Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Описова частина [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що 01 лютого 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 14000 гривень. На підтвердження отримання грошей в позику відповідачем була складена розписка. Згідно тексту розписки, відповідач отримав від нього в якості позики грошові кошти в сумі 14000 гривень, які зобов`язався повернути не пізніше 15 квітня 2019 року.Свої зобов`язання з повернення суми позики відповідач не виконав ні в означений строк, ні пізніше, та ухиляється від їх виконання. Позивач декілька разів звертався до відповідача в телефонному режимі з вимогою повернення позики, але це не дало результату. На теперішній час відповідач не виконав свого зобов`язання та протиправно користується його грошовими коштами. Як вказує позивач, відповідач повинен повернути позику в сумі 14000 гривень, та 3 % річних від простроченої суми, в сумі 59 гривень 84 копійок. В позові позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 14000 гривень суми позики, та 59 гривень 84 копійок відсотків. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористався. Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 01 лютого 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти, в сумі 14000 гривень, які зобов`язався повернути в строк до 15 квітня 2019 року. Укладення між сторонами вищевказаного договору підтверджено розпискою відповідача від 01 лютого 2019 року, копія якої міститься в матеріалах справи. У встановлений у вищевказаній розписці строк відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення суми позики не виконав. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредиторові позику в строк і в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики та 59 гривень 84 копійки трьох відсотків річних за 52 дні прострочення (14000 грн. х 3 % х 52 / 365 / 100). Щодо судових витрат Як вбачається із матеріалів справи позивачем за подачу позову було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог позивача, вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правовою допомогою, суд виходив із наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем суду надано договір про надання правової допомоги від 03 червня 2019 року, акт виконаних робіт від 06 червня 2019 року № 1 за договором про надання правничої допомоги від 03 червня 2019 року, в якому зазначений детальний опис виконаних адвокатом робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06 червня 2019 року про сплату позивачем на користь адвоката 2000 гривень, ордер на надання правової допомоги, серії ЗП № 081614 від 03 червня 2019 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , серії [NUMBER] . Витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень, зазначені у договорі від 03 червня 2019 року, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), які полягають у ознайомленні з матеріалами, збором інформації про боржника з загальнодоступних реєстрів, підтвердженні інформації про місце проживання, формуванні правової позиції захисту прав та законних інтересів замовника, підготовці позовної заяви до суду, оформленні та роздрукуванні позову з додатками, засвідченні додатків, підписанні адвокатом і поданні позову до суду, а тому підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved