Elantra належав [PERSON] до липня 2013 р. та з вказаної дати перереєстрований на іншого власника, однак автомобіль RENAULT було придбано згідно письмових доказів (том 1 а.с.59) в червні 2012 року. Крім того, за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], ними було проведено ремонтні роботи з поліпшення домоволодіння [ADDRESS]. Так, згідно висновку № 54/16 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 211/5926/15-ц від 07.11.2016 р., вартість ремонтних робіт (заміна покрівлі будинку, утеплення фасаду будинку, ремонт кухні в будинку, заміна вікна в кухні будинку, заміна огорожі будинку, замощення подвір'я тротуарною плиткою, ремонт та поліпшення бані) на час розгляду справи у будинку [ADDRESS], проведених в період часу з листопада 2008 року по [INFO], могла складати 89659,10 грн., реальна частка цих проведених робіт по відношенню до всього домоволодіння складає 17,4% Ринкова вартість житлового будинку № 15 з господарськими будівлями та спорудами без поліпшень по [ADDRESS] станом на листопад 2016 року становить 438 776 грн., з урахуванням поліпшень - 516245 грн., різниця ринкової вартості домоволодіння до та після поліпшень складає 77 469 грн.. Ідеальна частка поліпшень по відношенню до вартості домоволодіння складає 15/100 або 3/20 (том 2 а.с. 2-34). За змістом ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Участь члена сім'ї власника житлового будинку у ремонті житла не тягне за собою виникнення права спільної сумісної власності на житловий будинок, а може бути підставою для відшкодування витрат на будівництво і ремонт, якщо допомога в ньому була не безоплатною і її розмір перевищував обов'язок щодо участі у витратах на утримання будинку, його ремонт, покладений на нього ст. 156 ЖК України. [PERSON] звернувшись до суду з позовом про розподіл вартості витрат на ремонт житла, посилалась на главу 8 Сімейного кодексу України, яка регулює право спільної сумісної власності подружжя. З позовом про відшкодування витрат на будівництво і ремонт житла в порядку ст. 156 ЖК України, до суду не зверталася, тому суд вважає, що, оскільки вартість витрат на ремонт житла не є об'єктом спільної власності подружжя, такі матеріали не можуть бути поділені відповідно до ст. 71 СК України, а отже позивачем обрано невірний спосіб захистку порушених прав, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З приводу позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на спірний автомобіль та стягнення з неї на користь [PERSON] компенсації вартості ? частини автомобіля, врахувавши в оплату компенсації вартості ? частки автомобіля - вартість ? частки на проведення ремонту та ? частки грошових вкладів, тобто 30373,78 грн., суд виходить з такого. Як вже було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON], як співвласникам, належить по 1/2 частині автомобіля RENAULT модель FLUENCE, тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], грошових коштів в сумах 57314,85 грн. та 308,49 грн., які знаходяться на депозитних рахунках, відкритих на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ "Приватбанк". Як спадкоємцю першої черги після смерті [PERSON] - [PERSON] фактично належить в т.ч. 1/2 автомобіля RENAULT модель FLUENCE, тип легковий седан-В, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти запропонованої [PERSON] компенсації за її 1/2 частки спірного автомобіля. Так, згідно ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Таким чином, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за чотирьох умов, передбачених статтею 365 ЦК України. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14. Враховуючи вимоги Закону, а також відсутність згоди співвласника спірного автомобіля на сплату їй компенсації, суд відмовляє позивачу в задоволенні цих позовних вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2509,29 грн. та 730,80 грн., сплачений нею при подачі позову (том 1 а.с.40,41), тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог: за вимогу немайнового характеру про встановлення факту спільного проживання в розмірі встановленому Законом України "Про судовий збір" на час звернення позивача до суду з позовом (2015 р.). Крім того, згідно частин 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 18.12.2015 протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial