Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

позивачка просить суд визнати виконавчий напис №14266, вчинений Баршацьким Ігорем Вікторовичем , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, таким, що не підлягає виконанню на підставі ст.87, ст.88 Закону України "Про нотаріат". В обгрунтуваненя позовних вимог посилається на те, що вона уклала з ТОВ "Мілоан", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №32-МЛ від 13.06.2019 є ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", кредитний договір №8096525 від 01.03.2019 на суму 5000,00 грн. Кредит надавався на 30 днів з 01.03.2019, термін повернення - 31.03.2019. Через півтора року їй стало відомо, що виникла заборгованість за цим договором. У грудні 2020 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, не повідомивши її про заборгованість. На вимогу відповідача 22.12.2020 Баршацький Ігор Вікторович -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, вчинив виконавчий напис №14266 (далі - виконавчий напис) щодо позивачки на підставі ст.87 ЗУ "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. 02.03.2021 Сиротинською М.А. - державним виконавцем Дубенського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження №64678375 (далі - виконавче провадження) з виконання виконавчого напису №14266, виданого 22.12.2020 про стягнення 11 580,00 грн. Позивачка дізналася про відкриття виконавчого провадження та звернулася до виконавчої служби з проханням надати їй документи виконавчого провадження. Ознайомившись з цими матеріалами, вважає, що виконавчий напис №14266 22 грудня 2020 року вчинений із порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та підлягає скасуванню, оскільки його видано: 1) на підставі норми, яка втратила свою чинність ще за два роки до видання цього напису; 2) з порушенням ст.88 ЗУ "Про нотаріат", а саме: порушення вимог позовної давності до частини суми стягнення - пеня та штрафні санкції; 3) нотаріус не виконав всіх можливих дій для перевірки безспірності заборгованості, зокрема, не переконалася про інформування кредитором боржника про звернення щодо стягнення через виконавчий напис. Позивачка звернулась до суду із заявою, в якій просить справу розглядати за її відсутності і позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, хоч усі були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 34-39). Від відповідача не надійшло жодних заяв по суті, а 15-денний строк для надання відзиву з моменту отримання позовної заяви з додатками, встановлений судом, минув 02.07.2021. Про причини неявки відповідач та треті особи суд не повідомили, а отже суд розглядає справу за їх відсутності згідно п.1 ч.3 та ч.1 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ "Мілоан", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №32-МЛ від 13.06.2019 є ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", кредитний договір №8096525 від 01.03.2019 на суму 5000,00 грн. (а.с.12-14). Кредит надавався на 30 днів з 01.03.2019, термін повернення - 31.03.2019. 22.12.2020 Баршацький Ігор Вікторович - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, вчинив виконавчий напис №14266 щодо позивачки на підставі ст.87 ЗУ "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за яким стягнення заборгованості проводиться за період з 13.06.2019 по 23.11.2020, загальна сума заборгованості становить 11580 грн., що включає 5000 грн. за сумою кредиту, 540 грн. заборгованості за комісією, 2500 грн. заборгованості за штрафами і пенею за період з 01.04.2019 до 13.06.2019, а також 930 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 15). 02.03.2021 державним виконавцем Дубенського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження №64678375 з виконання виконавчого напису №14266, виданого 22.12.2020 про стягнення 11 580,00 грн. (а.с.18). Наказом МЮУ від 16.04.2021 №1396/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 №5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю Баршацького І.В. анульовано через неодноразові порушення нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що оскаржується останнім (а.с.43). Вирішуючи спір, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 в справі №754/9711/14-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" застосовується загальна позовна давність, але якщо для вимоги за законом встановлюється інша позовна давність, то і виконавчий напис повинен бути вчинений у межах цієї позовної давності. Згідно виконавчого провадження №14266, строкова заборгованість за штрафами і пенями складає2500 грн. і входить у загальну пред`явлену заборгованість. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Договір між позивачкою та ТОВ "Мілоан" був укладений 01.03.2019, штраф і пеня нараховувалися з 01.04.2019 до 13.06.2019, отже стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями, та починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, строк позовної давності до стягнення штрафів і пені за порушене зобов`язання починається з дня виникнення порушення, тобто 01.04.2019 та закінчується 31.03.2020. Відтак, відповідач не перевірив застосування строків до всіх частин суми заборгованості та всупереч законодавству включив пеню та штрафи до суми стягнення. Виконавчий напис №14266 був виданий нотаріусом 22.12.2020, що порушує позовну давність в 12 місяців щодо стягнення заборгованості за штрафами та неустойкою. Таким чином, виконавчий напис не підлягає виконанню оскільки вказана сума є помилковою та порушує строк позовної давності. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань і ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Позивачка не отримувала жодних письмових повідомлень від відповідача та не могла бути ознайомлена з сумою заборгованості, відтак була позбавлена права на оскарження. Дізналася про факт звернення відповідача до нотаріуса вже після відкриття виконавчого провадження. А оскільки вона не була повідомлена про вчинення кредитором таких дій і не мала можливість подати свої заперечення щодо суми заборгованості, таку суму не можна вважати безспірною. Також нотаріус Баршацький І.В. не виконав всіх можливих дій для перевірки безспірності заборгованості, зокрема не переконався про інформування кредитором боржника про звернення щодо стягнення через виконавчий напис. А отже і на цій підставі позов підлягає до задоволення. Крім того, зтексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між позивачем та ТОВ "Мілоан", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №32-МЛ від 13.06.2019 є ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", кредитний договір №8096525 від 01.03.2019 не був посвідчений нотаріально. Інших документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, суду не подано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок щодо необхідності задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 грн.

Outcome: approved