Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

20.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття сина, а також додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням та санаторно-курортним оздоровленням дитини у розмірі 8 % від усіх видів заробітку. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.06.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Останнім часом у них склалися напружені сімейні відносини, оскільки відповідач не приділяє увагу сину та відмовляється допомагати матеріально. Дитина ходить до дитячого садка в спеціалізовану групу для хворих дітей, дуже сильно хворіє ( затримка психоречового розвитку, двостороннє порушення слуху, занижений імунітет, тощо ) та потребує постійного лікування та підтримки препаратами. Вона на даний час не працює, оскільки через хвороби сина змушена часто знаходитися з ним на лікарняному. Відповідач, як батько дитини, періодично відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття та додаткові витрати, пов'язані з лікуванням та санаторно-курортним оздоровленням дитини у розмірі 8 % з усіх видів заробітку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. [PERSON] суду пояснив, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згоден, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Проте, стягнення додаткових витрат на дитину вважає безпідставним, оскільки його син є нормальною дитиною, будь-яких відхилень у розвитку не має, регулярно відвідує дитсадок та не потребує додаткових витрат. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). [PERSON] у добровільному порядку не приймає регулярної участі у матеріальному утримані малолітнього сина [PERSON], хоча має таку можливість, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо матеріального утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітнього сина, надає позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обов'язок по утриманню неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, стан здоров'я та здатність працювати і вважає, що позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З приводу позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд їх вважає такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. Виходячи зі змісту названої статті додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Якщо причина, що зумовила додаткові витрати є триваючою (тяжка хвороба, каліцтво тощо) витрати фінансуються наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого терміну До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Таким чином, розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надала суду доказів, які б підтверджували понесені нею витрати на лікування сина, або розрахунок та обґрунтування таких витрат у майбутньому. З наданої суду довідки ДЗ "СМСЧ № 2" МОЗ України від 11.06.2014 року за вих.. № 1687/01-03 дані обставини встановити також не можливо. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: partial