Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

03.09.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 08.05.2011 року виконкомом Саражинецької сільської ради Погребищенського районну Вінницької області за актовим записом № 2. Зазначений шлюб фактично між ними припинений. Нею в судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В даний час дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її утриманню та вихованню, чим ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Для неї однієї утримання їхньої дитини є непомірним. Вказані обставини змушують її звернутися до суду з заявою про примусове стягнення аліментів на її утримання. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. На сьогодні вона не має змоги забезпечити належне матеріальне забезпечення дитини одна, а тому батько, який є здоровим та працездатним, зобов`язаний сплачувати аліменти. В даний час відповідач ніде не працює. Підтвердженням вказаного факту є те, що відповідач є зареєстрованим та постійно перебуває в одному житловому будинку, за місцем її проживання. За таких обставин вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Інших осіб, які знаходяться на утриманні відповідача, та стягнень за виконавчими провадженнями, немає. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, просить стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзиву до суду не подав, проте через канцелярію суду від останнього надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 20). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 08.05.2011 року виконкомом Саражинецької сільської ради Погребищенського районну Вінницької області за актовим записом № 2 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проте, відповідач всупереч наведеним приписам сімейного законодавства добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню дитини. Зважаючи на викладене, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, неповнолітньої дитини, та з урахуванням визнання позову відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, зважаючи на задоволення позовної вимоги майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 року становить 2270 грн. 00 коп., із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Outcome: approved