Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначає, що на підставі укладеного договору № б/н від 15.01.2007 р. відповідачка отримала кредит у сумі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредит у встановленому договором розмірі. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 09.07.2019 р. має перед Банком заборгованість у розмірі 91 923,35 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 39 025,82 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18 832,71 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання - 29 111,33 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 100,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4 353,49 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 91 923,35 грн. за кредитним договором № б/н від 15.01.2007 р. та судові витрати в сумі 1 921,00 грн. 28 серпня 2019 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача разом з позовом надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документам, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказану поштову кореспонденцію [PERSON] отримала особисто та завчасно, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 57), однак 13.09.2019 р. у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв не надавала, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 07.10.2019 р. 07.10.2019 р. відповідачка у судове засідання не з`явилась, при цьому судову повістку про виклик до суду на вказану дату отримала особисто та завчасно, причини неявки суду не повідомила (а.с. 45). Про вручення [PERSON] судової повістки про виклик до суду на 25.10.2019 р. відомості відсутні. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак в жодне судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала, зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.01.2007 р. [PERSON] заповнила та підписала в ЗАТ КБ «ПриватБанк» заяву № б/н, на підставі якої банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з відсотковою ставкою 22,8 % річних та платіжну картку № [NUMBER] . В свою чергу, відповідачка зобов`язалась погашати кредитну заборгованість шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с. 14). Підписавши вказану заяву, [PERSON] погодилась, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг . Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на викладене, підписана відповідачкою заява від 15.01.2007 р. разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами свідчить про прийняття нею публічної оферти банку укласти договір про надання банківських послуг шляхом приєднання до умов такого правочину. 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ "ПриватБанк" змінено тип та найменування позивача із "Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк" на "Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк". Державну реєстрацію вказаних змін проведено 17.07.2009 року. У п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 36). Згідно з ч. 3 ст. 512, ст. 514 кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до АТ КБ "ПриватБанк" перейшли права кредитора за договором № б/н від 15.01.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] . За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором В силу положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зі змісту заяви № б/н від 15.01.2007 р. виходить, що сторони узгодили істотні умови кредитного договору, визначивши розмір кредиту, відсотків, а також порядок погашення кредитної заборгованості. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача станом на 09.07.2019 р. має перед Банком заборгованість у розмірі 91 923,35 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 39 025,82 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18 832,71 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання - 29 111,33 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 100,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4 353,49 грн. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(ст. 549 ЦК України). Положеннями пунктів 1.1.5.20, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначена відповідальність позичальника за неналежне виконання обов`язків відповідно до законодавства України та умов договору, зокрема, у вигляді штрафу та пені (а.с. 21, 25, 27). Так, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів. У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Аналіз вищенаведених умов договору дає підстави вважати, що конкретний розмір неустойки (штрафу, пені) встановлено саме у тарифах, які в свою чергу за є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 15.01.2007 р. Між тим, в матеріалах справи відсутні узгоджені між сторонами тарифи, в той час як доданий до позову документ «Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» взагалі не містить інформації про розмір пені, штрафу, який [PERSON] має сплатити у випадку порушення зобов`язань за договором. Такі відомості не зазначені й у підписаній відповідачкою заяві № б/н від 15.01.2007 р. Згідно зі статтями 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд доходить переконливого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання у розмірі 29 111,33 грн., заборгованості за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. у сумі 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 4 353,49 грн., тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.01.2007 р. у сумі 57 858,53 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 39 025,82 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18 832,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1 921,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідачки інших судових витрат позивачем не заявлено. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 57 858,53 грн., що складає 63 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1 210,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial