Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та просить суд: визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 58,50 кв.м, житловою площею 30,60 кв.м, який складається з житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А1-1», веранди літ. «а», тамбуру літ. «а-2», ганку літ. «а-3», з надвірними будівлями - вбиральнею літ. «Г», літньою кухнею літ. «Д», погребом літ. «д», душем літ. «Е», колодязь літ. «К», огорожа № 1, 3, який раніше належав в 16/18 частинах [PERSON], померлої [INFO] року - в порядку спадкування за законом та в 2/18 частинах [PERSON] - в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову позивач посилається наступне. Відповідно до Технічного паспорту виготовленого КП "Харківське районне бюро технічно інвентаризації" 28.04.2017 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], має загальну площу 58,50 кв.м., житлову - 30,60 кв.м. та складається житлового будинку літ. "А-1" з надвірними будівлями: вбиральнею літ. "Г", літньою кухнею літ."Д" погребом літ. "дп", душем літ. "Е", колодязь "К", огорожа № 1, 3. [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Факт її родинних відносин [PERSON] підтверджується її Свідоцтвом про народження виданим 17 травня 1969 року Височанським ЗАЦС Харківського району Харківської області відповідно до якого [PERSON] є донькою [PERSON]. Позивач зазначає, що 12 серпня 1988 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в міському ЗАГС м. Запоріжжя, після чого їй було присвоєно прізвище "[PERSON]". Після розірвання шлюбу рішенням від 13.01.2006 Харківським районним судом Харківської області прізвище "[PERSON]" вона не змінювала. Позивач вказує, що у встановлений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини вона звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 57794269. У якості спадкового майна після смерті матері залишилося 16/18 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначені 16/18 частин житлового будинку належать спадкодавиці і підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою державною нотаріально конторою Харківського району Харківської області 11.11.2011 року, реєстровий номер 2-1525, як спадкове майно після смерті її сестри - [PERSON], а її, відповідно, тітки. 2/18 частини зазначеного будинку зареєстровані за [PERSON] і підставі договору купівлі-продажу посвідченого Першою державною нотаріальною конторо Харківського району Харківської області 01.10.1975 року, реєстровий номер 4202. [PERSON] помер [INFO] року. Він був чоловіком сестри її матері - [PERSON]. Позивач зазначає, що у зв'язку із помилкою в написанні прізвища сестри як «[PERSON]» замість "[PERSON]" її мати [PERSON], в 2009 році зверталася до Харківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин. На підставі ухваленого судом рішення за нею і були оформлені нотаріусом 16/18 частин спадкового будинку. Після смерті [PERSON] в 1991 році до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернулася його позашлюбна дочка - [PERSON] [INFO], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище "[PERSON]". Останнє відоме місце проживання [PERSON] згідно довідки Адресно-довідкового бюро від 26.08.2011 року - [ADDRESS] Позивач вказує, що окрім подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ніяких дій не вчиняла, Свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Більш того, 2/18 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - це єдине спадкове майно після смерті [PERSON] [PERSON] ніколи в спадковому будинку не мешкала, не була зареєстрована та навіть не заходила в гості, ніколи не піклувалася про цей будинок, не намагалася вирішити питання ні до його експлуатації, поділу, утримання тощо. [PERSON] померла [INFO] року. Весь час, постійно її тітка [PERSON] мешкала та була зареєстрован в будинку за адресою: [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] було 75 років і вона не мала можливості обслуговувати добре будинок та доглядати за собою. Останні 2 роки до смерті [PERSON] її мати - [PERSON] мешкала разом з нею в будинку [ADDRESS]. Її мати опікувалася сестрою та відповідно будинком ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі, прибирала і взагалі доглядала як за власним. Позивач зазначає, про те, що ніхто, крім [PERSON] останні роки в спадковому будинку зареєстрований не був, ніхто крім її тітки [PERSON] та матері [PERSON] останні роки в спадковому будинку не мешкав та не користувався ним. Її мати - [PERSON] мешкала та користувалася житловим будинком в [ADDRESS] з весни 2006 року. З травня 2008 року вона отримала право на більшу частину зазначеного будинку у якості спадкового майна. З червня 2015 року, після смерті матері право на цей будинок, як на спадкове майно перейшло до її доньки [PERSON] Вона ним опікується, прибирає, ремонтує, мешкає в ньому періодично. У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що має право на : 1) 16/18 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування з; законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року та 2) 2/18 частини зазначеного будинку в порядку набувальної давності, оскільки загалом на володіння будинком її матір'ю та нею, як її спадкоємицею перевищує загалом одинадцять років. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, розглянувши письмові заяви сторін, визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Височанської селищн ради Харківського району Харківської області, серія [NUMBER] (а.с. 12). Факт родинних відносин позивача [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження позивача, виданим 1 травня 1969 року Височанським ЗАЦС Харківського району Харківської області відповідно до якого [PERSON] є донькою [PERSON]. 12 серпня 1988 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] в Міському ЗАГС м. Запоріжжя, у зв'язку з чим їй було присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с. 10.) Після розірвання шлюбу рішенням від 13.01.2006 Харківським районним судом Харківської області прізвище "[PERSON]" позивач не змінювала. У встановлений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини позивач звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області у зв'язку з чи була заведена спадкова справа № 57794269, що підтверджується Витягом про реєстрацію Спадковому реєстрі № 41177918 від 10.08.2015 року (а.с.15). У якості спадкового майна після смерті спадкодавця залишилося 16/18 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначені 16/18 частин житлового будинку належать спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою державною нотаріально конторою Харківського району Харківської області 11.11.2011 року, реєстровий номер 2-1525 як спадкове майно після смерті її сестри - [PERSON], а позивача відповідно тітки. 2/18 частини зазначеного будинку зареєстровані за [PERSON] і підставі договору купівлі-продажу посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 01.10.1975 року, реєстровий номер 4202, що підтверджується довідкою КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" вих. № 330 від 17.05.2017 року (а.с.16.). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується Свідоцтво про смерть виданим 19 березня 1991 року Височанською селищною Радою Харківського району Харківськ області, серія [NUMBER]. Він був чоловіком сестри матері позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про одруження виданим 12 жовтня 1963 року Борківським бюро ЗАЦС Зміївського району Харківської області, серія [NUMBER], згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй буї надано прізвище "[PERSON]". У зв'язку із помилкою в написанні прізвища сестри як «[PERSON]» замість "[PERSON]" мати позивача [PERSON] в 2009 році зверталася до Харківської районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин. На підставі ухваленого судом рішення за нею і були оформлені нотаріусом 16/18 частин спадкового будинку. Після смерті [PERSON] в 1991 році до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернулася його позашлюбна дочка - [PERSON] [INFO], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище "[PERSON]". Останнє відоме місце проживання [PERSON] згідно довідки Адресно-довідкового бюро від 26.08.2011 року - [ADDRESS] гуртожиток. Окрім подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ніяких дій не вчиняла, Свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Крім того 2/18 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] це єдине спадкове майно після смерті [PERSON] [PERSON] ніколи в спадковому будинку не мешкала, не була зареєстрована та навіть не заходила в гості. Вона ніколи не піклувалася про цей будинок, не намагалася вирішити питання щодо його експлуатації, поділу, утримання тощо. [PERSON] померла [INFO]. що підтверджується Свідоцтвом пр смерть виданим 12 травня 2008 року Височанською селищною радою Харківського району Харківське області серія [NUMBER]. Весь час, постійно тітка позивача - [PERSON] мешкала та була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] що підтверджується будинковою книгою. На час смерті [PERSON] було 75 років і вона не мала можливості обслуговувати будинок та доглядати за собою. Останні два роки до смерті [PERSON] мати позивача - [PERSON] мешкала разом з нею в будинку [ADDRESS]. Мати позивача опікувалася сестрою та відповідно будинком ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі, прибирала і взагалі доглядала як за власним, про що свідчить відповідний Акт складений за участю депутата та сусідив (а.с. 24). Будь-які інші особи, крім [PERSON], в зазначений час в спадковому будинку зареєстровані не були та крім тітки позивача - [PERSON] та матері позивача - [PERSON] - не мешкали та не користувалися ним. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що мати позивача - [PERSON] мешкала та користувалася житловим будинком, розташованим за адресою: в [ADDRESS] з весни 2006 року. 3 травня 2008 року вона отримала право на більшу частину зазначеного будинку у якості спадкового майна. З червня 2015 року після смерті матері позивача, право на цей будинок як на спадкове майно перейшло до позивача, яка опікується, прибирає, ремонтує, мешкає в ньому періодично. У зв'язку з викладеним, суд знаходить, що позивач має право на: 1) 16/18 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, та 2) 2/18 частини зазначеного будинку в порядку набувальної давності, оскільки загалом час володіння будинком матір'ю позивача та позивачем, як її спадкоємицею перевищує загалом одинадцять років. Згідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" вих. № 330 від 17.05.2017 року, вартість спірного будинку складає 105 223грн Відповідно до Технічного паспорту виготовленого КП "Харківське районне бюро технічно інвентаризації" 28.04.2017 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 58,50 кв.м, житловою площею 30,60 кв.м, який складається з житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А1-1», веранди літ. «а», тамбуру літ. «а-2», ганку літ. «а-3», з надвірними будівлями - вбиральнею літ. «Г», літньою кухнею літ. «Д», погребом літ. «д», душем літ. «Е», колодязь літ. «К», огорожа № 1, 3. Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуженні власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'ятої культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інши: об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, при цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України від 13.10.2011 «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна»: «Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом . Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна булазнати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.» Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно ч.4. "Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved