Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Приватного підприємства Агрофірма "Гізівщина", мотивуючи його тим, що є власником земельної ділянки площею 2,6405 га. за кадастровим номером 1823182900:02:001:0040, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гізівщинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області. 01.07.2007 року він уклав договір оренди землі із відповідачем строком на 5 (п`ять) років. 25.11.2009 року між ним та ПП «Агрофірма» Гізівщина» було укладено додаткову угоду до базового договору оренди землі, відповідно до якої строк дії оренди було продовжено на 5 (п`ять) років, зі строком дії до 15.07.2016 року. 01.07.2015 року на підставі додаткової угоди до договору оренди землі, строк дії договору продовжено до 15.07.2026 року. Відповідач, в період дії договору оренди, починаючи з 2018 року по даний час, тобто на протязі більше 3-х років, орендної плати не виплачує з мотивів помсти за те, що він у свій час оскаржував до суду дійсність додаткової угоди до договору оренди від 01.07.2007 року. З 2018 року по даний час, відповідач продовжував користуватися вказаною земельною ділянкою, збирав з неї урожаї, багатів. Окрім цього, відповідачем грубо порушувалися і інші умови договору, зокрема п.13 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз у 3 роки. Проте, розмір орендної плати не переглядався орендарем з 2015 року, тобто протягом 5 років. Приймаючи до уваги ту обставину, що орендар не виконує взятті на себе договірні зобов`язання, позивач прийняв рішення звернутися до суду з позовом про розірвання договору оренди. Порушення умов договору оренди полягає в наступному: з 2018 року по даний час йому не виплачується орендна плата; з 2015 року розмір орендної плати не переглядався; додаткові угоди про внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати не укладалися. Враховуючи злісне ухилення відповідача від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, станом на момент подання даного позову, заборгованість по виплаті орендної плати за період 2018-2020 років складає 35 046,51 грн. Враховуючи наведене вище, позивач просить зазначений вище договір оренди розірвати у зв`язку з невиконанням орендарем договірних зобов`язань, так як невиплата орендної плати, це фактично є позбавленням його засобів до існування на які він розраховував і які мав отримати, але не отримав. Ухвалою судді від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак останній надав заяву у якій вказав, що заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному об`ємі та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ПП «Агрофірма «Гізівщина» у судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових викликів за вказаною в позовній заяві адресою та розміщення оголошення про виклик до суду не веб-сайті суду, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, з урахуванням викладеного та вимог ст.131, ч.1 ст.223 ЦПК України, та практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19) де зазначається, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 1823182900:02:001:0040 площею 2,6405 га, що розташована на території Гізівщинської сільської ради (тепер Гізівщинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області), що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №027556, виданого 19 листопада 2004 року Любарською районною державною адміністрацією (а.с.10). 01 липня 2007 року між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Гізівщина» було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6405 га, розташовану на території Гізівщинської сільської ради Любарського району Житомирської області (а.с.14 - 17). Вподальшому вказаний договір оренди продовжено шляхом укладення додаткових угод від 25.11.2009 року та 01.07.2015 року (а.с.18, 19). Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно умов договору оренди землі від 01 липня 2007 року, укладеного між сторонами, а саме: пунктів 9, 10, 11 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 484,8 грн. При цьому згідно п.5 даного договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 32320 грн. Орендна плата вноситься до 20 грудня календарного року. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строк внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Частиною 1 ст.96 Земельного кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати. На підставі ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, обов`язком орендаря є своєчасна сплата орендної плати. Відповідно до ст.36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договору оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами Договору. Відповідно до п.п. «г», «д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України, підставами для припинення права користування земельною ділянкою є зокрема несплата орендної плати. Пунктом 38 Договору передбачено, що договір оренди може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов`язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Судом встановлено, що відповідачем всупереч п.10 умов договору оренди землі від 01.07.2007 року орендна плата за спірним договором за 2018 та 2020 роки не сплачувалась. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме: систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2018 - 2020 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. За таких умов суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення даного позову. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач надав суду підтвердження, щодо понесених ним судових витрат, які складаються із сплати судового збору в розмірі 908 грн. та витрат за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн., які підлягають задоволеннюу відповідності до ст.141 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved