Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У січня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк"), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 76 924 грн. 33 коп. Позивач зазначав, що 10 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", назва банку в подальшому була змінена на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та відповідачкою був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав кредит в розмірі 10 208 грн. на строк 36 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 10 квітня 2010 року за умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, або 12% річних на суму залишку заборгованості по кредиту та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту. Посилаючись, що зобов'язання по вказаному договору, всупереч його умов та норм Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відповідачка належним чином не виконувала, в зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість в сумі 76 924 грн. 33 коп., яка складається з 10 208 грн. - заборгованість за кредитом; 23 843 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 879 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 32 854 грн. 31 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 639 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова), позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надійшов лист з проханням розглянути справу у відсутність представника банку, позовні вимоги банк підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка на повторний виклик в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, заяви про розгляд справи за її відсутність в суд не надіслала. У відповідності до ст. 225 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із письмових доказів судом встановлено, що 10 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір приєднання ( ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до вказаного договору, який складається із заяви відповідачки (а.с.41-42), встановлених банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам -2- ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с.43-50), банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 10 298 грн. на придбання товару на строк 36 місяців з кінцевим терміном повернення по 10.04.2010 року включно. За умовами цього договору відповідачка мала щомісячними платежами здійснювати оплату частини кредиту, процентів за його користування у розмірі 12% річних, комісії та інших винагород відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими вона погодилася, підписавши заяву, що разом складають кредитний договір та перераховувати на картковий рахунок № [NUMBER]. Відповідачка не виконувала зобов'язання за кредитним договором, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.39-40). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором та сплачувати проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з розрахунком , здійсненим ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 03 вересня 2013 року кредитна заборгованість відповідачки за кредитним договором в сумі 76 924грн. 33 коп. складається із 10 208 грн. - заборгованість за кредитом; 23 843 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 879 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 32 854 грн. 31 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язаннь за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 639 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує , та за інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд в Рішенні у справі № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону встановлено, що для цілей застосування цього захисту та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати -3- основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Оскільки розмір нарахованої Банком пені (32 854 грн. 31 коп.) є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом , суд вважає необхідним зменшити розмір пені до 10 000 грн . Підлягають також частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу, а саме в розмірі 2 202 грн. 55 коп. (10 208 грн.+23 843 грн. 09 коп. х 5%+ 500 грн.), тому що нарахування неустойки на неустойку відповідно до розрахунку банку суперечить ст. 61 Конституції України, тобто є подвійною відповідальністю. Враховуючи п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту, сторонами збільшена тривалість строку позовної давності до п'яти років, що не суперечить положенням ст. 259 ЦК України. З огляду на вищевикладені обставини , суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 52 133 грн. 32 коп., яка станом на 03 вересня 2013 року складається з 10 208 грн. - заборгованість за кредитом; 23 843 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 879 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 000 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи в сумі 2 202 грн. 55 коп. В іншій частині позову відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки судові витрати, які присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial