Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

04.03.2021 Чутівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення по справі № 550/1440/20 (провадження № 2/550/22/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, яким у задоволенні позову було відмовлено. 10.03.2021 до Чутівського районного суду Полтавської області надійшло клопотання-заява [PERSON] про залучення доказів про розмір судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу та відшкодування таких витрат від 06.03.2021 (далі - заява від 06.03.2021), в якому просила прийняття додаткового рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь 17 501 грн. 30 коп. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В заяві зазначено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 09.09.2020, укладеного між [PERSON] та адвокатом Коваленко Р.Й., останнім була надана [PERSON] професійна правнича допомога, що підтверджується підписаним сторонами цього договору Актом приймання-передачі виконаної/наданої правової (правничої) допомоги від 04.03.2021, в якому відображений опис наданих адвокатом робіт (наданих послуг) на загальну суму 17 500 грн. 70 коп. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 17 501 грн. 30 коп. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу адвоката. [PERSON] , [PERSON] та їх представники - адвокати Коваленко Р.Й. та Урбанська О.В., про дату час та місце розгляду справи були належним часом повідомлені, але в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили і клопотань про перенесенні розгляду справи не надали. [PERSON] 07.03.2021 на адресу [PERSON] була направлена заява від 06.03.2021. Відповідь або заперечення на дану заяву до суду не надходили. Суд, дослідивши заяву [PERSON] від 06.03.2021 та матеріали цивільної справи № 550/1440/20 (провадження № 2/550/22/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява від 06.03.2021, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у справі необхідно постановити додаткове рішення стосовно вирішення питання про судові витрати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ст.ст. 133 ч. 1, 3 п. 1, 137 ч. 1-3 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У ч. 1 ст. 26Закону № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 04.03.2021 Чутівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення по справі № 550/1440/20 (провадження № 2/550/22/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, яким у задоволенні позову було відмовлено. Під час судового розгляду зазначеної справи, до закінчення судових дебатів, представник відповідача адвокат Коваленко Р.Й. повідомив, що стороною відповідача будуть подані докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В рішення суду від 04.03.2021 не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку із заявою представника відповідача про те, що докази, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат, будуть подані після ухвалення рішення по суті позовних вимог. [PERSON] , на виконання приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, 07.03.2021, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення, поштою направила на адресу суду заяву від 06.03.2021, яка була отримана судом 10.03.2021, про стягнення з [PERSON] на її користь понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 501 грн. 30 коп., яка складається з 8 712 грн. витрат за основним гонораром та додаткових (премії за прийняття на користь Клієнта позитивного рішення у справі майнового характеру) у розмірі 8 194 грн. 60 коп., а також 594 грн. 70 коп. за проїзд представника в судові засідання. У підтвердження понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу вона надала суду договір про надання правової допомоги від 09.09.2020, Акт приймання-передачі виконаної/наданої правової (правничої) допомоги від 04.03.2021 на суму 17 500 грн. 70 коп. та документи стосовно сплати нею грошових коштів адвокату за надання правничої допомоги на загальну суму 17 444 грн. 70 коп. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідно стороною або третьою особою. Суд зазначає, що адвокатом Коваленко Р.Й. надана правова допомога [PERSON] , яка визначена у Акті приймання-передачі виконаної/наданої правової (правничої) допомоги від 04.03.2021, яка була необхідна для підготовки та участі в розгляді справи, за виключенням здійснення 12.10.2020 підготовки повторних заяв на адресу ТОВ "Полтава-Сад" про надання відомостей щодо підтверджень про отримання орендної плати та задукоментованих відомостей про умови договорів з метою встановлення інших правовідносин, які мали місце між відповідними особами та стосуються спадкуванню після померлої [PERSON] у розмірі 810 грн., а тому розмір зазначених витрат складає 7 902 грн. Відносно додаткового гонорару (премії) у розмірі 8 194 грн. 60 коп. суд зазначає, що дана сума підлягає стягненню з [PERSON] на підставі абз. 2 п. 4.3 Договору про надання правової допомоги від 09.09.2020. Стосовно витрат у розмірі 594 грн. 70 коп., понесених у зв`язку з поїздками представника [PERSON] адвоката Коваль Т.Й. до Чутівського районного суду Полтавської області для участі в судових засіданнях, суд зазначає, що у вищезазначеному Акті від 04.03.2021 вказано, що середня норма витрат газу на 100 км. складає 9, 5 л, в той час, як наданому нею посібнику з експлуатації автомобіля зазначено, що середня витрата газу на 100 км. складає 9, 2 л, а тому розмір зазначених витрат складає 426 грн. 63 коп. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені нею витрати по наданню їй професійної правничої допомоги у розмірі 16 523 грн. 23 коп., які складаються з 7 902 грн. витрат за основним гонораром, 8 194 грн. 60 коп. додаткового гонорару (премії за прийняття на користь клієнта - [PERSON] , позитивного рішення у справі майнового характеру) та 426 грн. 63 коп. на проїзд представника в судові засідання. Виходячи з дійсності понесених [PERSON] судових витрат, необхідності та розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд констатує, що загальна сума витрат, понесених [PERSON] на адвокатські послуги, не виходить за розумні межі визначення гонорару. Аналогічна позиція викладена у рішенні Великої Палати Верховного Суду від12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] від 06.03.2021 підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial