Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Ленінської районної у м. Полтаві ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особи: Державна інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Полтавській області , КП "ЖЕО №2" м . Полтави, Полтавське підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", Виконавчий комітет Полтавської міської ради про виділення в окрему одиницю об`єкта нерухомого майна та визначення часток. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2017 року провадження по справі було відкрито. У своїх позовних вимогах Позивачі прохали суд виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі в окрему одиницю частину квартири [ADDRESS] , що знаходиться у спільній сумісній власності з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на неї, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у складі таких приміщень: кімната площею 16,9 м. кв., кімната площею 7,4 м. кв., кухня площею 9,1 м. кв., ванна кімната площею 2,6 м. кв., туалет площею 1 м. кв., коридор площею 8,6 м. кв., лоджія площею 1, 5 м. кв., загальною площею квартири 47,5 м. кв. та житловою площею 24, 3 м. кв. - як окремий об`єкт нерухомого майна та утворення нової власності у вигляді одиниці. Визнати право власності на Ѕ частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Визнати право власності на Ѕ частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивували тим, що Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22.04.2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнано факт прийняття спадщини та право власності в порядку спадкування за законом на частину кватири [ADDRESS] у рівних частках, тобто на 1/6 частину за кожним після померлого [PERSON] . При зверненні до державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.04.2014 року № 12296327 в реєстрації права власності було відмовлено, оскільки в документах, які подані для реєстрації існують розбіжності в площах, а в рішенні суду взагалі не зазначено загальної та житлової площі квартири. Зазначене рішення про відмову і стало підставою для звернення до суду, оскільки дана відмова зареєстрована в реєстрі прав та обтяжень нерухомого майна. Рішенням від 11 квітня 2001 року Ленінським районним судом м. Полтави було винесено рішення про розподіл квартири [ADDRESS] та виділено частину кватири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , туалет, ванну кімнату, кухню та коридор залишено у спільному користуванні Позивачів та Відповідачів. Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 20.01.2004 року № 18 [PERSON] надано дозвіл на переобладнання приєднаного нежитлового приміщення під коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату до частини квартири [ADDRESS] та надано новій квартирі адресу [ADDRESS] . Тобто фактично утворилось дві житлові квартири. На даний час кожен з власників користується своєю частиною нерухомого майна, які складаються з окремих квартир, які виникли в результаті розподілу та перепланування квартири [ADDRESS] , мають окремі виходи. Враховуючи викладене, прохали суд задовольнити свої позовні вимоги. У судовому засіданні представник Позивачів та самі позивачі позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з народженням дитини, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечували. Свої заперечення мотивували тим, що Рішенням Ленінського районного суду від 11 квітня 2001 року була розподілена квартира [ADDRESS] між співвласниками. [PERSON] з метою поліпшення своїх житлових умов здійснила перепланування належного їй на праві приватної власності приміщення та приєднала його на підставі рішення ради до частини квартири, що належить їй на праві спільної часткової власності, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Позивачі по справі жодної участі у даному переплануванні не брали. Коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванна кімната пл. 2, 6 м. кв., кухня -пл. 9,1 м.кв. знаходиться у спільному користуванні відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2001 року. Виділення в окрему одиницю та визнання права власності за Позивачами на квартиру [ADDRESS] фактично позбавить їх права спільної часткової власності на частину приміщень, яка була рішенням суду закріплена за ними. Виділ є технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, у такому випадку він можливий лише за присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Треті особи: Державна інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Полтавській області , КП "ЖЕО №2" м. Полтави, Полтавське підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", Виконавчий комітет Полтавської міської ради надали заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Суд, враховуючи думку Позивачів, та їх представника, позицію Відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2001 року була розподілена квартира [ADDRESS] , між співвласниками наступним чином: 1.Виділено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнату площею 12, 6 м.кв., кімнату площею 17 , 2 м. кв . , лоджію пл . 2 м. кв. 2.Виділено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кімнату пл. 16,9 м.кв, кімнату пл. 7,4 м. кв., лоджію пл. 1, 5 м.кв . , вбудовану шафу пл . 0,4 м.кв . 3.У спільному користуванні між співвласниками було залишено коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванну кімнату пл. 2, 6 м. кв., кухню -пл. 9,1 м.кв. Позивачі по справі у своїх позовних вимогах прохали суд виділити їм в натурі в окрему одиницю частину квартири [ADDRESS] , що знаходиться у спільній сумісній власності з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на неї, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у складі приміщень:кімнату пл. 16,9 м.кв, кімнату пл. 7,4 м. кв., лоджію пл. 1, 5 м.кв., коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванну кімнату пл. 2, 6 м. кв., кухню -пл. 9,1 м.кв., загальною площею квартири 47, 5 м.кв., житловою 24, 3 м.кв. - як окремий об`єкт нерухомого майна та утворення нової власності у вигляді одиниці. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 20.01.2005 року № 18, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на переобладнання приєднаного нежитлового приміщення під коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату до частини квартири [ADDRESS] та надано новій квартирі адресу [ADDRESS] . У ході судового розгляду справи було встановлено, що нежитлове приміщення, яке було приєднано до частини квартири [ADDRESS] та переобладнано було придбано особисто [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу від 23.05.2002 року. Дані відомості є свідченням того, що [PERSON] з метою поліпшення своїх житлових умов здійснила перепланування належного їй на праві приватної власності приміщення та приєднала його на підставі рішення ради до частини квартири, що належить їй на праві спільної часткової власності. У даному випадку це не спростовує факт того, що коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванна кімната пл. 2, 6 м. кв., кухня -пл. 9,1 м.кв. знаходиться у спільному користуванні відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2001 року. На підтвердження законності переобладнання нежитлового приміщення у житлове Відповідачами по справі попередньо надані копія договору купівлі - продажу від 23.05.2002 року, акт прийому-передачі комунального майна від 24 травня 2002 року, витяг з рішення №18 від 20.01.2004 року, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Позивачі по справі не заперечували факт надання згоди на переобладнання квартири [PERSON] , як і той факт, що переобладнання здійснювалось [PERSON] власними силами та за власні кошти. У рішенні Ленінської районної у м. Полтаві ради №151 від 20.04.2004 року, як доповнення до Рішення №18 від 20.01.2004 року, на яке Позивачі посилались, як на підставу своїх позовних вимог зазначено, що за гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишити квартиру [ADDRESS] у складі з спірними приміщеннями, що знаходяться у спільній сумісній власності Позивачів та Відповідачів. Рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради №151 від 20.04.2004 року, як доповнення до Рішення №18 від 20.01.2004 року не може нівелювати викладене у рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2001 року. За клопотанням представника Позивачів адвоката А.О. Марченко була призначена судова будівельно - технічна експертиза, де судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем було надано висновок про технічну можливість виділити в натурі в окрему одиницю квартиру [ADDRESS] з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на неї, у складі приміщень: кімнату пл. 16,9 м.кв, кімнату пл. 7,4 м. кв., лоджію пл. 1, 5 м.кв., коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванну кімнату пл. 2, 6 м. кв., кухню -пл. 9,1 м.кв., загальною площею квартири 47, 5 м.кв., житловою 24, 3 м.кв. - як окремий об`єкт нерухомого майна та утворення нової власності у вигляді одиниці. За клопотанням Відповідачів по справі був наданий час для проведення оцінки частини приміщень, що знаходились у спільному користуванні. Оцінювачем Лісним [PERSON] (квал. Свід. МФ №8434 від 21.07.2021 року) було надано висновок станом на 3 листопада 2017 року, де визначено ринкову вартість для частки, що знаходиться у спільному користуванні, а саме: коридор пл. 8,6 м.кв, туалет пл. 1 м.кв., ванна кімната пл. 2, 6 м. кв., кухня -пл. 9,1 м.кв. Була встановлена ринкова вартість приміщень, що знаходяться у спільному користуванні, площею 21,7 м. кв. у розмірі 249 800 гривень. Позивачі по справі у судовому засіданні заперечували проти грошової компенсації на користь Відповідачів вартості житлових приміщень, що знаходяться у спільному користуванні. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки із майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна спір між ними вирішується судом. Правовою підставою для звернення з таким позовом є стаття 364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. При вирішенні зазначених спору суд виходить з положень статей 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. В силу норм ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна надати суду докази, що стосуються предмета доказування та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Суд враховує наявну технічну можливість на виділ в окрему одиницю частини квартири [ADDRESS] , проте такий розподіл та виділення в окрему одиницю було б можливим лише за умови компенсації Відповідачам вартості приміщень, що знаходяться у спільному користуванні. У даному випадку виділ квартири [ADDRESS] є можливим за умови компенсації Позивачами Відповідачам по 41 633 гривні 33 копійки кожному. Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 321 ЦК України, 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічну позицію зайняв Верховний суд України в постанові від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13, прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, де вказує, що аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, з подальшими змінами N 13 від 25.12.92 та N 15 від 25.05.98 "Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" (пп. 6,7), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК (1963р.) ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК).

Outcome: dismissed