Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Яготинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, [PERSON] про визнання батьківства, в котрому зазначено, що із січня 2015 року він проживає разом із [PERSON], ведуть спільне господарство, підтримують близькі стосунки, як чоловік та дружина. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. З 18.11.2003 року по 11.02.2015 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а тому запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України та батьком дитини записано відповідача. Просив визнати його батьком [PERSON], [INFO], виключити з актового запису про народження [PERSON] відомостей про батька- [PERSON]. та внести зміни до актового запису про народження дитини про народження [PERSON], зазначивши відомості про батька- [PERSON], змінити прізвище дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]", по батькові дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]". В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, та позивач пояснив, що з 2015 року він проживав однією сім"єю із [PERSON], як чоловік та жінка, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. [INFO] у них народилася дочка [PERSON], проте [PERSON] по 11 лютого 2015 року знаходилась у іншому шлюбі, а тому народження їх спільної дитини було зареєстровано на підставі ч.2 ст. 122 СК України. 4 березня 2016 року вони зареєстрували шлюб з [PERSON] Відповідач позов визнав та пояснив, що з 2014 року він не проживав разом із [PERSON] З 2015 року він перебував поза межами України. Представник третьої особи Яготинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності. проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечувала, оскільки батьком дитини в дійсності є позивач, з котрим вона з 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч.4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути бути пред"явлений матір"ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред"явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. В силу ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану УКраїни, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року N 3 містить роз"яснення, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що із січня 2015 року позивач проживає разом із [PERSON] однією сім"єю, як чоловік та жінка, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет. [INFO] у них народилася донька [PERSON], (свідоцтво про народження, а.с. 10). Шлюб між позивачем та [PERSON] було зареєстровано 4 березня 2016 року, (свідоцтво про шлюб, а.с.11). З 18.11.2003 року по 11.02.2015 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], проте, з 2015 року останні не підтримували шлюбних стосунків, батьком дитини є [PERSON]. Разом з тим, запис про батька дитини в актовому запису про народження вчинено відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення позову. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, шо позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved