Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на гараж [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, що складається з: літера А-1 - гараж, загальною площею 19,4 кв. м.; визнати за нею право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя на об'єкт нерухомого майна - садовий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що складається з: літера А-1 - садовий будинок, загальною площею 50,0 кв. м.; № 1 - огорожа; визнати за нею право власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - садовий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що складається з: літера А-1 - садовий будинок, загальною площею 50,0 кв. м.; № 1 - огорожа; встановити факт набуття права власності за життя померлим [INFO] року [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області; визнати за нею право власності на 1/2 частину майна в спільному майні подружжя на об'єкт нерухомого майна земельну ділянку, загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON], загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області; визнати за нею право власності на 1/2 частину майна в спільному майні подружжя на об'єкт нерухомого майна - виробничу базу, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], загальною площею 753,9 кв. м., що складається з: літера А-1 - сторожка, загальною площею 71,2 кв. м.; літера Б-1 - склад, загальною площею 304,1 кв. м.; літера В-1 - склад, загальною площею 45,3 кв. м.; літера Г-1 - склад з навісом; літера Д-1 -трансформаторна підстанція; літера Ж-1 - цех виробничої бази, загальною площею 192,5 кв. м.; літера 3-1 - будівля виробнича; літера 1-2 - вишка оглядна, загальною площею 26,1 кв. м.; літера К-1 - склад основний, загальною площею 114,7 кв. м.; літера Л-1 - вбиральня; № 1 - трибуна; № 2, 3- огорожі; № 4, 5 - свердловини; № 6-42 - цоколя; І - тротуар, II - тротуар; визнати за нею право власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування за законом за померлим [INFO] року [PERSON], на об'єкт нерухомого майна - виробничу базу, що розташована в Дніпропетровської області, [ADDRESS], загальною площею 753,9 кв. м., що складається з: літера А-1- сторожка, загальною площею 71,2 кв. м.; літера Б-1 - склад, загальною площею 304,1 кв. м.; літера В-1 - склад, загальною площею 45,3 кв. м.; літера Г-1 - склад з навісом; літера Д-1- трансформаторна підстанція; літера Ж-1 - цех виробничої бази, загальною площею 192,5 кв. м.; літера 3-1 - будівля виробнича; літера 1-2 - вишка оглядна, загальною площею 26,1 кв. м.; літера К-1 - склад основний, загальною площею 114,7 кв. м.; літера Л-1 - вбиральня; № 1 - трибуна; № 2, 3 - огорожі; № 4, 5 - свердловини; № 6-42 - цоколя; І - тротуар, II - тротуар. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що в період з 1999 року по 10 травня 2008 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю та вели спільне господарство без укладання шлюбу, а з 10 травня 2008 року вони перебували у шлюбних відносинах. [INFO] року у віці 47 років помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: гараж [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл.; садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, загальною площею 0,0460 га, розташована на території СТ "Прогрес-Верхні" Курилівської сільради Петриківського р-ну Дніпропетровської обл.; виробнича база, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Всі об'єкти спадкового нерухомого майна містять її частку у спільно нажитому майні подружжя в розмірі 1/2 частини. В строки передбачені діючим законодавством про подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця, вона не змогла подати заяву на спадкування нерухомого майна тому, що ще не мала належного допустимого доказу проживання однією сім'єю з померлим без укладання шлюбу на момент придбання майна, однак після отримання рішення Дніпровського районного суду від 31 липня 2014 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком. За результатами розгляду її заяви нотаріус видав роз'яснення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину від 06 жовтня 2014 року № 211/01-16 в якому вказав, що строки передбачені на подачу такої заяви пропущені тому слід звернутись до суду за вирішенням вказаного питання. До того ж, нотаріус перевірив державний реєстр спадкових справ та надав інформацію про відсутність відкритої спадкової справи станом на 06 жовтня 2014 року, тобто ніхто до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідач [PERSON] є родичем померлого [PERSON] п'ятого ступеню споріднення, а вона згідно діючого законодавства спадкоємицею першого ступеню споріднення. Таким чином, на 1/2 частку майна, яке є спадковою масою за померлим [PERSON], вона має переважне право спадкування за законом. А 1/2 майна в перелічених об'єктах належить їй на праві спільної часткової власності спільно нажитого майна подружжя. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс "Виробнича база", розташований за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, [ADDRESS], загальною площею 753,9 кв. м.; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - садовий будинок, розташований в Дніпропетровській області, [ADDRESS], загальною площею 50,0 кв. м.; встановити факт набуття права власності померлим [PERSON] за життя на земельну ділянку площею 0,0460 га, яка розташована на території КСТ "Прогрес" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, надану для ведення індивідуального садівництва; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0460 га, яка розташована на території КСТ "Прогрес" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, надану для ведення індивідуального садівництва. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач в позовній заяві зазначив, що він являється троюрідним братом померлого [PERSON], однак за життя вони були дуже близькі і у них склались тісні відносини, при цьому за життя [PERSON] обіцяв, у випадку його смерті, залишити йому частину свого майна та бізнесу. Їхнє споріднення підтверджується наступним чином: померлий дід [PERSON] - [PERSON] та його померлий дід - [PERSON] були рідними братами, померлий батько [PERSON] - [PERSON] та його померла мати - [PERSON] були двоюрідними братом та сестрою, померлий [PERSON] та він були троюрідними братами. За життя, брат залишив йому - [PERSON] документи на належне йому майно, а саме на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс "Виробнича база", розташований за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, [ADDRESS], який він придбав на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2005 року, та який на момент смерті брата був у стадії оформлення земельної ділянки під цим об'єктом. Також садовий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська області, [ADDRESS], який він придбав на підставі договору-купівлі продажу від 05 квітня 2004 року, реєстр № 384. Також, земельна ділянка під садовим будинком площею 0,0460 Га, належна йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 квітня 2004 року, реєстровий № 386, однак за життя не перереєстрував на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю з попереднього власника. Враховуючи той факт, що померлий [PERSON] та позивач взяли шлюб тільки 10 травня 2008 року, то він вважає себе законним спадкоємцем, що прийняв спадщину та заперечує проти наявності в майні 1/2 частки майна позивача [PERSON] Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач з жовтня 1999 року до дня реєстрації шлюбу проживала однією сім'єю як чоловік та дружина без шлюбу з [PERSON]. 10 травня 2008 року між ними був зареєстрований шлюб. [INFO] року помер [PERSON]. Ці факти підтверджуються свідоцтвом про смерть, актовий запис № 30, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 липня 2014 року по справі № 209/4240/14-ц, свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 173. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За період подружнього життя, [PERSON] 05 квітня 2004 року придбав на своє ім'я садовий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що складається з: літера А-1 - садовий будинок, загальною площею 50,0 кв. м.; № 1 - огорожа, що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку від 05 квітня 2004 року з реєстровим № 384, посвідченим приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3347445 від 15 квітня 2004 року, реєстраційний номер 5243624, номер запису 121 в книзі 2. Земельна ділянка, загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області під вказаним вище будинком, придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 квітня 2004 року з реєстровим № 386, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу [PERSON], але не була зареєстровано відповідно до вимог діючого законодавства померлим за його життя. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що [PERSON] на законних підставах набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 січня 2005 року за померлим [PERSON] було визнано право власності на об'єкт нерухомого майна - виробничу базу, що розташована в Дніпропетровської області, [ADDRESS], що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2005 року, технічним паспортом від 21 квітня 2008 року за інвентаризаційною справою № 902, реєстровий № 7. Вказаний об'єкт був зареєстрований, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6542914 від 18 лютого 2005 року, реєстраційний номер 9941278, номер запису 7 в книзі 2. За життя померлим [PERSON] було розпочато процедуру оформлення земельної ділянки під належним йому майном - виробничою базою, однак не отримано договір оренди, що підтверджується дозволом на розробку проекту відведення земельної ділянки, розпорядженням голови районної державної адміністрації від 19 липня 2007 року № 405-р-07, погоджувальними висновками, необхідними для розроблення технічної документації щодо проекту відведення земельної ділянки, рішенням Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області 05 жовтня 2005 року № 286-27/IV "Про погодження припинення права користування земельною ділянкою" попереднього користувача, листами попереднього користувача земельної ділянки № 42 від 12 січня 2006 року про відсутність на обліку вказаної земельної ділянки та № ВФСЗ/478 від 07 лютого 2006 року про вимогу до Іванівської сільської ради Петриківського району скасувати акт постійного користування як виданий з порушенням діючого законодавства, та про відсутність прав користування на зазначену земельну ділянку. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зазначене вище майно у складі: садового будинку, земельної ділянки, загальною площею 0,0460 га, що розташована під зазначеним садовим будинком, та виробничої бази, відноситься до спільного майна подружжя. Оскільки у суду відсутні докази наявності домовленості між позивачем та померлим [PERSON] щодо розміру часток у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає необхідним визначити їх у рівних частках - по 1/2 частині кожному. 01 лютого 2000 року померлим [PERSON] було отримано в дар гараж [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, що складається з літера А-1 - гараж, загальною площею 19,4 кв. м., згідно договору дарування від 01 лютого 2000 року, реєстровий № 184, з реєстровим написом ОКП "Дніпродзержинське БТІ" за № 3779 від 13 березня 2000 року, що являється особистим власним майном померлого та не містить частини одного з подружжя і повністю відноситься до спадкової маси. Належність майна померлому на момент розгляду справи у суді підтверджується щодо майна, дані про яке зареєстровані до початку дії в Україні електронних реєстрів прав власності на паперових носіях згідно архівної довідки ОКП "Дніпродзержинське БТІ" № 515 від 30 вересня 2014 року, та щодо майна дані про яке, містяться в електронній базі наданою Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29427730 від 13 листопада 2014 року, наданою на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року про забезпечення доказів у справі. Враховуючи письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на гараж [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, 1/2 частину садового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0460 га, що розташована на території Садівничого товариства "Прогрес-Верхні" Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області під вказаним вище будинком; 1/2 частини виробничої бази, що розташована в Дніпропетровської області, [ADDRESS]. Спадкоємець [PERSON] звернулась до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини за померлим чоловіком [PERSON], однак їй було відмовлено та надано роз'яснення щодо порядку видачі Свідоцтва про право на спадщину листом, згідно якого вбачається, що спадкоємець своєчасно протягом шести місяців не подала заяву про прийняття спадщини, однак при перевірці спадкового реєстру, станом на 06 жовтня 2014 року, спадкових справ після померлого [PERSON] не заведено та ніхто до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Рекомендовано звернутись до суду за врегулюванням цього питання, що підтверджується роз'ясненням приватного нотаріуса [PERSON] від 06 жовтня 2014 року за вих. № 211/01-16. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка [PERSON], а відповідач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги, що визнано сторонами. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню у справі. Суд вважає що позивач [PERSON] являючись спадкоємцем першої черги після померлого чоловіка [PERSON] має пріоритетне право на спадкування, відповідно до встановлених діючим законодавством правил черговості спадкоємців, перед відповідачем [PERSON] який є спадкоємцем п'ятої черги. Таким чином, первісні позовні вимоги з урахуванням уточнень підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги являються необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] має бути стягнуто на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн., а також на користь держави суму недоплаченого судового збору по справі у розмірі 92,93 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved