Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

23 серпня 2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій послався на наступне. 06 липня 2017 року у м.Керч Автономної Республіки Крим помер його батько [PERSON]. Снігурівським РВ ДРАЦС 22 серпня 2017 року відмовлено у реєстрації смерті батька, оскільки заявником не представлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті". З метою оформлення спадкових прав після смерті батька, заявник просив про задоволення заяви. У судовому засіданні заявник заяву підтримав. В.о. начальника Снігурівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області просила заяву розглядати за відсутності представника третьої особи, щодо задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши заявника, дослідивши докази в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ч.2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав у [INFO], що підтверджується копією його паспорту серії ЕО №355938, виданого 08 серпня 1997 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області. 06 липня 2017 року в м.Керч Автономної Республіки Крим помер [PERSON], про що Керченським міським відділом записів актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 07 липня 2017 року видано свідоцтво про смерть за актовим записом №1230. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.18 цього ж Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. [PERSON] районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 22.08.2017 року №851/15.26 відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], у зв"язку з підтвердженням факту смерті довідкою невизнаного державного органу тимчасово окупованої території України. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туречинни", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, суд приймає, як доказ у даній справ свідоцтво про смерть [PERSON], видане на тимчасово окупованій території. Встановлення факту смерті батька заявнику потрібно для посвідчення спадкових прав. Суд вважає, що вимоги заявника ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду його заяви, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved