Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В вересні 2014 року до Рівненського міського суду надійшов позов Товариства із обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 16 626,39 грн. та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., на тих підставах, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER]), власником якого є [PERSON], отримуючи фактично теплову енергію та гаряче водопостачання в житлове приміщення, в порушення зобов'язань, які виникли між сторонами на підставі цього факту та положень чинного законодавства, зокрема ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" і ст.19 Закону України „Про теплопостачання", не здійснює плату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого по вині відповідача утворилась заборгованість станом на 01.09.2014 року на вказану позовом суму. Згідно наданих суду заперечень відповідача, останній позовні вимоги визнав частково з тих підстав, що він є власником квартири [ADDRESS] лише з 31.12.2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім того, просить суд застосувати строки позовної давності відповідно до ч.3,ч.4 ст. 267 ЦКУ та ст. 27 ЦПКУ, а саме: відмовити позивачу у стягненні з нього заборгованості, яка утворилась до жовтня 2011 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення по суті позову. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 16 626,39 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. Відповідач визнав частково позовні вимоги та доводи позивача. Пояснив, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" має право вимагати оплату боргу за користування теплопостачанням з жовтня 2011 року на суму 7 551,85 грн.. Вказав на свою згоду оплачувати за використану теплову енергію. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в межах визнаної ним суми. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування ВКК №592019р №1193, посвідченого Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу О.В. Сохацьким, державна реєстрація якого проведена 31.12.2008 року, що підтверджується витягом КП РМБТІ №21462391, виданим 31.12.2008 року. Встановлено, що позивачем надаються та відповідачем отримуються послуги по опаленню і гарячому водопостачанню, за що по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] проводяться щомісячні нарахування за період опалювального сезону. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов,язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. В порушення зобов'язань що виникли між сторонами по оплаті наданих житлово-комунальні послуг за використану теплову енергію у строки, встановлені договором або законом, відповідно до положень ст. 526 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст.19 Закону України „Про теплопостачання", відповідач тривалий час, а саме із часу набуття права власності на квартиру, таку оплату не проводить, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 01.09.2014 року в сумі 16 626,39 грн. Сума заборгованості з достовірністю підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача по особовому рахунку відповідача та частково визнана відповідачем, розмір нарахування не спростований і не оспорений. Підстав для звільнення відповідача від вказаних платежів судом не встановлено. Оцінюючи доводи відповідача з приводу застосування щодо вимог позивача з приводу стягнення заборгованості за період із 1999 року наслідків спливу строку позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно положень ст. 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями ст. 257 ЦК України передбачений загальний строк позовної давності, який встановлюється тривалість три роки, та який поширюється на правовідносини між сторонами. Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником позивача не наведено доводів і не підтверджено доказами поважних причин або інших підстав, які заслуговують на увагу та можуть бути законною підставою для поновлення строку позовної давності, переривання або зміни тривалості такого строку. Таким чином, суд вважає наявними підстави для відмови в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості за використану теплову енергію за період до травні 2011 року на суму 9 016 грн. 76 коп. внаслідок спливу строку позовної давності, як за заявою сторони. За наведених обставин, у відповідності до положень чинного законодавства, позовні вимоги є частково обгрунтованими, доведеними доказами в справі. Судові витрати, відповідно до ст. ст. 82, 88 ЦПК України, покладаються на відповідача в повному розмірі 243,60 грн., як такі, що сплачені в мінімальному роозмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial