Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача борг у сумі 3063.72 грн., з яких : 1677.61 грн. - тіло кредиту, 1386.11 грн. - відсотки, що утворився внаслідок неналежного виконання зобов'язань [PERSON] за укладеним 15.11.2007 року з ТОВ «Український промисловий банк», який відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 1210/ФК-07. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі. В заяві зазначив, що в разі неявки відповідачів в судове засідання - не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, в своїй заяві, яку вона адресувала суду, зазначила, що позов не визнає та просить застосувати до позовних вимог Банку строки позовної давності, а розгляд справи проводити за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим, дослідивши надані суду докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що справу можливо заслухати у відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 1210/ФК-07. Предметом вказаного договору зазначено кредитні кошти в сумі 4500 гривень, строк кредитування - 24 місяці; дата повернення - 14 листопада 2009 року; мета кредитування - споживчі цілі; процентна ставка - 19,5% річних; комісія за надання кредиту 1,5%. 30.06.2010 року згідно п. 4.1 Договору про передачу активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передав (відступив) Дельта Банку право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В підтвердження факту переведення прав вимоги ТОВ "Укрпромбанк" та фактичної заборгованості позичальників за кредитними договорами на користь ПАТ "Дельта Банк" надано Акт звірки, відповідно до якого ПАТ "Дельта банк" набули право вимоги до [PERSON] Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оглянувши надані сторонами докази на підтвердження своїх позиції, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке. За правилами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Зі змісту ст.1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законодавцем визначено у ст.1046 ЦК України, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із здобутих у справі доказів судом не встановлено, що первісний кредитор передав грошові кошти визначені за умовами кредитного договору на споживчі цілі відповідачеві. Так само відсутній розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, який би надав суду можливість впевнитись чи дійсно відповідачем неналежно виконувались умови кредитного договору та правильність розрахованої суми заборгованості за кредитним договором, не наведено обставин, що потягли за собою порушення саме відповідачем зобов'язань за кредитним договором та наявність саме його вини. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що наведені у позовній заяві позивачем обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позові, а відтак заява відповідача про застосування строків позовної давності залишається судом поза увагою. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України, а тому у разі відмови у позові, суд відносить судовий збір на рахунок позивача. На підставі ст. 509, 512-514, 517, 526, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed