Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

І. Виклад позиції сторін Позивач звернулася до суду з позовом до Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про внесення зміни до актового запису про народження. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у неї народився син [PERSON] , батьком якого, в порядку ст. 135 СК України, був записаний [PERSON] . Зазначає, що при реєстрації народження дитини вона у заяві, написаній в порядку ст.135 СК України, допустила помилку, а саме зазначила ім`я батька як [PERSON] , замість [PERSON] . Крім цього, вона проживає у будинку із своєю мамою та братом [PERSON] , і з сторони його дружини виникають непорозуміння через запис в свідоцтві про народження її сина чоловіка, прізвище, ім`я та по батькові якого співпадає з прізвищем, ім`ям та по батькові її брата. Просить внести зміни в актовий запис №195 про [PERSON] , [INFO] , складений 05 вересня 2019 року Тячівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, в графі батько з " [PERSON] " на " [PERSON] ", всі інші записи залишивши без змін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засіданні позивач не з`явилася, однак її представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, судові витрати просить покласти на позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без їх участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду від 18 листопада 2020 року справу за позовом [PERSON] до Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про внесення зміни до актового запису про народження прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду від 20 лютого 2020 року по даній справі закрито підготовче засідання і призначено справу для розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , про що 05 вересня 2019 року Тячівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис № 195 (а.с.4). Із Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України вбачається, що в актовому записі № 195 від 05 вересня 2019 року, складеному Тячівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, батьком [PERSON] , за заявою матері [PERSON] , записаний [PERSON] (а.с.8). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Із ст.28 ЦК України вбачається, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Відповідно до ст. 294 ЦК України, фізична особа має право на ім`я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. Розглядаючи антропономастику, насамперед, варто наголосити на тому, що право на ім`я належить до особистих немайнових прав, яке проголошено у ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, а також у ст. 294 чинного Цивільного кодексу України, де закріплено право фізичної особи на ім`я. Зміст права людини на ім`я складається насамперед з таких елементів, як: право бути названою; право називатися іншими так само, як нарекли батьки; противитися будь-яким спробам переінакшити надане батьками ім`я; право на звернення до відповідних органів із заявою про зміну наданого батьками імені. Аналіз конституційно-правового регулювання реєстрації особових імен дає всі підстави зробити висновок, що особове ім`я людини це юридично зафіксована власна назва, засіб словесної індивідуалізації та легалізації особи у суспільстві та в державі. Переконані, що для державної реєстрації власного імені дитини важливі як мотиви, так і чіткі, логічні й виважені критерії, які повинні бути передбачені на законодавчому рівні та покликані стати основною підставою національної ідентифікації українців у світі. Беручи до уваги вищенаведене, суд, приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача до Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про внесення зміни до актового запису про народження, слід задовольнити та внести зміни в актовий запис №195 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 05 вересня 2019 року Тячівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, в графі відомості про батька, в порядку ч.1 ст.135 СК України, з " [PERSON] " на " [PERSON] ", всі інші записи залишивши без змін. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги те, що позивач просить покласти судові витрати на неї, судові витрати по справі покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved