Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 16.01.2019 року родина [PERSON] перебуває на обліку у Красноградському районному центрі соціальних служб для сім`ї та молоді, оскільки часто залишала немовля (на той час [PERSON] ) з бабусею [PERSON] 23.06.2020 року здійснено відвідування родини у зв`язку з випискою з пологового відділення відповідачки з новонародженою дитиною та складено акт оцінки потреб дитини та сім`ї. Було з`ясовано, що в будинку не створені належні умови для дітей. Відсутні меблі, продукти харчування, одяг, засоби гігієни. Будинок в занедбаному стані, світло відсутнє. Малолітні діти були поставлені на облік, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. Мати дітей [PERSON] була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Також родині надавалась допомога одягом, продуктами харчування, постільною білизною, іграшками. 16.10.2020 року при відвідуванні родини встановлено, що в будинку брудно, холодно, діти потребували медичної допомоги , внаслідок чого поміщені до Красноградської ЦРЛ. 14.05.2021 при повторному відвідуванні родини встановлено, що [PERSON] не приділяє належної уваги забезпеченню та вихованню дітей. В будинку брудно, діти голодні, продукти харчування відсутні. [PERSON] офіційно попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. На засіданні виконавчого комітету Красноградської міської ради 14.05.2021 року прийнято рішення № 166 "Про негайне відібрання дітей", в якому йдеться про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей. Згідно характеристики Іванівського старостинського округу від 17.05.2021 року № 279 [PERSON] проживає в [ADDRESS] близько 3-х років без реєстрації. Батько дітей [PERSON] та території старостинського округу не зареєстрований, та ніколи не проживав, участі у вихованні дітей приймав. Родину [PERSON] неодноразово відвідували працівники Іванівського старостинського округу та служби у справах дітей. Будинок перебуває у аварійному стані, в ньому брудно, речі розкидані, продукти харчування, білизна відсутні, діти голодні та занедбані. При розгляді органом опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 19.05.2021 року питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що батьки не приділяють належної уваги вихованню дітей, не займаються їх здоров`ям, не створюють належних умов для проживання та розвитку природних здібностей дітей. В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до поданої заяви просили розглядати справу без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі в судове засідання не прибули, повідомлені про розгляд справи своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник третьої особи в письмовому клопотані не заперечувала проти задоволення позову та позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей, а також стягнення аліментів. Так як відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання був повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Наказом Красноградської РДА № 36-СЖО від 26.06.2020 року "Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" малолітня дитина [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі Висновку оцінки потреб сім`ї від 25.06.2020 року та акту обстеження умов прживання від 26.06.2020 року. Наказом Красноградської РДА № 35-СЖО від 26.06.2020 року "Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" малолітня дитина [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі Висновку оцінки потреб сім`ї від 25.06.2020 року та акту обстеження умов прживання від 26.06.2020 року. 23.09.2020 року комісією в складі начальника служби у справах дітей Красноградської РДА Рубля Н.В., спеціаліста служби у справах дітей Вовк М.І. , голови Іванівської сільської ради Шульгіною Л.М., проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] та встановлено, що будинок потребує ремонту, по кімнатах розкидано брудні речі, санітарно-гігієнічний стан незадовільний. 16.10.2020 року було повторно проведено обстеження родини відповідача комісією та встановлено, шо в будинку повна антисанітарія, білизна брудна, безлад. Для дітей відсутній одяг по сезону, продукти харчування, одна з кімнат будинку в аварійному стані. 28.12.2020 року [PERSON] офіційно попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 14.05.2021 року проведено повторне обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання дітей не змінилися, будинок в аварійному стані, в помешканні повна антисанітарія, брудно, продукти харчування відсутні. Рішенням виконавчого комітету Красноградської міської ради 14.05.2021 року № 166 "Про негайне відібрання дітей", вирішено негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , від 19 травня 2021 року № 03-26/2270 орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] доцільним . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства2). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей(п.15). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно із статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності доводять, що в порушення вимог ст. 150 СК України, [PERSON] та [PERSON] не належно виконують обов`язок, щодо належного виховання своїх дітей, а саме не піклуються належним чином про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування; безпечних санітарно-гігієнічних та побутових умов, які б не завдавали шкоди фізичному та розумовому розвитку дітей. Суд вважає, що в даному випадку буде найкраще для дітей задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав відповідачів, які є явно неблагополучними та ухиляються від виконання батьківських обов`язків, таким чином, позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх дітей відповідатиме інтересам малолітніх. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А отже позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку(доходу), з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати удових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України. На підставі статті 165, 166, 18-182 СК України, Законом України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved