Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним та стягнення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.04.2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений договір фінансового лізингу №004253, предметом якого є автомобіль Ford Kuga, ціна якого, згідно Додатку 1 до Договору становить на дату підписання 770 00,00 грн. Представник відповідача під час попередніх переговорів повідомив позивача про те, що при сплаті 77 000,00 грн. останній отримає зазначений автомобіль протягом З (трьох) днів. Позивач оплатив рахунок на 77 000,00 грн. із зазначенням призначенням платежу «Платіж згідно договору фінансового Лізингу № 004253 від 01.04.2016 року». Проте, після отримання коштів від позивача, відповідач відмовився передавати автомобіль посилаючись на те, що договором передбачено сплату 50 % від вартості предмету лізингу, а сплачена ним сума є адміністративним платежем за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення Договору, та відповідно умов Договору поверненню не підлягає. Позивач вважає, що під час попередніх переговорів представником відповідача введено позивача в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після підписання та вивчення Договору позивачу стало зрозуміло, що даний договір суперечить чинному законодавству України, умови Договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві, що відповідно до ст. 18 [PERSON] України «Про захист прав споживачів» є підставами для визнання договору недійсним. Так, за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п.1.3. Договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати рредмет лізингу у користування лізингоодержувачу на термін та на умовах, передбачених цим Договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного Договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Згідно п. 1.1. Договору та Додатку № 2 Договору, предметом лізингу є автомобіль марки/моделі Ford Kuga, комплектація/модифікація «Trend», об'єм/тип двигуна «2.0 D», КПП «МТ», привід «4x4». Відповідно до ст.3 [PERSON] У країни «Про фінансовий лізинг» предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно з ч.1 ст. 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Для автомобіля індивідуальною ознакою є заводський номерний знак (VIN номер). Договір не містить жодних посилань на визначення індивідуальних ознак предмету лізингу, навіть рік випуску автомобіля не зазначений. Окрім того, згідно з п.4 ч.1 ст.34 [PERSON] України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з фінансового лізингу є фінансовою послугою (п. 5 ст. 4 [PERSON] України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Згідно з інформації з державного реєстру фінансових установ у відповідача відсутня ліцензія на надання фінансових послуг. В Договорі також немає жодних посилань, на те, що відповідач має відповідну ліцензію. Крім того, сторонами при укладені Договору не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу, як це передбачено ст..799 ЦК України. Також позивач вважає умови договору несправедливими та зазначає, що аналізуючи норму ст. 18 [PERSON] України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Так, згідно ст. 8, 10 Договору розмір лізингових платежів за Договором індексується залежно від конвертації гривні в іноземну валюту, зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця та розміру податків і прирівняних до них платежів, проте формули перерахунки, де відображаються всі ці чинники, не передбачено. Крім того, лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. У п.10.5 Договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу п.10.6. Договору, що також свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати платежі. Також, відповідно до п.9.4. Договору у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладання даного Договору та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості предмета лізингу на момент купівлі предмету лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобов'язаний одноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів до моменту підписання Додатку №3 до Договору та до моменту купівлі предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. В Договорі не передбачено, що у разі зменшення вартості предмета лізингу па момент його передачі лізингоодержувачу різниця повертається. Більш того, п.12 Договору встановлює жорстку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобов'язання, а й за розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та є несправедливими умовами договору. Таким чином, вважає, що умови Договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві, що відповідно до ст. 18 [PERSON] України «Про захист прав споживачів» є підставами для визнання Договору не дійсним. У звязку з викладеним просить визнати Договір фінансового лізингу №004253 від 01.04.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON], недійсним, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на його користь грошові кошти у розмірі 77 000,00 грн. Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомої причини, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.04.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №004253 , предметом якого є автомобіль Ford Kuga, вартістю на час укладання договору 770 00,00 грн. (п.п. 1.1, 8.2 договору) Пунктом 1.7 договору фінансового лізингу передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Згідно п. 8.1 договору лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим договором розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінних курсом долара США до української гривні чинним на робочий день виписку рахунку або квитанції на сплату платежів. Відповідно до додатку №1 до договору адміністративний платіж складає 2894,74 доларів США, авансовий платіж 14473,68 доларів США, комісія за передачу 868,42 доларів США. Курс долара встановлений 26,80 гривні на 1 долар США. Згідно квитанції від 01 квітня 2016 року позивачем було здійснено оплату в рахунок сплати авансового платежу у сумі 77 000 грн. Відповідно до п.9.7 договору грошові кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізінгу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції зараховуються у наступному порядку: -адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізінгу. Згідно ч. 2\~ст. 1 [PERSON] України "Про фінансовий лізинг"\~за договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом ч.ч.1,2\~ст.16 цього [PERSON]\~передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Отже, згідно положень вищезазначеного закону, перелік можливих, обумовлених сторонами, лізингових платежів не є вичерпним. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, який закріплено у пункті 3\~статті 3 ЦК України. Згідно зі\~ст. 627 ЦК України\~та відповідно до\~ст.6 цього ж кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Розділом 12 укладеного між сторонами договору встановлено порядок розірвання договору, порядок повернення коштів та відповідальність сторін за невиконання умов договору. Згідно п.12.1 договору, лізингоодержувач який не платив лізингові платежі, що передбачені в п.1.7, та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % (шістдесят відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % (сорок відсотків) лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. З заявою про розірвання договору лізингу позивач до відповідача не звертався. Посилання позивача на порушення його прав споживача, передбачених [PERSON] України «Про захист прав споживачів», суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаний Закон не регулює правовідносини у сфері укладання, виконання, розірвання договорів фінансового лізингу, вказані правовідносини регулюються нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про фінансовий лізинг». Згідно п. 17.4, укладеного між сторонами договору, підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ«Лізингова компанія «ВАШ АВТО», що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв'язку із укладенням та виконанням даного договору. Відповідно до п. 17.5 договору клієнт своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] підписав кожну сторінку договору лізингу №004253 та додатків №1 та №2 до нього, що є підтвердженням факту ознайомлення його з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін. Згідно з ч.3 ст.10\~та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Разом з тим, судом не встановлено жодних доказів, які б вказували на порушення ТОВ«Лізингова компанія «ВАШ АВТО» принципу добросовісності під час укладення між сторонами договору фінансового лізингу. [PERSON] України "Про захист прав споживачів"\~мають застосовуватися у системному зв'язку зі спірними правовідносинами, що регулюються [PERSON] України "Про фінансовий лізин", який є для них спеціальним. [PERSON] України "Про фінансовий лізинг"\~передбачено порядок, умови та наслідки розірвання договорів фінансового лізингу лізингоодержувачем в односторонньому порядку. Згідно зі ст.7 вищезазначеного [PERSON] лізингоодержувач\~\~має\~\~право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу визнання договору лізингу недійсним позивач посилається на те, що умови фінансового лізингу його не влаштовують, при цьому зазначає що сторони не дійшли згоди по всім істотним умовам : предмет лізингу не містить індивідуальні ознаки, та договір не посвідчений нотаріально. Згідно\~ст. 6 [PERSON] України «Про фінансовий лізинг»\~істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у\~статті 1 [PERSON] України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до ч. 1\~ст. 3 [PERSON] України «Про фінансовий лізинг», предметом договору фінансового лізингу може бути неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками. Згідно договору, укладеного між сторонами, предметом договору є автомобіль Ford Kuga , об'єм двигуна 2,08 тип КПП - МТ, привід 4х4. Враховуючи зазначене, вимоги ч. 1\~ст. 806 ЦК України\~щодо визначення предмету лізингу специфікації сторонами виконане. Доводи позивача, викладені в позовній заяві про те, що індивідуальні ознаки, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 3 [PERSON] України «Про фінансовий лізинг»\~повинні більш детально характеризувати річ, з урахуванням зазначеного, не можна вважати обґрунтованим. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, [PERSON] України «Про фінансовий лізинг». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 [PERSON] України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 [PERSON]). Посилання позивача на\~ст..799 ЦК України суд вважає безпідставними, оскільки передбачено, що фінансовий лізинг повністю регулюється спеціальним законом, а, отже, до договору лізингу можуть застосовуватися загальні положення про найм (оренду) тільки з урахуванням спеціальних особливостей, встановлених \~відповідним\~параграфом\~ ЦК України та ЗУ Про фінансовий лізинг. Частина друга ст..799 \~ЦК України уточнює, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, ЦК України та ЗУ\~«Про фінансовий лізинг» не містять вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів фінансового лізингу. При цьому\~ч.2 ст.799\~ЦК не регулює відносини фінансового лізингу, тому нотаріальне посвідчення в даному випадку не обов'язкове. Відповідно до глави\~52\~розділу\~II ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як зазначалось, підписавши договір фінансового лізингу, [PERSON] погодився з його умовами, отже до моменту розірвання договору сторони зобов'язані виконувати його умови. Спірним договором визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу, яким відповідно до умов договору та додатку №2 є транспортний засіб марки Ford Kuga вартістю 770000 грн. Додатком №1 до спірного договору передбачено, що авансовий платіж становить 50% від вартості предмету лізінгу та складає 770000 грн. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Враховуючи зазначене, суд вважає, що твердження позивача про те, що договір укладений на умовах, які ним розцінені як несправедливі та порушують його права, є безпідставними. Таким чином, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed