Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом вказуючи на те, що з 25.09.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.11.2012 року шлюб між ними було розірвано і дитина залишилась проживати з нею. З моменту припинення шлюбних стосунків відповідач дитиною не цікавився і участь у її вихованні не приймав, як і не займається утриманням дитини. З цих підстав позивачка просила суд винести рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно їх сина [PERSON], відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського МУЮ внести зміни прізвища дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]" та по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.19-21). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.06.2014 року залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини, згідно поданої заяви (а.с.32,39), а 16.07.2014 року зазначена цивільна справа надійшла до Прилуцького міськрайсуду з Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2014 року для розгляду справи за підсудністю в порядку ст.ст. 109, 116 ЦПК України. (а.с.40). В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з підстав викладених в ньому, про що дала відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився та причин своєї неявки суду неповідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, від нього не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. При цьому суд керується письмовим запереченням проти позову відповідача [PERSON] (а.с.29-31), суть яких зводиться до того, що він дійсно знаходився в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого мають сина [PERSON], що він не може спілкуватись з дитиною із-за перешкод зі сторони позивачки, що аліменти на утримання дитини він сплачує та підтверджує копіями поштових квитанцій які частково збереглися у нього за 2013 рік (а.с.29-31). Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради у судове засіданні не з'явився, але будучи повідомленим про час та місце слухання справи, направили листа про розгляд справи у їх відсутність відповідно до чинного законодавства та наданих документів вказуючи на те, що представнику органу опіки та піклування не вдалося поспілкуватися з [PERSON] (відповідачем) з питання участі його у вихованні, утриманні малолітнього сина (а.с.47-48). Прокурор заперечив задоволенню позову, вважаючи його недоведеним та не обгрунтованим стороною позивачка та зауважив, що позбавлення батьківських прав є крайнім засобом, який застосовується в разі значного порушення прав дитини та коли вичерпано всі можливі засоби врегулювання даного питання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку...; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 того ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків… Судом встановлено, що позивач є матір'ю, а відповідач батьком малолітнього [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №68 від 09.02.2011 року (а.с.7). Виходячи з вимог ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку батька чи матері. В даному випадку суд вважає, що позивачем не доведено факти, які могли б бути підставою для позбавлення відповідача батьківських справ, тобто, що [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина [PERSON], що він жорстоко поводиться з дитиною, є хронічним алкоголіком або наркоманом, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини або засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини. Суд вважає, що також не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав неповна чи несвоєчасна сплата ним, встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини. Крім того суд костатує відсутність у даній справі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], якого не замінює наявний у справі Акт обстеження матеріально-побутових умов дитини від 31.03.2014 року (а.с.11). Вищенаведене свідчить про недоведеність позовних вимог, оскільки не зрозуміло в чому саме проявилось ухиляння відповідача від своїх батьківських обов'язків. Із вказаних підстав позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed