Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

30 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Згідно уточнених позовних вимог від 27 жовтня 2014 посилається на те, що в 1973 році на території села Девладове Софіївського району Дніпропетровської області силами територіальної громади була збудована пішохідна доріжка, яка об"єднує вулиці Фрунзе та Піонерську та прокладена через вулицю Чапаєва с. Девладове для проходу громадян до вулиці Фрунзе, Піонерську та до провулку Чкалова Зазначена пішохідна доріжка разом з вулицею Фрунзе знаходиться на балансі Девладівської сільської ради, а тому має статус майна, яке є комунальною власністю сільської ради. Пішохідна доріжка має ширину 0,5 м. та знаходиться на відстані 1,50 м. від краю до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку [ADDRESS], в якому проживає відповідач. Відповідачкою з 2011 року постійно чиняться перешкоди мешканцям с. Девладове у її користуванні шляхом перекриття пішохідної доріжки будівельними матеріалами, засипкою землею, загорожі забором та інше. 18 березня 2014 року мешканці с. Девладове разом з депутатом сільської ради [PERSON] звернулися із заявою до начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області про порушення кримінального провадження відносно відповідача за руйнування пішохідної доріжки, та отримали відповідь від начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області про те, що за незаконні дії відповідача і її сина, винесено офіційне попередження та роз"яснено право звернення до суду в цивільно-правовому порядку. В листопаді 2013 року та в лютому 2014 року про перешкоди з боку відповідача громадяни зверталися до Девладівської сільської ради. Відповідачка також неодноразово зверталася до Девладівської сільської ради та правоохоронних органів з питаннями про перенос пішохідної доріжки. За її зверненнями проводилися перевірка, складалися відповідні акти та приймалися рішення. Підстав для переносу пішохідної доріжки відсутні. Таким чином, з метою ефективної експлуатації вулиць і доріг, надання необхідного рівня послуг населенню по пересуванню по вулицях села Девладове Софіївського району Дніпропетровської області, Девладівська сільська рада змушена звернутися до суду із позовною заявою про усунення перешкод з боку відповідача, так як її дії перешкоджають виконанню радою своїх повноважень перед територіальною громадою та стягнути з неї судовий збір. Представники позивача Неліпа О.В. та Харченко К. Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, на задоволенні позову наполягають, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в позові. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач постійно перешкоджає у користуванні пішохідною доріжкою. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В 1973 році на території села Девладове Софіївського району Дніпропетровської області силами територіальної громади була збудована пішохідна доріжка, яка об"єднує вулиці Фрунзе та Піонерську та прокладена через вулицю Чапаєва с. Девладове для проходу громадян до вулиці Фрунзе, Піонерську та до провулку Чкалова Зазначена пішохідна доріжка разом з вулицею Фрунзе знаходиться на балансі Девладівської сільської ради, а тому має статус майна, яке є комунальною власністю сільської ради, згідно інвентаризаційної справи від 07.04.2014 року та довідки Девладівської сільської ради від 06.04.2014 року №419 (а.с. 26). 27 серпня 2012 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою до Девладівської сільської ради про створення комісії для вирішення питання можливості перенесення пішохідної алеї (а.с. 10). Відповідно акту обстеження земельної ділянки біля присадибної ділянки громадянина [PERSON] по [ADDRESS], на якій розташована пішохідна доріжка, розташована на відстані більше, як 1,0 м. до огорожі +0,5 м. до тротуарної доріжки =1,50 м. до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку [ADDRESS], в якому проживає відповідач (а.с. 11-14). 04 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до Софіївського РВ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про незаконність забудови алеї та її перенесення від будинку (а. с. 16). Відповідно рішенням Девладівської сільської ради від 14 листопада 2013 року було відмовлено у задоволенні заяви про перенесення пішохідної алеї, мотивуючи її тим, що алея відповідає ДБН України 360-92* та ДБН В. 2.3.-5-2001 (а.с. 19). 18 березня 2014 року мешканці с. Девладове разом з депутатом сільської ради [PERSON] звернулися із заявою до начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області про порушення кримінального провадження відносно відповідача за руйнування пішохідної доріжки (а.с. 20-21), та отримали відповідь від 1.04.2014 року №2690 від начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області про те, що за незаконні дії відповідача і її сина, винесено офіційне попередження та роз"яснено право звернення до суду в цивільно-правовому порядку (а.с. 23). Відповідачка також неодноразово зверталася до Девладівської сільської ради та правоохоронних органів з питаннями про перенос пішохідної доріжки. За її зверненнями проводилися перевірка, складалися відповідні акти та приймалися рішення. Підстав для переносу пішохідної доріжки відсутні (а.с. 27). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.4 ст. 83 Земельного Кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Тому відповідно до закону, ця пішохідна доріжка є комунальною власністю. Відповідно до ст. 16 ч. 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у міста, а також об"єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. У матеріалах справи є довідка, що зазначена пішохідна доріжка, разом із вулицею Фрунзе знаходиться на балансі Девладівської сільської ради, а тому відповідно є комунальною власністю управління якою здійснюється радою. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі. Згідно ст.13 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування втому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Згідно ст.14 Закону, передбачено, що об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів. При встановлені забору впоперек, засипання землею відповідачем на території алеї було порушено право жителів с. Девладове на користування цією алеєю. Оскільки п.1ч.1ст. 17 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право користуватись об'єктами благоустрою населених пунктів. В матеріалах справи є акт обстеження земельної ділянки біля присадибної ділянки громадянина [PERSON] по [ADDRESS], на якій розташована пішохідна доріжка, і встановлено, що ця пішохідна доріжка розташована на відстані більше, як 1,0 м. до огорожі +0,5 м. до тротуарної доріжки =1,50 м. до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку [ADDRESS], в якому проживає відповідач, що відповідає ДБН 360-92 п. 3.25*, згідно якого для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов"язати відповідача усунути перешкоди у користуванні громадянам пішохідної доріжки, яка об"єднує вулиці Фрунз е та Піонерську та прокладена через вулицю Чапаєва с. Девладове . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved