Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15.06.2013 вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.03.2015 було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини самоусунувся від належного виховання та утримання сина. Починаючи із 2014 року став проживати окремо і з того часу дитину не відвідував, з нею не спілкується в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення дитини відповідного віку, не цікавиться станом його здоров`я, його захопленнями, існуючими проблемами, не надає жодної матеріальної, моральної та не виконує права та обов`язки щодо малолітнього сина, не виявляє батьківського обов`язку, аліментів на утримання сина не сплачує. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Нею створені всі необхідні умови для всебічного розвитку, освіти та виховання дитини, вона піклується про стан здоров`я сина, моральний та духовний його розвиток, забезпечує матеріально. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків відносно сина, комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м.Тульчині, Вінницької області, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. Третя особа - представник виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує та не заперечує проти винесення заочного рішення. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що з 15.06.2013 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27.03.2015 рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області було розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду від 27.03.2015 справа №148/242/15-ц (а.с.15), згідно якого позивач після розірвання шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на дошлюбне - " [PERSON] ". Згідно копії свідоцтва про шлюб від 20.04.2017 серія [NUMBER] (а.с.16), позивач 20.04.2017 зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище " [PERSON] " на - [PERSON] . На даний час даний шлюб розірваний, про що свідчить штам на свідоцтві. Від шлюбу із відповідачем сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районнним судом Вінницької області 10.04.2014 у справі 148/104/14-ц (а.с.14), з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, посинаючи стягнення з 13.01.2014 і до досягнення сином повноліття. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його розвитком, здоров`ям,захопленнями, дозвіллям, існуючими проблемами, що підтверджується довідкою голови квартального (вуличного, будинкового) комітету від 10.08.2018 (а.с.8), довідкою Тульчинського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №5 від 02.10.2018 №10 (а.с.9). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області 05.10.2018 №02-34-3335 (а.с.11), на утриманні [PERSON] знаходиться її син - [PERSON] , 2013 року народження. Згідно акту обстеження матеріально побутових умов життя сім`ї [PERSON] від 10.08.2018 (а.с.7) вбачається, що [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] та її батьками за адресою: [ADDRESS] . Власного житла немає. Матеріальну допомогу частково надають батьки. Батько дитини участі у вихованні сина не приймає, матеріально не допомагає. Згідно довідки - характеристики, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області 05.10.2018 №04-07-1430 (а.с.10), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , 2013 року народження. За місцем проживання остання характеризується позитивно: вихована, відповідальна, дисциплінована. Скарг на її адресу від сусідів до Тульчинської міської ради не надходило. Згідно копії довідки, виданої ТОВ "ФОРА" від 15.08.2018 №1025 (а.с.12), [PERSON] дійсно працює в ТОВ "ФОРА" на посаді касир торговельного залу магазин №214_Ф з 19.03.2018 по теперішній час. Відповідно до повідомлення КНП "Тульчинська центральна районна лікарня" Тульчинської районної ради від 14.03.2019 №281-01-11 (а.с.59), [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в наркотичному кабінеті з 2017 року. Відповідно до повідомлення КНП "Тульчинська центральна районна лікарня" Тульчинської районної ради від 19.03.2019 №294-01-11 (а.с.61), [PERSON] , [INFO] на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м.Тульчині Вінницької області від 19.09.2018 №189 (а.с.17), комісія з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м.Тульчині Вінницької області. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 , як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 150, 164 СК України. Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, батько малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно нього. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved