Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 15 квітня 2016 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу майна № Т-15/04/16-ФО, придбавши приміщення колишнього складу мінеральних добрив за адресою: с. Тіньки Чигиринського району за ціною 45000 грн. Даний договір було укладено в письмовій формі та підписано сторонами. Він виконав вимоги договору та 19 квітня 2016 року сплатив на рахунок товариства 45000грн. за купівлю даного приміщення, що підтверджується квитанцією № 20, а відповідач передав йому у власність вищезазначене приміщення складу. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, у звязку з чим він не може зареєструвати своє право власності на це майно, позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу майна від 15 квітня 2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та прохав його задовольнити, пояснивши суду, що 15 квітня 2016 року між товариством та позивачем в письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу майна, згідно до якого останній придбав у свою власність колишній склад мінеральних добрив за 45000грн. Даний факт підтверджується квитанцією про сплату коштів за придбання цього приміщення та додатком до вказаного договору про передачу складу позивачеві. Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим позивач не може зареєструвати своє право власності на вказане майно в установленому законом порядку. А тому просить визнати договір купівлі-продажу майна від 15 квітня 2016 року, укладеного між сторонами, дійсним. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину своєї неявки. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами ч. 1 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року між ТОВ " Агрофірма "Тіньки" в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № Т-15/04/16-ФО нежитлового приміщення в напівзруйнованому стані (складу мінеральних добрив) за адресою: с. Тіньки Чигиринського району вартістю 45000 грн. (а.с.5-6). Кошти на придбання вказаного нежитлового приміщення у розмірі 45000 гривень було перераховано позивачем на користь товариства 19 квітня 2016 року, що випливає з квитанції № 20 від 19.04.2016 року (а.с.4). Згідно до додатку № 1 до договору купівлі-продажу майна № Т-15/04/16-ФО від 19 квітня 2016 року, вищезазначений склад мінеральних добрив передано [PERSON] (а.с.7). У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За договором купівлі-продажу, згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що при укладенні 15 квітня 2016 року договору купівлі-продажу нежитлового приміщення складу мінеральних добрив в напівзруйнованому стані за адресою: с. Тіньки Чигиринського району вартістю 45000 грн., що знаходилось у власності ТОВ " Агрофірма "Тіньки", між сторонами було досягнуто домовленості по всіх істотних умовах, здійснені всі необхідні дії по оплаті майна за цим договором купівлі-продажу, то є всі підстави вважати, що вищезазначене майно, а також право власності на нього, перейшло до позивача, тобто відбулося повне виконання зазначеного вище договору, у звязку з чим позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: approved