Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

До суду з даним позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся заступник прокурора Сумської області та просить суд визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.03.2016 № 18-463/16-16-СГ, № 18-455/16-16-СГ, № 18-453/16-16-СГ, № 18-458/16-16-СГ, № 18-456/16-16-СГ, № 18-454/16-16-СГ, № 18-464/16-16-СГ, № 18-459/16-16-СГ, № 18-460/16-16-СГ, № 18-462/16-16-СГ, № 18-457/16-16-СГ про передачу [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Гринівської та Хоружівської сільських рад Недригайлівського району, Сумської області. В зв'язку з цим прокурор також просить суд визнати недійсними 11 договорів оренди земельних ділянок від 30 березня 2016 р., укладених між Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області та [PERSON]. Застосувати наслідки недійсності вищевказаних Договорів та зобов'язати [PERSON] повернути у державну власність шляхом підписання актів прийому-передачі з Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області наступні земельні ділянки: - під кадастровим номером [NUMBER] площею 31,4643 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 30,1218 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 11,9821 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 41,5679 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 100,6148 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 3,2175 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 49,0257 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 22,7378 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 5,4588 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 23,8207 га; - під кадастровим номером [NUMBER] площею 85,5094 га. Крім того стягнути з відповідачів на користь прокуратури Сумської області 45474 грн. судового збору, сплаченого за пред'явлення позовної заяви до суду. В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовільнити. Представник Державної інспекції сільського господарства в Сумській області участі в судових засіданнях не приймав. Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в інтересах якої діяв прокурор, в судовому засіданні позов прокурора не підтримав, просив суд відмовити в позові, так як вважає що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру має право при наявності підстав, самостійно скасовувати повністю чи в окремій частині акти територіальних органів Держгеокадастру. Вважає, що оспорюванні прокуратурою Сумської області накази, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.03.2016 р. видало без порушень, а укладені договори оренди земельних ділянок від 30.03.2016 р. є законними та укладеними згідно діючого законодавства, а тому скасовуванню повністю чи в окремій частині не підлягають. Відповідачі по даній справі головне управління Держгеокадастру у Сумській області (представник Щербак Н.О.) та представник [PERSON] - [PERSON] даний позов не визнали мотивуючи це тим, що порушень діючого законодавства при видачі наказів та при укладенні договорів оренди ними допущено не було. Представник третьої особи, Недригайлівської об'єднаної територіальної громади, Криштоп І.І. свою позицію щодо заявлених вимог, суду не висловив. Підставами для скасування наказів Держгеокадастру та розірвання договорів оренди землі, на думку позивача, є те що відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок, дані земельні ділянки мають цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, відповідно до п.1 наказів Держгеокадастру від 29.03.2016 року та п. 5.2 Договорів укладених з [PERSON] їх надано йому для ведення фермерського господарства. Таким чином позивач вважає, що вказані земельні ділянки надані [PERSON] з порушенням порядку та зі зміною їх цільового призначення. Різний правовий статус та цільове призначення земельних ділянок, наданих для ведення фермерського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва обумовлено положеннями ст. 134 ЗК України (в редакції, що діяла на час надання земель в оренду [PERSON]). Нею зокрема передбачено необхідність проведення земельних торгів під час надання у власність чи користування земель державної та комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та можливість отримання земель для ведення фермерського господарства без проведення таких торгів. Крім того, на думку позивача, [PERSON] надавши до Держгеокадастру заяву про намір отримати вказані земельні ділянки значної площі в оренду, належним чином не обґрунтував їх використання саме з метою створення фермерського господарства. Суд заслухавши доводи сторін, перевіривши зібрані по справі докази вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено: Згідно зі змінами, внесеними до ст.122 Земельного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», від 06.09.2012 р., який набрав чинності 01.01.2013 р., повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб здійснюють центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 6 затверджено положення про головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відповідно до п. п. 13 п. 4 якого головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Сумської області. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.04.2014 року № 23 земельні ділянки, які пізніше передано в користування громадянину [PERSON], було включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. Між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та ДП "Центр державного земельного кадастру" в особі Сумської регіональної філії укладено договори на підготовку лотів для проведення земельних торгів по земельним ділянкам на території Гринівської та Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Наказом Головного управління від 23.10.2015 р. №457 прийнято рішення про проведення земельних. торгів у формі аукціону з продажу прав оренди 10 лотів (земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності), в тому числі і тих ділянок, що в майбутньому надано в оренду громадянину [PERSON] Аукціон відбувся 01 грудня 2015 року, проте за результатами аукціону на зазначені лоти результати торгів анульовано. Наказом Головного управління від 27 січня 2016 р. № 12 прийнято рішення про повторне проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу прав оренди 8 лотів (земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності), в тому числі і тих ділянок, що в майбутньому надано в оренду громадянину [PERSON] Аукціон відбувся 09 березня 2016 р., проте за результатами аукціону на зазначені лоти результати торгів анульовано, оскільки переможцем відповідно до вимог чинного земельного законодавства України не сплачено річну орендну плату протягом трьох банківських днів, аналогічно першим торгам. 29 березня 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області звернувся громадянин України [PERSON], із заявою надати йому на території Хоружівської та Гринівської сільських рад Недригайлівського району Сумської області у користування для ведення фермерського господарства на умовах оренди земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності під кадастровими номерами: [NUMBER] площею 5,4588 га.; [NUMBER] площею 23,8207 га.; [NUMBER] площею 22,7378 га.; [NUMBER] площею 85,5094 га. [NUMBER] площею 30,1218 га.; [NUMBER] площею 11,9821 га.; [NUMBER] площею 41,5679 га.; [NUMBER] площею 3,2175 га.; [NUMBER] площею 100,6148 га.; [NUMBER] площею 49,0257 га.; [NUMBER] площею 31,4643 га. До заяв були надані необхідні документи відповідно до ЗУ «Про фермерське господарство» чинне на момент надання земельних ділянок. Як вбачається із вищезазначеного, заявник звернувся з проханням надати йому в користування земельні ділянки вже сформовані, відомості про кадастрові номера яких, їх конфігурацію та місцезнаходження були публічно оприлюдненні шляхом розміщення на Публічній кадастровій карті України (http://map.land.ua.), а право власності за державою - належним чином підтверджене шляхом проведення державної реєстрації. Сформованою, земельна ділянка вважається з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 жовтня 2015 року та інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 28 березня 2016 року, цільове призначення зазначених земельних ділянок є землі сільськогосподарського призначення та землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому, за результатами розгляду заяви [PERSON], Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було видано відповідні накази, про надання вищезазначених земельних ділянок громадянину [PERSON] в оренду з визначенням істотних умов договорів: строк оренди 7 років, орендна плата у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. На підставі виданих наказів, між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та [PERSON] було укладено договори оренди вищезазначених 11 (одинадцяти) земельних ділянок, право оренди яких було зареєстровано у Державному реєстрі прав. Спростовуючи доводи позивача про надання земельних ділянок в оренду з порушенням порядку їх надання та зі зміною цільового призначення суд виходить з наступного: Згідно статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; г) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ч. 2,3 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 р. №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, яким визначено поділ землі на окремі види функціонального використання земельних ділянок в межах певних категорій, визначених статтею 19 Земельного кодексу України, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Так, вид цільового призначення 01 землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше) поділяються на види функціонального використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; для ведення фермерського господарства; для ведення особистого селянського господарства; для ведення підсобного сільського господарства; для індивідуального садівництва; для коллективного садівництва; для городництва; для сінокосіння і випасання худоби; для дослідних і навчальних цілей; для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; для надання послуг у сільському господарстві; для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції; для іншого сільськогосподарського призначення. Відповідно до статті 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Відповідно до статті 123 Кодексу, рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення (ст. 19 Земельного кодексу України) та формування нової земельної ділянки. Надання в користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. З наведенного вбачається, що ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення фермерського господарства є способами функціонального використання земель сільськогосподарського призначення в межах однієї категорії. Відповідно при встановленні функціонального використання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або для ведення фермерського господарства не відбувається зміна її цільового призначення. Законодавством не визначений порядок саме зміни виду цільового (функціонального) використання в межах певної категорії земель. Таким чином, зміна цільового призначення земельної ділянки передбачає зміну категорії земель, зміна ж виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не має наслідком зміни цільового призначення. Правовий режим земель, наданих для ведення фермерського господарства, визначено у статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на час прийняття спірних наказів та укладених Договорів). Вказаною статтею передбачено, що ці землі надаються фермерському господарству, що є особливою формою підприємницької діяльності громадян (одного громадянина або декількох громадян, які є родичами між собою) зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку. Аналізуючи вищевикладене, суд переходить до переконання, що вищезазначеними наказами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області був визначений вид цільового (функціонального) використання земельних ділянок - для ведення фермерського господарства, в межах категорії земель - землі сільськогосподарського призначення. Як стверджував в судовому засіданні позивач, [PERSON] надавши до Держгеокадастру заяву про намір отримати вказані земельні ділянки значної площі в оренду, належним чином не обґрунтував їх використання саме з метою створення фермерського господарства. Суд не може погодитися з даним висновком виходячи з наступного: [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами надати йому на території Хоружівської та Гринівської сільських рад Недригайлівського району Сумської області у користування для ведення фермерського господарства на умовах оренди земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. До заяв були надані необхідні документи відповідно до ЗУ «Про фермерське господарство» чинного на момент надання земельних ділянок зокрема: - детальне обґрунтування бажаного розміру земельних ділянок орієнтовною площею 500 га. розташованих на території Недригайлівського району Сумської області, необхідних для ведення та перспективного розвитку запланованого фермерського господарства. При цьому було детально наведено технологічну складову використання зазначеної площі земель з вказівкою конкретних агротехнічних заходів, препаратів, культур тощо. До обґрунтування додавалась таблиця сівозмін (а.с.21 -25 т.1); - копії технічних паспортів сільськогосподарської техніки, яка знаходиться у власності громадянина [PERSON] та яка фактично використовується ним на вищезазначених земельних ділянках ( а.с.27-36 т.1); - графічні матеріали з Публічної кадастрової карти України, які підтверджують, що земельні ділянки на час звернення громадянина [PERSON] були вже сформовані, визначена їх точна площа та присвоєні кадастрові номери - що унеможливлювало звернення відповідача до Головного управління Держгеокадастру в порядку розроблення проекту відведення земельних ділянок передбаченого ст. 123 Земельного кодексу України (а.с.20т.1); - документи, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві; - копія паспорту та інше (а.с.26, 37-38 т.1). В заяві зазначалась кількість членів у майбутньому фермерському господарстві. 29 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання йому в оренду земельних ділянок, а 04 травня 2016 року уже було створено та відповідно зареєстровано у ЄДР фермерське господарство "Хоружівське". На даний час орендовані [PERSON] земельні ділянки належним чином використовуються фермерським господарством "Хоружівське", відповідно до умов укладених договорів. Зазначені обставини підтвердилися копіями статистичної звітності, копіями платіжних доручень про сплату фермерським господарством орендної плати за землю та показами представника Недригайлівської селищної ради Сумської області Криштопа І.І. Суд також не може погодитися з висновком позивача, щодо надання [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства, з порушенням, тобто без проведення земельних торгів. З огляду на положення статей 22,31,93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до уповноваженого органу влади із заявою, в якій зазначають: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 7 Закону передбачено, що заяви громадян про надання земельної ділянки у власність або в оренду розглядаються у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Крім того, цей Закон передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону № 973-IV не містять імперативної вимоги про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Всі вищевикладені факти були з'ясовані в судовому засіданні. Вони спростовують висновки позивача та дають підстави вважати про дійсне волевиявлення [PERSON] з метою створення фермерського господарства. Крім того вищевикладені факти спростовують висновки позивача про використання ТОВ "Агрофірмою "Вікторія", директором якої є [PERSON] земельних ділянок переданих в оренду фермерському господарству "Хоружівка". Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність на те законних підстав щодо задоволення позову.

Outcome: dismissed