Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 21238,10 грн. боргу за договором від 24.03.2008 року та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Відповідачка [PERSON] позов не визнала повністю. Представник позивача Зюлковська Л.В. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] пояснила, що позов вона не визнає повністю. Представник позивача повинен був з'явитися в судове засідання та довести ту обставину, що вона отримувала кошти з допомогою кредитної картки. У витягу по її особовому рахунку цілий ряд позицій недостовірних. Роздруківки по її рахунку не відповідають дійсності. Вона ніколи не була в тих місцях, де зазначено, що вона ніби - то знімала кошти. Їй нічого не було відомо про підвищення лімітів. Вона карткою користувалася лише тоді, коли ліміт складав 500 гривень. З картки вона знімала суми не більше ніж по 100 гривень і протягом місяця погашала кредит, тому їй не зрозуміло звідки взялася така заборгованість. Це афери з боку працівників банку, так як роздруківки по особовому рахунку не співпадають. В банку є подвійні картки. При купівлі товарів в магазині «Веселка» та аптеці вона давала картку продавцям і повідомляла їм ПІН код, оскільки вона на цьому не розумілася і в апараті в магазині був короткий шнур. Продавці проводили операцію по оплаті товарів. Деколи робили такі дії по кілька разів, оскільки казали, що не проходив платіж. Більше нікому вона код не повідомляла. Вона не має змоги оплатити експертизу, так як не має коштів на прожиття. Представник банку повинен був з'явитися в судове засідання та довести, що це саме вона знімала кошти з картки, але вони не хочуть з'являтися, тому що в них безлад і працівники банку самі не можуть пояснити чому не співпадають цифри у виписках по її особовому рахунку з різних відділень банку. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором від 24.03.2008 року станом на 31.01.2014 року, копія заяви позичальника від 24.03.2008 року, копія Умов і правил надання банківських послуг, копія довідки серії АА № 241170 з ЄДРПОУ, копія банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія витягу із статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", копія свідоцтва про державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", копія Тарифів обслуговування кредитки «Універсальна», копія витягу по особовому рахунку [PERSON] з 24.03.2008 року по 31.01.2014 року, копія пам'ятки клієнта кредитка «Універсальна», копія витягу по особовому рахунку [PERSON] з 01.01.2007 року по 11.04.2014 року Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 24 березня 2008 року був укладений кредитний договір, який відповідно до Умов і правил надання банківських послуг складався із заяви клієнта, пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 17.01.2009 року - відповідачці збільшено кредитний ліміт до 1000 гривень, 05.08.2009 року - збільшено кредитний ліміт до 2500 гривень, 13.04.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 4000 гривень, 23.10.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 9800 гривень, 23.01.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 11800 гривень, 11.03.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 15000 гривень. На підставі укладеного договору та з допомогою кредитної картки «Універсальна» відповідачка отримала кредит на загальну суму 14176,26 грн., що стверджується копіями витягів по особовому рахунку [PERSON] з 24.03.2008 року по 31.01.2014 року та з 01.01.2007 року по 11.04.2014 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, станом на 31.01.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором, щодо оплати боргу у встановлений договором термін та не повернула позивачу основний борг в сумі 14176,26 гривень, а також прострочила заборгованість по процентах в сумі 4974,32 гривень. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 987,52 гривень штраф (процентна складова). Також позивач нарахував відповідачці комісію за користуванням кредитом в сумі 600 гривень. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 21238,10 гривень. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Судом також встановлено, що позивач здійснив нарахування відповідачу комісії за користування кредитом в сумі 600 грн., проте відповідно до заяви позичальника (а.с.9), тарифів обслуговування кредитки «універсальна 30 днів пільгового періоду (а.с.31) та пам'ятки клієнта ( а.с.50) комісії за кредитне обслуговування становлять 0%. тому нарахування заборгованості по комісії суд вважає безпідставним. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконала своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушувала умови договору, а відповідач не надала відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України вона сплатила заборгованість позивачу. Натомість відповідачка [PERSON] надала суду копію витягу по особовому рахунку [PERSON] з 01.01.2007 року по 11.04.2014 року, яку вона отримала, з її слів, в Кельменецькому відділенні публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». З даної копії витягу також вбачається, що по даному особовому рахунку наявна заборгованість в сумі 20724,05 грн. Суд відхиляє доводи відповідачки про те, що вона не отримувала кошти за допомогою своєї картки в розмірі, який зазначений у витягах по особовому рахунку, оскільки такі твердження відповідачки не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються копіями витягів по особовому рахунку [PERSON]. Крім того, відповідачка пояснювала в судовому засіданні, що, користуючись кредитною карткою в магазині та аптеці вона повідомляла ПІН код картки продавцям та які здійснювали операцію з її карткою, що є порушенням п.2.2 Правил користування платіжною карткою, зокрема в частині збереження ПІН в таємниці( а.с.14). Судом роз'яснено відповідачу відповідно до ст.10, 11 ЦПК України право заявляти клопотання про призначення судово - економічної експертизи, проте позивачка не скористалася таким правом. Отже, суд вважає, що загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ "КБ "ПриватБанк" складає 20638,10 гривень, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 20638,10 гривень боргу та 243,60 гривень судового збору, а в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526,610 - 612,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial