Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

12.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який 13.09.2006 року сторони зареєстрували у Журавнівській селищній раді Жидачівського району Львівської області за актовим записом №15. Від подружнього життя у них 03.04.2007 року народився син [PERSON], а також у неї є син [PERSON],10.05.2001 року, якого відповідач усиновив. Діти проживають із нею та знаходиться на її утриманні. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб, оскільки у них різні погляди на життя. Відповідач не дбав про добробут сім"ї, на зауваження змінити поведінку не реагував, а тому після чергової сварки, два роки назад вони припинили стосунки та стали проживати окремо. За цей час жоден із них не вживав заходів для збереження сім"ї. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON], після закінчення строку на примирення, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву. Просив розгляд спрви проводити за його відсутності. Із свідоцтва про шлюб серія І-СГ №046423, яке видано 13.09.2006 року Журавнівською селищною радою Жидачівського району Львівської області, вбачається, що цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "Гіжецька"(а.с.3). Згідно із копією свідоцтва про народження серія 1-СГ №124257, яке видано повторно 04.10.2007 року відділом РАЦС Жидачівського РУЮ Львівської області, [PERSON] народився 10.05.2001 року та його батьками є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON].(а.с.6). Згідно із копією свідоцтва про народження серія 1-СГ №087901, яке видано тією ж селищною радою, [PERSON] народився 03.04.2007 року та його батьками також є сторони у справі (а.с.7). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із 2013 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що, з огляду на вказані обставини, застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у заяві про визнання позову вказала, що бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище, тому вона вправі відновити дошлюбне прізвище "Кулик". Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Діти сторін, які є малолітніми проживають разом із позивачкою у смт. Журавно, вул.Шухевича,14 Жидачівського району Львівської області. Оскільки відповідач [PERSON] позовні вимоги не заперечив, у тому числі щодо місця проживання спільних дітей із позивачкою у справі, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх дітей сторін: сина [PERSON],[INFO] та сина [PERSON],[INFO] слід визначити разом із матір"ю - позивачкою у справі.

Outcome: approved