Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» [PERSON], в якому просив суд визнати припиненим договір поруки № РХ029031.17311.007 від 16.07.2012року, укладеного між ТОВ «Маркетсістемс» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 01 вересня 2011р. між ПАТ "ВБР" та [PERSON] укладено кредитний договір № МKLNFЗ.10117.001, відповідно до умов п. 1.1.1 якого зазначено «Кредит надається у розмірі 1391000 грн.», а п. 1.1.2 «термін користування кредитом до 31 серпня 2015року». 23.04.2012р. між відповідачами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. 16.07.2012р. між позивачем та відповідачами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору та договір поруки № РХ029031.45118.001, у відповідності до п. 1 якого «поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором №МKLNFЗ.10117.001». Позивач вважає, що на даний час є підстави вважати поруку припиненою, оскільки 15.11.2013р. між відповідачами укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 01.09.2011р. У відповідності до п. 1 якої «викласти п. 1.4 Кредитного договору …в наступній редакції: 1.4. Вид кредиту поновлювана кредитна лінія». Відповідна зміна є зміною істотних умов Договору. Таким чином, позивач вважає, що у звязку із істотною зміною кредитного договору, що збільшує відповідальність боржника та поручителя слід визнати поруку позивача припиненою із часу укладання додаткової угоди № 3 від 15.11.2013р. Також, позивач зазначив, що ПАТ «ВБР» порушило строк предявлення вимоги до поручителя, оскільки не звернулось з вимогою до позивача протягом 6-ти місяців із часу прострочення виконання кредитного договору. Представник позивача ТОВ «Маркетсістемс»\~у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в електронному вигляді про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.108-110). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву в електронному вигляді, в якій просив суд розглянути справу без його участі, повністю поклався на рішення суду (а.с.100,101). Представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на підстави зазначені у письмових запереченнях, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача ПАТ «ВБР», вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, в також у разі зміни без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2011р. між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" (далі - відповідач № 2) та [PERSON] (далі Відповідач №1) укладено кредитний договір № МKLNFЗ.10117.001 (а.с. 6-12). 23.04.2012р. між відповідачем № 1 та відповідачем № 2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № МKLNFЗ.10117.001 від 01.09.2011р., 16.07.2012р. укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № МKLNFЗ.10117.001 від 01.09.2011р. та 15.11.2013р. укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № МKLNFЗ.10117.001 від 01.09.2011р. (далі - Кредитний договір) (а.с.13-16). Відповідно до п.п. 1.1,1.1.1,1.1.3 Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Відповідачу №1 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 391 000,00 грн. на споживчі потреби строком до 31.08.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % річних, а відповідач №1 зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. Кредитного договору. 23.04.2012р. кредит було збільшено до 1 877 000,00 грн., а 16.07.2012р. суму кредиту було збільшено до 3 777 000,00 грн. зі строком користування кредитом до 31.08.2016р. 15.11.2013р. вид кредиту було змінено на поновлювальну кредитну лінію. В забезпечення виконання зобов' язань за Кредитним договором № МKLNFЗ.10117.001 від 01.09.2011р. між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] та ТОВ "Маркетсістемс" 16.07.2012р. укладено Договір поруки № РХ029031.45118.001 (далі - Договір поруки), згідно п. 1 якого, позивач поручився перед ПАТ "ВБР" за виконання Відповідачем №1 зобов'язань за Кредитним договором та додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання) (а.с.17). Відповідно до п. 5 Договору поруки поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Відповідач №1, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 4. Договору поруки, у випадку невиконання Відповідачем №1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники. Оскільки пунктом 1 Договору поруки передбачена відповідальність позивача за Кредитним договором та додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання ), твердження позивача про збільшення відповідальності позивача як поручителя не відповідають укладеним між сторонами умовами договору поруки. До того ж, сума та графік погашення кредиту Додатковою угодою № 3 від 15.11.2013 року до Кредитного договору не змінювались - зміна виду кредиту відбулася в наслідок зміни плану рахунків бухгалтерського обліку та відповідно укладання додаткової угоди №3 було необхідно для правомірності зображення кредитної операції у бухгалтерському обліку Банку. Позивачем не доведено фактичних змін істотних умов кредитування (відновлювання кредитного ліміту та його погашення, зміни умов нарахування відсотків та графіку їх погашення), тому твердження позивача про порушення Банком законодавства та істотною зміною кредитного договору, в наслідок чого збільшилась відповідальність позивача та він вважає договір поруки припиненим є необгрунтованими. Частиною 4 статті 559 ЦК України, передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», УДППЗ «Укрпошта» з 27.11.2014р. припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі до міста Донецьк, тому ПАТ "ВБР" позбавлено можливості надіслати повідомлення до позивача та відповідача № 1. Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (абз. 3 пункту 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5). Як вбачається із письмових пояснень представника позивача, то йому відоме про порушення Відповідачем №1 умов кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків за його використання, тому не тільки Відповідач №2, але і позивач повинен був вчинити дії щодо погашення простроченої заборгованості. Враховуючи той факт, що строк повернення кредиту встановлений 31 серпня 2016 року, Банк використав право дострокового повернення кредиту, шляхом звернення у квітні 2015 р. до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], ТОВ «Маркетсістемс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, суд не бере до уваги доводи представника позивача надані ним в обгрунтування позовних вимог, оскільки вони правового значення для вирішення зазначеного правового спору не мають, зазначені посилання є необґрунтованими.\~\~ Правилами передбаченими ст. 10 ЦПК України на сторони покладається обов'язок довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ними обставини. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та положення законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed