Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ "ПІВДЕНБУД", [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу частки у статуному фонді ТОВ «Південбуд» № 1/14-09 від 14.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. [PERSON] знаходилась із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у період з 18 листопада 1998 року. У період шлюбу, у 2005 році, [PERSON] став одним з учасників товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Південбуд». Статутний капітал ТОВ складав 200000,00 грн. Проведений перерозподіл часток: вклад [PERSON] склав 140000,00 грн., що становило 70%, а другого учасника - [PERSON] - 60000,00 грн., що відповідало 30%. З 2008 року подружжя припинили шлюбні стосунки: проживали окремо, не вели спільне господарство, не піклувались один про одного, подружні обов'язки не виконували. Позивач проживала у квартирі [ADDRESS], яка належала їй на праві власності. [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS], де вони обидва були прописані. Офіційно шлюб був розірваний 28 серпня 2013 року. Користуючись правом подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, на підставі ст. ст. 69-72 СК України, вони із [PERSON] 30 липня 2013 року уклали договір про поділ спільного майна подружжя. За їх із [PERSON] домовленістю, частка у статутному капіталі ТОВ у розмірі 70% була розділена між ними порівну - по 35%. У відповідності до ст. ст. 116, 117, 144, 145 ЦК України, ст. 88 ГК України, ст. ст. 41, 52, 53, 59 Закону України «Про господарські товариства», ст. 29 ЗаконуУкраїни «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» були здійснена процедура її вступу до ТОВ. Тобто, на сьогодні, вона є одним з учасників ТОВ. Як [PERSON] стало нещодавно відомо, 14 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ №1/14-09. За умовами Договору, [PERSON] продав свою частку у статутному капіталі ТОВ у розмірі 70% [PERSON] Про існування Договору вона нічого не знала. Своєї згоди, як дружина продавця, на відчуження частки у статутному капіталі товариства, не давала. Існування договору порушує її права, у зв'язку з чим, змушена звертатись до суду за захистом порушених прав, визнаючи договір недійсним. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа ТОВ "ПІВДЕНБУД" про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «Південбуд» № 1/14-09 від 14.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що протоколом зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» №1 від 15 жовтня 2005 року було прийнято рішення про вступ [PERSON] до ТОВ зі вкладом в сумі 140000,00 грн., що становить частку у розмірі 70%. Відповідні зміни до установчих документів ТОВ були проведені шляхом викладення статуту у новій редакції. Державна реєстрація змін до установчих документів здійснена 14 грудня 2005 року державним реєстратором виконкому Одеської міської ради Одеської області Гутником І.І., номер запису 15561050001012731. На виконання вимог законодавства, та п. 4.4. Статуту у редакції від 14 грудня 2005 року, згідно до якого статутний фонд ТОВ складав 200000,00 грн., а частка [PERSON] складала 140000,00 грн., [PERSON] у повному обсязі був здійснений внесок до статутного фонду ТОВ. Тобто, з 14 грудня 2005 року він є співвласником статутного фонду ТОВ, маючи право на корпоративні права товариства. Він ніколи не вчиняв дії щодо відчуження його частки у статутному капіталі ТОВ. При цьому, йому стало відомо, що існує договір купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ №1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] За Договором відбувся перехід права власності на 70% часток у статутному капіталі ТОВ. [PERSON] посилається на те, що ніколи не підписував вищезазначений договір. Навіть, якщо припустити, що на другому аркуші договору стоїть його підпис, документ із таким змістом ним не укладався. Договір навмисно сфабрикованій. Наявність Договору змусила його подати заяву до правоохоронних органів. За матеріалами досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013170110000833 від 29 квітня 2013 року, за фактом шахрайського заволодіння майном ТОВ «Південбуд», ч. 4 ст. 190 КК України порушено кримінальне провадження. Більш того, його не було у місті Одесі у той день, яким датований Договір. [PERSON], на допиті у кримінальному провадженні стверджував, що підписання Договору відбувалось 14 травня 2009 року, саме у [ADDRESS], але це не відповідає дійсності - 14 травня 2009 року [PERSON] знаходився в Кіровограді, де займався переоформленням державного акту на право приватної власності на землю. Договір є неукладеним. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 638 ЦК України, між сторонами договору не було досягнута згода з усіх істотних умов, і зв'язку з чим він є неукладеним. Відчуження корпоративних прав, крім укладення договору, відбувається при дотриманні певної процедури, яка не відбувалась. Договір є невиконаним жодною зі сторін. [PERSON] ніколи не сплачував йому зазначену в Договорі вартість частки. Це знайшло своє відображення в протоколі допиту [PERSON] в якості свідка у кримінальному провадженні. Наявність спірного договору може в будь-який момент спричинити незаконну зміну учасників ТОВ, через що є необхідність встановити нікчемність договору. Представник ТОВ "ПІВДЕНБУД" надав до суду заперечення, в яких просив у позові [PERSON] відмовити, позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі, та розглядати справу за його відсутністю, зазначивши, що ТОВ не визнає позовну заяву [PERSON] у повному обсязі, оскільки вважає, що спірний договір купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ №1/14-09 від 14 травня 2009 року, підписаний між [PERSON] та [PERSON] не був укладений. Позов [PERSON] ТОВ визнає у повному обсязі, оскільки дійсно, як зазначалось у позові [PERSON], відчуження корпоративних прав учасників товариства з обмеженою відповідністю, в тому числі, ТОВ, має відбуватись за дотриманням певної процедури, яка не була дотримана. Тому, Договір не міг бути укладений, та не є таким. Як Закон України «Про господарські товариства», так і Статут в редакції 14 грудня 2005 року, що діяв на момент відчуження корпоративних прав, передбачають, що відчуження частки учасником можливо лише за наявності рішення вищого органу ТОВ. Однак, засідання зборів учасників з цього приводу не проводилось. Відповідно, рішень загальними зборами учасників щодо відчуження частки ТОВ ніколи не приймалось. Як визначено законодавством та установчими документами ТОВ, відчуження частки учасником можливо лише після сплати ним своєї частки. [PERSON] не звертався до ТОВ з проханням видати йому свідоцтво про сплату його частки або видати відповідну довідку з цього приводу. До того ж, на момент підписання Договору [PERSON] не вправі був відчужувати свою частку. Частиною 3 ст. 53 та 55 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. На момент підписання Договору інший учасник ТОВ, що мав переважне право на купівлю частки - [PERSON], помер. Порушення вимог закону та положень Статуту в редакції від 14 грудня 2005 року, та як наслідок, ігнорування прав іншого учасника ТОВ ([PERSON]) полягає у тому, що, і закон, і Статут в редакції 14 грудня 2005 року, містили право вступу спадкоємця померлого учасника до ТОВ. Тільки у разі відмови спадкоємця від участі у ТОВ, [PERSON] мав би право продати свою часту третій особі. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO], тому закінчення строку для прийняття спадщини - 01 липня 2009 року. До закінчення вказаного строку, не можна визначити коло спадкоємців, що прийняли чи відмовились від спадку. Тому, до 01 липня 2009 року вирішення питань, пов'язаних із розпорядженням частки померлого учасника, є передчасним. Тобто, якщо навіть припустити, що підписання Договору відбулось, він був укладений до закінчення строку для прийняття спадщини після [PERSON], в зв'язку з чим були відсутні правові підстави для відчуження частки у статутному капіталі ТОВ. Представник [PERSON] надав до суду заперечення на позов, просив відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що 14 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 1/14-09, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] частку у статутному фонді ТОВ «Південбуд» у розмірі 70% за 140000,00 гривень. На момент укладання вищевказаного Договору [PERSON] дійсно належала частка у розмірі 70% статутного капіталу ТОВ «Південбуд». Враховуючи положення п. 4.21 Статуту ТОВ «Південбуд» у редакції чинній на момент укладання договору купівлі-продажу № 1/14-09, та враховуючи те, що [INFO] помер інший засновник ТОВ «Південбуд» - [PERSON], [PERSON] мав право продати належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Південбуд» будь-якій особі. Відповідно до п. 3.3. вищевказаного Договору ТОВ «Південбуд» зобов'язався нотаріально посвідчити факт добровільного виходу зі складу учасників ТОВ «Південбуд», що у свою чергу також підтверджувало відсутність с його боку будь-яких претензій до [PERSON] та ТОВ «Південбуд». 15 травня 2009 року [PERSON], враховуючи вимоги п. 3.3. Договору, нотаріально посвідчив факт добровільного виходу зі складу учасників ТОВ «Південбуд» та відсутності будь-яких претензій до ТОВ «Південбуд» та до його учасників. Згідно п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року « 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 ЦК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. У разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Таким чином, враховуючи вищевикладене, учасник господарського товариства, до якого відноситься й товариство з обмеженою відповідальністю, має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ "ПІВДЕНБУД", [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу недійсним залишено без розгляду та продовжено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ТОВ "ПІВДЕНБУД" про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову із наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Відповідно до протоколу зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» № 1 від 15 жовтня 2005 року, вбачається, що було прийнято рішення про вступ [PERSON] до ТОВ «Південбуд» зі вкладом в сумі 140000,00 грн., що становить частку у розмірі 70%. Відповідні зміни до установчих документів ТОВ «Південбуд» були проведені шляхом викладення статуту у новій редакції. Державна реєстрація змін до установчих документів здійснена 14 грудня 2005 року державним реєстратором виконкому Одеської міської ради Одеської області Гутником І.І., номер запису 15561050001012731. На виконання вимог законодавства, та п. 4.4. Статуту у редакції від 14 грудня 2005 року, згідно до якого статутний фонд ТОВ «Південбуд» складав 200000,00 грн., а частка [PERSON] складала 140000,00 грн., [PERSON] у повному обсязі був здійснений внесок до статутного фонду ТОВ «Південбуд». Здійснення платежів на загальну суму 140000,0 гривень, підтверджується квитанціями №3П-54422 від 09 лютого 2006 року на 60000,0 гривень, №3П-55146 від 16 лютого 2006 року на 40000,0 гривень, №3П-57436 від 10 березня 2006 року на 40000,0 гривень. З 14 грудня 2005 року [PERSON] є співвласником статутного фонду ТОВ, маючи право на корпоративні права товариства, що підтверджується Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ №388315 від 04 квітня 2009 року та Статутом ТОВ «Південбуд», затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «Південбуд» Протокол № 1 від 15 жовтня 2005 року. 14 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 1/14-09, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] частку у статутному фонді ТОВ «Південбуд» у розмірі 70% за 140000,00 гривень. Згідно із висновком №2081/01 від 25 липня 2013 року, вбачається, що підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу договорі купівлі-продажу № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], розміщений в нижній правій частині зворотної сторони документу в графі «Продавець: [PERSON]...» праворуч від запису «[PERSON]Г.», виконаний самим [PERSON]. Відповідно до висновку експерта від 22 січня 2014 року за №2-П, вбачається, що: 1) підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], виконаний з попередньою підготовкою, а саме передавлюванням по штрихах справжнього підпису, що вказує на технічну підробку підпису [PERSON], у зв'язку з чим почеркознавче дослідження підпису від імені [PERSON] не проводилось. 2) Відповісти на питання, чи виконано підпис від імені [PERSON] на договорі купівлі-продажу № 1/14-09, укладеному 14 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], ним особисто чи іншою особою, не виявилось можливим, у зв'язку із часовою незіставністю підписів. 3) Відбиток печатки «Південбуд», який розташований у договорі купівлі-продажу № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], нанесений за допомогою кліше «Південбуд», зразки відбитків 2012 ріку, які були надані для порівняльного дослідження. 4) Договір купівлі-продажу № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], вірогідніше за все фактично був виконаний у 2012 році. 5) Послідовність нанесення реквізитів у договорі купівлі-продажу № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] наступна: першочергово був виконаний підпис від імені [PERSON] + відбиток печатки «Південбуд» + друкований текст. У зв'язку із тим, що підпис від імені [PERSON] не перетинається з іншими реквізитами документу, відповісти на питання в якій послідовності він був нанесений, не виявляється можливим. Судом встановлено, що [PERSON] не вчиняв дії щодо відчуження його частки у статутному капіталі ТОВ «Південбуд», оскільки договір ніколи не підписувався ним, про що свідчить висновок експерта від 22 січня 2014 року за №2-П. За свідченнями [PERSON], які він надав в судовому засіданні 27.01.2015 року, він підписував означений договір на прохання [PERSON] Гумеровача. Будь-яких коштів він [PERSON] не передавав. Свідок [PERSON] вказав, що вдень укладання спірного договору бачив [PERSON] в офісі ТОВ «Південбуд». Відповідності до ч. 1 та 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Між сторонами Договору не було досягнута згода з усіх істотних умов. Судом береться до уваги, що відчуження корпоративних прав, крім укладення договору, відбувається при дотриманні певної процедури. Це випливає зі змісту: ч. 2 п. 2 ст. 115, п. 4 ч. 1 ст. 116, п. 1) ч. 1 ст. 117, абз. 6 ч. 3 ст. 144, п. 2 ч. 4 ст. 145 ЦК України, абз. 1 ч. 3 ст. 88 ГК України, п. «б» ч. 5 ст. 41, ч. 3 та 5 ст. 52, ч. 2-4 ст. 53, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства»; ч. 3 ст. 4, ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», установчих документів ТОВ, а саме ч. 8 п. 3.1., п. 4.7., п. 4.11. Статуту у редакції від 14.12.2005р. , що діяв на момент укладення Договору. Відчуження корпоративних прав учасників відбувається таким чином: 1. встановлюється, чи передбачена статутом можливість відчужувати частку у статутному капіталі особі, яка не є учасником. Якщо не передбачена - запропонувати іншим співвласникам товариства придбати частку, що має підтверджуватись письмово; 2. відчуження частки можливо тільки після її повної сплати, що має бути підтверджено свідоцтвом товариства; 3. Відчуження частки тягне за собою внесення змін до установчих документів товариства, у зв'язку з чим таке питання розглядається вищим органом (загальними зборами учасників); 4. Проведення державної реєстрації змін, що відбулись у складі учасників товариства, що включає в себе наявність зареєстрованого статуту у новій редакції із вже новим учасником (покупцем частки). Тобто, договору купівлі-продажу корпоративних прав притаманні перелічені умови, які є істотними. В матеріалах справи відсутні та не надані стороною відповідача протокол загальних зборів учасників ТОВ, де розглядалось питання про відчуження [PERSON] його частки; в договорі відсутні посилання на те, що частка продавцем була сплачена; відсутнє в якості додатку свідоцтво про сплату [PERSON] його частки та (або) акт оцінки і прийому-передачі до статутного фонду; відсутні зміни до статуту ТОВ, з яких би вбачалось, що новим учасником замість [PERSON] став [PERSON].; державна реєстрація змін до статуту через зміну учасників ТОВ не відбувалась. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Виходячи з наведеної процедури, яка супроводжує укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав, відчуження частки у статутному капіталі є таким, що відбулось при вчиненні певних дій: проведені загальні збори учасників товариства з приводу відчуження частки у статутному капіталі, відбулась державна реєстрація змін до установчих документів, де фігурує новий власник частки. При цьому відчужувач має передати набувачу документи, що підтверджують право власності та виплату частки: свідоцтво товариства про виплату частки, квитанції про внесення частки до статутного капіталу. Таких дій вчинено не було. Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент підписання Договору [PERSON] не вправі був відчужувати свою частку. Частиною 3 ст. 53 та 55 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. На момент підписання Договору інший учасник ТОВ, що мав переважне право на купівлю частки - [PERSON], помер. Порушення вимог закону та положень Статуту в редакції від 14 грудня 2005 року, та як наслідок, ігнорування прав іншого учасника ТОВ ([PERSON]) полягає у тому, що, і закон, і Статут в редакції 14 грудня 2005 року, містили право вступу спадкоємця померлого учасника до ТОВ. Тільки у разі відмови спадкоємця від участі у ТОВ, [PERSON] мав би право продати свою часту третій особі. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO], тому закінчення строку для прийняття спадщини - 01 липня 2009 року. До закінчення вказаного строку, не можна визначити коло спадкоємців, що прийняли чи відмовились від спадку. Тому, до 01 липня 2009 року вирішення питань, пов'язаних із розпорядженням частки померлого учасника, є передчасним. Тобто, якщо навіть припустити, що підписання Договору відбулось, він був укладений до закінчення строку для прийняття спадщини після [PERSON], в зв'язку з чим були відсутні правові підстави для відчуження частки у статутному капіталі ТОВ. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «По судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 при розгляді спорів про недійсність правочинів судам потрібно розмежовувати недійсні та неукладені правочини, тобто такі, в яких відсутні встановлені законодавством необхідні умови для їхнього укладення наприклад, відсутня згода щодо всіх істотних умов, передбачених законодавством; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для укладення правочину потрібно його передати; не затверджено правочин вищим органом господарського товариства, якщо це передбачено в законі чи статуті товариства; не здійснено державну реєстрацію правочину в разі, коли законом ця обставина не значена як момент його вчинення. Встановивши, що правочин є неукладеним, суд на цій підставі залишає позов про визнання правочину недійсним без задоволення. Наслідки недійсності правочину до неукладеного правочину не застосовуються, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК відповідно, підстав для його задоволення немає. Наявність спірного договору може в будь-який момент спричинити незаконну зміну учасників ТОВ. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ч. 4 цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Outcome: approved