Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAEVGA00000001 від 16.08.2007 року у сумі 3500 доларів США, що за курсом 25,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.11.2016 складає 89495,00 грн, обґрунтовуючи тим, що відповідач 16.08.2007 року отримала кредит у розмірі 34564,04 долар США на термін до 15.08.2014 р та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але\~ відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 07.11.2016 року має заборгованість у загальній сумі\~\~- 113971,38 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі\~22201,82 долари США, заборгованості\~ по відсоткам за користування кредитом у сумі 33641,22 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2432 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 55696,34 долари США.\~ Від цієї суми заборгованості віднімається сума заборгованості у розмірі\~ 28184,29 долари США, яка була задоволена рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2011 року та стягнута з відповідача на користь позивача, різниця становить\~ 85787,09 долар США. Однак , позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на своє право, лише частину від вказаної суми заборгованості , що становить 3500 долар США, що за курсом 25,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.11.2016 складає 89495,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені у заяві обставини, при цьому повного розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором суду не надала та зазначила, що заборгованість у сумі 3500 доларів США нарахована Банком за період з 22.09.2011 року по 07.11.2016 року та їй не відомо з яких підстав в наданому позивачем до позову розрахунку заборгованості відсутні взагалі відомості про заборгованість за кредитним договором за період з 19.08.2014 до 07.11.2016 року (а.с. 8-11), о Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. \~Відповідачем також не подано\~ заяви про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) , вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем письмові докази , що містяться в матеріалах справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк". Відповідач 16.08.2007 року отримав у ЗАТ\~ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 34564,04 долари США на строк з 16.08.2007 р по 15.08.2014 р зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується матеріалами справи. Згідно статей\~526,\~527,\~530\~\~ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до\~\~якої\~\~договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно\~статті 628\~\~ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти),\~\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом,\~\~відповідачка\~\~порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до \~\~частини другої статті\~1054\~та частини другої статті\~1050\~\~ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно\~ ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно\~ ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як передбачено частиною другою ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться\~ до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обовязок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобовязаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Так, дослідивши надані по справі докази, суд зазначає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки, як вбачається із наданого розрахунку, який проведено станом на 07.11.2016 року, відсутні жодні відомості про нарахування заборгованості та інших платежів за період з 18.08.2014 року по 07.11.2016 року. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить розгорнутих відомостей, з яких було б можливим прослідкувати дати нарахування сум прострочених платежів, а саме заборгованості за\~ процентами та пені. Таким чином, позивачем не надано достатніх та належних доказів для підтвердження наявності заборгованості у відповідача за вказаним кредитним договором на суму 3500 доларів США , що нараховані за період, як зазначила у судовому засіданні представник позивача, з 22.09.2011 року по 07.11.2016 року, що за курсом 25,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.11.2016 складає 89495,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України). З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed