Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить -визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 02.10.2020 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків», індексний номер 54384170; -скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків», внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49967205 від 24.09.2020, внесеного державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І.; -відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору № Н33-7549 купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода» від 20.08.1997, зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 20.08.1997, реєстровий № П-3-5659; -відшкодувати судові витрати. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № Н33-7349 від 20.08.1997, укладеного на Харківські товарній біржі «Слобода». До 13.10.2020 в даній квартирі були зареєстровані та постійно мешкають вона, її чоловік [PERSON] , їх син [PERSON] та онук [PERSON] , 2014 р.н., ця квартира є їх єдиним житлом та постійним місцем проживання, іншого житла вони не мають. Між тим, 25.07.2007 між позивачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11188403000 в іноземній валюті, з метою забезпечення виконання зобов`язань також було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира, та договір поруки із [PERSON] 08.12.2011 між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого останньому були передано права вимоги за кредитними та зобов`язальними договорами, в тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту № 11188403000 від 25.07.2007. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2013 у справі № 641/253/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено та присуджено до стягнення з [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11188403000 від 25.07.2007 в розмірі 292047,00 грн.; в грудні 2018 року стягувачу ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа у цивільній справі № 641/253/13-ц до примусового виконання. Однак, 24.09.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру позивача за ТОВ «Легіон Харків», згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності підставою для реєстрації права власності став договір іпотеки від 25.07.2007 та договір про відступлення права вимоги від 15.05.2020, а підставою внесення запису - рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 02.10.2020 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків», індексний номер 54384170. При цьому, жодного повідомлення про перереєстрацію права власності ані від приватного нотаріуса, ані від державного реєстратора, ані від ТОВ «Легіон Харків» на адресу позивача не надходило, договорів про відступлення права вимоги від 14.01.2020 та від 15.05.2020 позивач не отримувала, а тому позивач вважає, що при здійсненні державної реєстрації права власності за ТОВ «Легіон Харків» були грубо порушені вимоги Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про іпотеку». Так, договір про відступлення права вимоги від 15.05.2020, який став підставою для перереєстрації права власності на спірне майно, містить умову про те, що лише після повної оплати у повному обсязі коштів банку, новий кредитор набуває право вимоги, однак жодних доказів того, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» отримало в повному обсязі кошти за спірним договором, матеріали реєстраційної справи не містять. Також, згідно із відомостями з Державного реєстру іпотек, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ніколи не було іпотекодержателем за договором іпотеки від 25.07.2007, а тому не було і підстав змінювати іпотекодержателя в іпотечному договорі на ТОВ «Легіон Харків». Іншою підставою для задоволення позову позивач вказує на те, що перереєстрація права власності була здійснення державним реєстратором на підставі застереження, що містилось в договорі іпотеки відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Однак 07.06.2014 набрав чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження, даний мораторій розповсюджується на позасудове звернення стягнення на іпотечне майно за ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» за валютним кредитом якщо це житло єдине. Третьою підставою для скасування оспорюваного рішення державного реєстратора є те, що умови іпотечного договору не містять детального порядку та механізму такої передачі предмету іпотеки, а тому така передача може бути здійснена згідно окремого договору між іпотекодержателем та іпотекодавцем, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладено одночасно із іпотечним договором. Четвертою підставою позивач вказує, що державним реєстратором було прийнято рішення без підтвердження факту укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя та завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги та повідомлення про застосування застереження про задоволення вимоги. Державний реєстратор не перевірив наявності та розміру заборгованості, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, не витребував повний пакет документів для здійснення такої реєстраційної дії. Крім того, на дату прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію в Єдиному реєстрі боржників містився актуальний запис щодо наявності виконавчого провадження про стягнення коштів щодо позивача [PERSON] , [INFO] . Всупереч положень ст. 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державним реєстратором не було повідомлено власника об`єкта нерухомого майна про подання заяви про проведення реєстраційних дій. Також державним реєстратором не було перевірено, чи мають право власності або право користування спірним майном неповнолітні діти, оцінка майна предмету іпотеки не проводилась. Відповідачем ТОВ «Легіон Харків» подано відзив на позов, в якому, заперечуючи проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, він зазначає, що в укладеному між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» договорі іпотеки містилось застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та позивачем не заперечувалось, що нею були порушені умови договору про надання споживчого кредиту. 15.05.2020 ТОВ «Легіон Харків» набуло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11188403000 від 25.07.2007 на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 12/05, який є дійсним та не оскаржений. 29.05.2020 на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про зміну кредитора, аналогічне повідомлення було отримано і поручителем [PERSON] . 14.07.2020 боржнику [PERSON] було направлено лист із вимогою щодо сплати заборгованості, цей лист також містив інформацію, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, ТОВ «Легіон Харків» як іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки третім особам. При цьому, п. 4.2 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки саме на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки встановлений розділом 5 договору іпотеки та є достатньою підставою для підтвердження переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Що стосується дотримання державним реєстратором порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно, то повноваження державного реєстратора визначені ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстави для відмови в державній реєстрації визначені ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З метою виконання вимог чинного законодавства ТОВ «Легіон Харків» для проведення державної реєстрації права власності на оспорюване майно було подано увесь необхідний пакет документів, в тому числі і довідку про стан заборгованості та звіт про оцінку майна. При цьому, чинним законодавством не передбачено обов`язок державного реєстратора перевіряти факт невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язання на підставі інших документів, ніж встановлених п. 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», також наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Оскільки позивачем не надано доказів, що свідчать про наявність підстав для відмови у здійсненні державним реєстратором оскаржуваних дій, а також щодо порушення державним реєстратором встановленого законом порядку здійснення реєстраційних дій, заявлені позовні вимоги відповідач вважає цілком необґрунтованими. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] - адвокати Селезень С.В. та Полякова В.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представники відповідача ТОВ «Легіон Харків» - адвокати Лаленков С.М. та Охотський Д.П. у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог, додатково зазначаючи, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів. Відповідач - державний реєстратор Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні вважав, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В., Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засіданні не з`явились. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.07.2007 між позивачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11188403000, за умовами якого [PERSON] надано кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 30 тис. доларів США строком до 25.07.2018. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , 25.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Дана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору № Н33-7549 купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода» від 20.08.1997. Також, на забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , 25.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 129388. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 у справі № 641/253/13-ц, яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 14.08.2014, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», задоволені, присуджено до стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 11188403000 від 25.07.2007 в розмірі 292047,76 грн. При цьому, постановою Харківського апеляційного суду від 03.05.2019 ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі № 641/253/13-ц до виконання. В подальшому, 14.01.2020 ПАТ «Дельта Банк» за договором № 2127/К про відступлення прав вимоги відступило своє право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і щодо боржника [PERSON] , ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке, в свою чергу, згідно договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 12/05 від 15.05.2020 відступило своє право вимоги новому кредитору ТОВ «Легіон Харків» до позичальників, заставодавців (іпотекодовців), поручителів, зазначених у Додатку № 1, в тому числі щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 11188403000 від 25.05.2007, за договором іпотеки від 25.05.2007 та договором поруки № 129388 від 25.05.2007. 27.05.2020 новим кредитором - ТОВ «Легіон Харків» на адресу [PERSON] - [ADDRESS] , було направлено вимогу про сплату заборгованість за кредитним договором № 11188403000 від 25.05.2007, яка станом на 15.05.2020 складає 1998286,63 грн. Аналогічна вимога була направлена і поручителю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; лист отриманий особисто адресатом 06.06.2020. Повторно, 13.07.2020 ТОВ «Легіон Харків» направило боржнику [PERSON] вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 11188403000 від 25.05.2007, яка станом на 15.05.2020 складає 1998286,63 грн., лист отриманий адресатом 25.07.2020. Згідно довідки ТОВ «Легіон Харків» від 30.09.2020 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 11188403000 від 25.05.2007 становить 1998286,63 грн. На замовлення ТОВ «Легіон Харків» суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було складено звіт про оцінку майна - квартири [ADDRESS] , згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 30.09.2020 складає 764000,00 грн. 24.09.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Легіон Харків» на підставі договору іпотеки від 25.07.2007 та договору про відступлення права вимоги від 15.05.2020; рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 02.10.2020 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Харків» було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 54384170. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав. Так, підставами для відмови в державній реєстрації прав є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці). Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015, зі змінами та доповненнями, в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційної дії встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат", крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. При цьому, виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту. Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 за № 340-ІХ, який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, законодавцем вже виключено такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, заявлені позовні вимоги [PERSON] у практичному аспекті не зможуть забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможні надати особі ефективний захист її прав, а відтак задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed