Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Бушний О.О., звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону, про зняття арешту з нерухомого майна, про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на наступне. 02 листопада 2010 року [PERSON] разом із дружиною - [PERSON] придбали земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № [NUMBER] , площею 0,1690 га. У 2020 році встановлено, що на вказану земельну ділянку 09.06.2018 державним реєстратором Марінічем Є.В., КП "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, внесено обтяження - арешт майна. Підстава обтяження - ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 23.05.2018. Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Військова прокуратура Південного регіону України. Згідно відповіді із Суворовського районного суду міста Одеси від 18.02.2020 за даними суду взагалі відсутні будь-які справи по яким виносилася ухвала суду від 23.05.2018 про накладення арешту на вказану земельну ділянку. Крім того, представником позивача, через Єдиний державний реєстр судових рішень, перевірено всі рішення Суворовського районного суду міста Одеси, прийняті 23.05.2018, та не виявлено рішення про накладення арешту. У подальшому встановлено, що Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року визнано недійсними установчі (засновницькі) документи комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та припинено юридичну особу комунальне підприємство "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та її відокремлені підрозділи - Київську філію комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, Київську обласну філію комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області. Вказує, що таке рішення суд прийняв, оскільки дана юридична особа була фіктивною, та використовувалась у протиправних схемах. Таким чином можна прийти до висновку, що інформація щодо обтяження вказаного вище нерухомого майна, внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незаконно, без будь-яких на то правових підстав, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що вказаний факт порушує майнові права позивача щодо розпорядження власністю. В зв`язку з тим, що ухвали Суворовського районного суду міста Одеси №б/н від 23.05.2018 немає а ні в суді, а ні в заінтересованого органу, приходить до висновку про відсутність взагалі такої ухвали та як наслідок - безпідставність накладення арешту на вказане майно. Згідно відзиву на позив, який надійшов 28.04.2021 року від Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону (далі СП ВОС ПР) вбачається, що позов [PERSON] , [PERSON] є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з огляду на таке. СП ВОС ПР не порушила та не оспорювала суб`єктивні права, свободи чи інтереси Позивачів. СП ВОС ПР не зверталася до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладання арешту на нерухоме майно [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4424880500:34:001:0218. Будь-яких рішень щодо накладання арешту на вказану земельну ділянку СП ВОС ПР, зокрема в 2018 році, не приймала. До прокуратури не надходила ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року про накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, а відтак вказана ухвала і не направлялася для реєстрації обтяження до КП «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області. Відповідно до листа Суворовського районного суду м. одеси від 18.02.2021 року, у вказаному суді відсутні будь-які справи, по яким виносилася ухвала від 23.05.2018 року щодо накладання арешту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4424880500:34:001:0218, де позивачем або заявником виступала Військова прокуратура Південного регіону України. СП ВОС ПР не ініціювала накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером 4424880500:34:001:0218 та внесення відповідних відомостей про її арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будь-яких не правомірних рішень щодо вказаної ділянки не приймала. З урахуванням обставин справи, відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту накладання арешту на земельну ділянку за кадастровим номером 4424880500:34:001:0218 за ініціативою СП ВОС ПР, одне лише зазначення прокуратури у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей в якості «особи, в інтересах якої встановлено обтяження» не свідчать про те, що СП ВОС ПР порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси Позивачів. СП ВОС ПР не є належним відповідачем у справі № 430/404/21. СП ВОС ПР вважає, що позивачами обрано не ефективний спосіб захисту своїх прав. СП ВОС РП діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувала та не оспорювала суб`єктивні права, свободи чи інтереси Позивачів на нерухоме майно земельну ділянку за кадастровим номером 4424880500:34:001:0218, через що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] до СП ВОС ПР про зняття арешту на вказану земельну ділянку. Позивачі в судове засідання не з`явився, звернулись до суду із заявою, в якій просять суд справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник позивача в судове засідання не прибув, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4\~ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ст. 319 ЦК України) Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року [PERSON] разом із [PERSON] придбали земельну ділянку площею 0,1690 га, кадастровий №4424880500340010218, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 листопада 2010 року /а.с. 07/ та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 02 листопада 2010 року /а.с. 08-09/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №198540873 від 31 січня 2020 року, на вказану земельну ділянку 09 червня 2018 року державним реєстратором Марінічем Є.В., КП "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, внесено обтяження арешт нерухомого майна. Підстава обтяження - ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 23.05.2018. Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Військова прокуратура Південного регіону України /а.с. 10-11/ . Згідно листа Військової прокуратури південного регіону України від 10 січня 2020 №15/1-63 вих.-20, [PERSON] звертався до військової прокуратури з питань накладення обтяжень на земельну ділянку та йому з метою встановлення підстав накладення обтяжень було запропоновано звернутися до державного реєстратора, який безпосередньо вносив відомості про обтяження /а.с. 12/. З листа Суворовського районного суду міста Одеси від 18 лютого 2020 року вбачається, що згідно перевірки в автоматизованій системі документообігу КП «Д-3» Суворовського районного суду міста Одеси за 2010-2020 року, відсутні будь-які справи, по яким виносилася ухвала суду від 23.05.2018, щодо накладення арешту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № [NUMBER] , площею 0,1690 га, де позивачем або заявником виступала Військова прокуратура Південного регіону України /а.с. 15/. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі №1240/2886/18 адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Колєнкової Наталії Олексіївни, комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсними установчі (засновницькі) документи, визнання протиправною проведену реєстраційну дію, припинення юридичної особи - задовольнено частково. Визнано недійсними установчі (засновницькі) документи комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області (код ЄДРПОУ 41892134, Луганська область, Сватівський район, село Містки, вулиця Миру, 14), затверджені рішенням від 23.01.2018 № 30/19 Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області з моменту реєстрації. Припинено юридичну особу комунальне підприємство "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області (код ЄДРПОУ 41892134, Луганська область, Сватівський район, село Містки, вулиця Миру, 14) та її відокремлені підрозділи - Київську філію комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області (код ЄДРПОУ 41911586), Київську обласну філію комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області (код ЄДРПОУ 41912019) /а.с. 20-32/. Згідно ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. З конструкції заявлених позовних вимог вбачається, що вимога про зняття арешту з нерухомого майна є основною позовною вимогою, в наслідок якої виключення запису щодо реєстрації обтяження похідною. Відповідно до\~статі 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 3\~ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною першою\~статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Отже, вказані вимоги\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зобов`язують усіх державних реєстраторів, при проведенні державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, перевіряти наявність, дійсність, а також зміст наданого заявником рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідно до ч. 1\~ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно\~ст. 392 ЦПК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ізст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Предметом позову є правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що державний реєстратор приймаючи рішення про внесення запису щодо обтяження, порушив вимоги чинного законодавства. Отже, предметом доказування в справі повинні бути обставини, що підтверджують законність чи не законність прийнятого рішення про внесення запису щодо реєстрації обтяження арешту нерухомого майна. Вочевидь внесення даного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відбулося всупереч вимогам чинного законодавства на підставі підроблених, або взагалі неіснуючих документів, оскільки не існувало жодних судових проваджень щодо накладення арешту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № [NUMBER] , площею 0,1690 га, де позивачем або заявником виступала Військова прокуратура Південного регіону України, та відповідно не могло ухвалюватися жодного судового рішення щодо накладення арешту на цю земельну ділянку. Тому у цій справі не вбачається спір про зняття арешту, а дослідженню підлягають виключно дії та рішення щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вимоги про визнання запису щодо реєстрації обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно недійсним не ставилися. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо зняття арешту з нерухомого майна, а саме земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № [NUMBER] , площею 0,1690 га, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права. У свою чергу, позовні вимоги про виключення запису щодо реєстрації обтяження є похідними (задоволення яких залежить від задоволення іншої основної позовної вимоги) від вимог щодо зняття арешту. Враховуючи те, що суд не дійшов висновку про правомірність заявлених основних позовних вимог, то вказані вимоги також не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed