Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, треті особи: [PERSON], ПАТ "Державний ощадний Банк України" Голосіївське відділення Ощадбанку №5398, [PERSON], Відділ опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва про право власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] належала на праві приватної власності 1/2 частини трьохкімнатної квартири №16, в буд.10/17по вул. Івана Клименка в м.Києві. Вона є власником зазначеної частини квартири на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2001 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П., який зареєстрований в реєстрі за №3307. Ішим співвласником вищезазначеної квартири є її чоловік - [PERSON], якому належить 1/2 частини цієї ж квартири. 16.06.2007 року позивач уклала іпотечний договір №2847 із ВАТ «Державний ощадний банк України» (код ЄРДПОУ: 09322277 ) посвідчений приватним нотаріусом КМНО Омельчук О.І. та зареєстрований в реєстрі за №1776 за умовами якого вона передавала в іпотеку банку належну їй 1/2 частини квартири [ADDRESS]. За іпотечним договором вона була майновим поручителем [PERSON] та іпотекодавцем. 28.11.2013 року рішенням Солом'янського районного суду м.Києва було звернуто стягнення на предмет іпотеки - всю квартиру [ADDRESS], яка належала власникам [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 271 831 грн. 48 коп. У подальшому, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з позивача та третьої особи - [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості у розмірі 271 831, 48 грн. Вартість арештованого майна боржника- Покрасьон О.В. відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна від 07.05.2014 р. становить 307157,00 грн. 10.12.2014 р. відбулися електронні торги, де була реалізована 1/2 частини квартири [ADDRESS] що належала позивачу (Протокол проведення електронних торгів №19985 від 10.12.2014 р. лот №17302). Електронні торги проводило Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 25287988 ). Спірну частину квартири за результатами електронних торгів придбав [PERSON], та у подальшому отримав свідоцтво про придбання 1/2 частини квартири [ADDRESS] з електронних торгів від 26.12.2014 року (зареєстровано в реєстрі за №2002). Окрім того, позивач в позовній заяві посилалась на те, що на момент реалізації її частини спірної квартири в цій квартирі, разом з нею та її чоловіком [PERSON], мешкала їх неповнолітня дочка - [PERSON] [INFO] Також зазначила, що примусова реалізація належної їй 1/2 частини квартири здійснювалась без попереднього отримання від органу опіки та піклування дозволу на реалізацію житла, право на користування яким має неповнолітня дитина, що є порушенням прав малолітньої дитини. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними, з урахуванням уточнень просила суд: - визнати недійсними електронні торги, які відбулися 10.12.2014 р з реалізації 1/2 частини квартири [ADDRESS]; - визнати недійсним свідоцтво про придбання [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] з електронних торгів від 26. 12. 2014 року, що зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №2002. Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі та просив суд про задоволення позову. Відповідачі: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представників відповідачів суду не повідомили. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив суд про задоволення позову. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи: ПАТ "Державний ощадний Банк України" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що вимоги позовної заяви необгрунтовані та не підтверджені належними та допустими доказами, в звязку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа: Відділ опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляді справи повідомлялись належним чином, в процесі розгляду справи надали до суду письмові пояснення в яких підтримали позовну заяву та просили суд про задоволення позову. Також просили суд провести розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 28.11.2013 року було зверненуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], яка належала власникам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості позивача у розмірі 271 831, 48 грн. Згідно з висновком незалежної оцінки майна від 07.05.2014 р. вартість 1/2 частини трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 57, 5 кв.м., що належить позивачу - становить 307 157 грн. 00 коп. Спірна 1/2 частина квартири, яка належала відповідачу була реалізована через процедуру електронних торгів 10.12.2014 р., переможцем яких став громадянин [PERSON] У подальшому [PERSON] отримав свідоцтво про придбання 1/2 частини квартири [ADDRESS] з електронних торгів від 26.12.2014 р., зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №2002. Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент реалізації) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204. Пунктом 5 Розділу V Тимчасового порядку визначено, що переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція. Таким чином, електронні торги є видом прилюдних торгів, за яких переможцем стає той учасник, від якого надійшла найвища цінова пропозиція. Так, переможцем електронних торгів від 10 грудня 2014 року з реалізації частини квартири, яка належала позивачу [PERSON] став [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.62 Закону України» Про виконавче провадження майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно з ч.1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В ч.5 ст. 58 Закону зазначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання і до дня проведення прилюдних торгів. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження". Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 01.10.2014 року № 6-147 цс 14, від 04.03.2015 року № 6-18 цс 15, 6-124цчс14 та 6-147цс14,які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України. Судом встановлено, що Звіт про оцінку майна - 1/2 частини спірної квартири, яка була предметом реалізації, був складений 07 травня 2014 року, а електронні торги за даним Звітом проведені 10 грудня 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня його підписання. За таких обставин суд вважає, що проведення електронних торгів за Звітом про оцінку майна, який втратив чинність, не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. З точки зору закону реалізація майна на аукціоні полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціону. Складання за результатами їх проведення Акту про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином. Таким чином враховуючи, що відчуження майна з торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину, а саме ст. ст. 203, 215 ЦК України. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання таких торгів недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та Законом України «Про виконавче провадження». Окрім того, судом встановлено, що разом із позивачем в спірній квартирі, на момент продажу квартири з електронних торгів проживала його неповнолітня донька - [PERSON] [INFO]. Вказана обставина підтверджується наданими до суду представником позивача копіями медичних довідок з медичної картки дитини. Медична картка на дитину [PERSON] оформлена за адресою її фактичного проживання, а саме в квартири [ADDRESS], та до моменту і під час реалізації спірної частини квартири через процедуру електронних торгів дитина позивача лікувалась та отримувала медичні послуги саме за адресою проживання її матері [PERSON] тобто в кв. [ADDRESS]. Згідно зі ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 7 ст. 7, ст. 177 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом ч.4 ст. 177 Сімейного кодексу України, дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Відповідно до п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. З аналізу вказаних норм вбачається, що незалежно від моменту реєстрації дитини в квартирі позивача [PERSON], для реалізації частини зазначеної квартири, право користування якою має малолітня [PERSON], необхідний був дозвіл державного органу опіки та піклування на реалізацію даного майна. Однак всупереч п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець не звернувся до органу опіки та піклування щодо надання попереднього дозволу на реалізацію цього майна. Та як наслідок, реалізація належного позивачу майна, а саме 1/2 частини квартири, відповідачами здійснювалась без попереднього отримання від органу опіки та піклування дозволу на реалізацію житла, право на користування яким має неповнолітня дитина. Так як результатом проведення електронних торгів було оформлено та видано Свідоцтво про придбання [PERSON] 1/2 частини спірної квартири, дане Свідоцтво про придбання частини квартири з електронних торгів і відповідно до положень ст.ст. 203 та 215 ЦК України має бути визнані недійсними. Враховуючи, що за змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами аукціону правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами аукціону, то підставами для визнання аукціону недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених вище приведеним Тимчасовим порядком. Виходячи з того, що суд вище прийшов до висновку про допущені порушення при проведенні електронних торгів, електронні торги мають бути визнані недійсними. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved