Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться цивільна справа за уточненою позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Криворіжхліб», треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», [PERSON] , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування свої позовних вимог зазначив, що водій [PERSON] 29.08.2016 року близько 13.20 хв. в м. Кривий Ріг, по вул. Співдружності, біля буд.64, керуючи автомобілем «ГАЗ - 63302 АХХ-1» н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом допустив наїзд на позаду стоячий автомобіль «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. 28.09.2016 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 214/5263/16-п водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Пошкоджений автомобіль «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] , на момент ДТП на праві приватної власності належав [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В результаті ДТП автомобіль «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. [PERSON] фактично провів відновлювальний ремонт цього автомобіля за власний рахунок, що підтверджується квитанцією про оплату від 15.10.2016 року, актом виконаних робіт № 453 від 15.10.2016 року, розрахунком на оплату від 05.10.2016 року. [PERSON] заявив позовні вимоги, якими просить стягнути з ПАТ "Криворіжхліб" майнову шкоду у розмірі - 25 975,00 гривень, як різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, що не підлягає виплаті страховиком - ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"; моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень; витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі - 1 000,00 гривень; судові витрати у розмірі - 1 102,42 грн. Представник позивача [PERSON] С . в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності та позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ "Криворіжхліб" - Каніщева І.Л. проти позовних вимог заперечувала, та наполягала на відмові на підставі доданих до матеріалів справи пояснень, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Савченко В.В., надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог викладених в уточненій позовній заяві заперечувала в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Криворіжхліб" підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. У відповідності до ст. 1172 ЦК України: Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України: З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою. Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до положень статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначається, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що згідно з роз`ясненнями п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Не впливають на виникнення обов`язку роботодавця з відшкодування заподіяної працівниками шкоди наступні обставини: 1) в який час було вчинено заподіяння шкоди - службовий або неслужбовий; 2) чи було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові у процесі виконання ним трудових обов`язків, або він самовільно, неправомірно використав його у своїх особистих цілях. Так, позивач [PERSON] надав суду докази, якими підтверджуються його фактично понесені витрати на відновлення автомобіля «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] за результатами ДТП. Відповідно до квитанції про оплату від 15.10.2016 року, акту виконаних робіт № 453 від 15.10.2016 року, розрахунку на оплату від 05.10.2016 року підприємцем [PERSON] , що проводив відновлювальний ремонт автомобіля «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] . Для ремонту були використані нові деталі. Вартість відновлювального ремонту становить 43 070,00 гривень. Тому суд приходить до висновку, що позивачу підлягають до відшкодування реальні завдані збитки, що були понесені останнім під час оплати відновлювального ремонту за результатами ДТП у розмірі повної вартості відновлювального ремонту - 43 070,00 гривень. Відповідно до висновку експерта авто-товарознавця № Д11/09/16 від 14.09.2016 року [PERSON] вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції становить 43 688,00 гривень, що перевищує витрачену суму на фактично проведений ремонт автомобіля - 43 070,00 гривень, який провів ФОП [PERSON] . Згідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Так, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" за полісом №АІ/9296467. Діє з 12.06.2016 року до 11.06.2017 року. Згідно цього полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 100 000, 00 грн. на одного потерпілого. Франшиза 510,00 грн.. Судом встановлено той факт, що [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ПАТ "Криворіжхліб", а також користувався транспортним засобом «ГАЗ - 63302 АХХ-1» н.з. [NUMBER] , який належить на підставі права власності цій юридичній особі. Окрім того, надано докази що підтверджують виплату ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 16 585,00 гривень. Дана сума грошових коштів є різницею між сумою матеріальних збитків згідно до висновку експерта № Д11/09/16 від 14.09.2016,ь що розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 17 095,00 грн. та франшизою відповідно полісу №АІ/9296467 (510,00 грн). 17095,00-510,00=16 285,00 грн. Оцінивши надані письмові докази суд приходить до висновку, що стягненню відповідача ПАТ "Криворіжхліб" підлягає сума відшкодування матеріального збитку у розмірі 25 975,00 грн., як різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування (43 070,00 грн - 17 095,00 грн). Тобто, спираючись на надані суду докази можна встановити, що ПАТ "Криворіжхліб" має відшкодувати матеріальні збитки в порядку ст. 1192 ЦК України. Тобто виплатити їх в повному обсязі, без урахування фізичного зносу автомобіля «АУДІ А6» н.з. [NUMBER] . Суд не приймає до уваги та відноситься критично до доводів викладених у поясненнях представника ПАТ "Криворіжхліб" враховуючи наступне: відповідач ПАТ "Криворіжхліб" вказував на той факт що розмір збитків вираховувався без залишкової вартості замінених деталей. Суд звертає увагу відповідача на тому, що відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. В нормах цивільного законодавства не передбачено положення про урахування залишкової вартості замінених деталей або ж фізичного зносу автомобіля при розраховані суми, що підлягає відшкодуванні винною особою або її роботодавцем, а тому розмір матеріальних збитків вирахуваний вірно та є таким, що відповідає чинному законодавству. Також суд, звертаючи увагу на угоду про припинення зобов`язання між позивачем та ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", доходить висновку, що дійсно на користь [PERSON] було здійснено страхове відшкодування у розмірі 16 585,00 гривень. Суд встановив, що страхове відшкодування виплачене на користь [PERSON] було здійснено відповідно до висновку експерта авто товарознавця [PERSON] № Д11/09/16 від 14.09.2016 року та вимог ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто виплата здійсненна з урахуванням фізичного зносу автомобіля "АУДІ А6" н.з. [NUMBER] . Інакше кажучи, ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" не могла виплати більшу суму, оскільки виплачена сума цілком відповідає встановленому законом розміру та порядку виплати за ст. 29 Закону. Відповідно до чинного цивільного законодавства та практики Верховного Суду (Постанова № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року) при частковому відшкодуванні матеріальних збитків страховою компанією особа має право на відшкодування різниці від винної у ДТП особи, однак у даному випадку в порядку ст. 1172 ЦК України від її роботодавця. Зокрема відповідач ПАТ "Криворіжхліб" зазначав, що [PERSON] на момент вчинення ДТП користувався автомобілем підприємства у приватних цілях, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Суд відхиляє ці доводи,

Outcome: partial