Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, третя особа: Садівничий кооператив "Ветеран", в якому просить визнати за нею право власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що в 1988 року батьку позивача, [PERSON], була виділена в особисте користування земельна ділянка площею 0,0655 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Цього ж року на земельній ділянці [PERSON] розпочав будівництво садового будинку. Будівництво було завершено в 1989 році. У 2006 році [PERSON], зв'язку з проблемами зі здоров'ям, відмовився від членства у садівничому кооперативі на користь своєї доньки, а саме [PERSON] Рішенням засідання правління Садівничого кооперативу "Ветеран" 24.11.2006 року було змінено члена кооперативу та користувача земельної ділянки, а також будинку, що на ній знаходиться. На підставі свідоцтва про шлюб, в членській книжці була здійснена зміна прізвища позивача з "[PERSON]" на "[PERSON]". В грудні 2014 року, позивач звернулась до Державної реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації права власності на садовий будинок та отримання витягу. Проте рішенням Державної реєстраційної служби №18003261 від 15.12.2014 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації у зв'язку з тим, що на момент закінчення будівництва садового будинку, позивач не досягла 16 річного віку, необхідного щоб стати членом садівничого кооперативу, та не досягла повноліття, щоб стати власником нерухомості. На підставі викладеного, позивач, просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, та просив задовольнити. Представник відповідача, у судовому засіданні заявлені вимоги позивача визнав та просив задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначивши, що проти заявлених вимог не заперечує та просить їх задовольнити (а.с. 43). Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.11.2006 року було змінено члена кооперативу та користувача земельної ділянки, а також будинку, що на ній знаходиться, з [PERSON] на [PERSON], про що здійснена відмітка у членській книжці. На підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.2007 року, 01.03.2009 року в членській книжці здійснена зміна прізвища з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 14, 20). 03.05.2012 року відділом Держкомземом у місті Теплодар був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], на підставі рішення Теплодарської міської ради Одеської області від 30.11.2006 року №125-V та на підставі рішення Теплодарської міської ради Одеської області від 28.12.2010 року №37/14 - IV (а.с. 5). Відповідно до довідки виданої СК "Ветеран" від 14.03.2014 р. [PERSON] дійсно є власником і користується земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також вказує на те, що забудова споруджена до 1992 року (а.с. 18). Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18003261 від 15.12.2014 року виданого Державною реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на садовий будинок, що на момент закінчення будівництва садового будинку, вона не досягла 16 річного віку, необхідного щоб стати членом садівничого кооперативу, та не досягла повноліття, щоб стати власником нерухомості (а.с. 21). Відповідно п. 49 Постанови Кабінету міністрів "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначається, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до Технічного паспорту від 02.10.2014 року виданого [PERSON] зазначається, що даний садовий будинок був побудований до 05.08.1992 року (а.с. 6 - 9). Також, що садовий будинок побудований до 05.08.1992 року, та відповідає нормам СНіП 3.03.01-87 підтверджується технічним висновком виданим Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості (а.с.10 - 12). Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України" в якій зазначається наступне, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на садовий будинок, не суперечить чинному законодавству, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved