Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в межах виконавчого провадження № 61926539, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П. В., про арешт коштів боржника, здійснено арешт коштів позивача, які знаходяться на банківських рахунках. Постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів прийнята приватним виконавцем на виконання виконавчого напису № 9365 від 28.09.2019 р. приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Оскаржуваним виконавчим написом пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі: 13528,78 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3703,24 грн. відсотки; 12458,62 грн. пеня; 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису, всього: 29840,64 грн. Так, з виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі неодноразового відступлення права вимоги, першим з яких являється Договір факторингу від 28.10.2014 р. № 20141028-Г за яким ПАТ «Платинум Банк» відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхування життя позичальника № 1351/2658BCLIA від 03.09.2013 р., укладеного між ПАТ «ПлатинумБанк» і [PERSON] . Відповідно п. 1.2 умов вказаного Кредитного договору, банк надав позичальнику в тимчасове платне користування 15\~120,00 грн. на поточні потреби на 24 платіжних періоди, з датою сплати з 01 по 06 число кожного місяця з кінцевою датою повернення кредиту 09.09.2015 р., що відображено в додатку №\~1 - графік платежів до цього договору. Тобто, ПАТ «ПлатинумБанк» відступив право вимоги до позивача за вказаним Кредитним договором іншій особі до закінчення строку його виконання 09.09.2015 р. та без повідомлення позивача про вказане відступлення права вимоги. В подальшому, жодний із наступних набувачів вказаної вимоги з документами, які її посвідчують не зверталися до позивача та не інформували її про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.\~\~88 ЗУ «Про нотаріат», а саме нотаріус всупереч вказаній статті не переконався, що з дня виникнення права на вимогу щодо останнього місячного (остаточного) платежу 09.09.2015 р. по 28.09.2019 р. минуло більше трьох років (чотири роки), а термін позовної давності за попередніми передбаченими кредитним договором щомісячними платежами сплив ще раніше. Крім того, нотаріус не перевірив, чи пропущена спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Зазначає, що важливою обставиною при здійсненні виконавчого напису, є повідомлення (вимога), як самим кредитором, так і нотаріусом боржника про необхідність погашення боргу, що надало б можливість вирішення врегулювання спору в досудовому порядку. Цієї вимоги ні нотаріус, ні кредитор не дотримались. Крім того, вважає, що виконавчий напис нотаріуса не повинен вчинятись щодо кредитних договорів за якими боржником допущено прострочення платежів і іпотечних договорів. Адже, внесення до Порядку пунктів про іпотечні і кредитні договори було оскаржено в Київському апеляційному суді в 2017 році, рішення якого залишене в силі великою палатою Верховного Суду з висновком: «нотаріус не має права вчиняти виконавчі написи на кредитних і іпотечних договорах». У зв`язку з чим, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, напис № 9365, вчинений 28.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 29\~840, 64 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачем не висловлено заперечень проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 03 вересня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника (каса) № 1351/2658BCL1A. Відповідно до пункту 1.2 вказаного кредитного договору банк передає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, датою повернення кредиту 09.09.2015 року. 28.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 9365, яким стягнуто із [PERSON] грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 29\~840, \~64\~грн. На підставі виконавчого напису № 9365 від 28.09.2019 постановою від 28.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем в рамках виконавчого провадження № 61926539 було накладено арешт на грошові кошти, шо містяться на відкритих рахунках в АТ «ОЩАДБАНК", МФО 300465; АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805; АТ КБ «Приватбанк", МФО 305299; АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478; АТ "Альфа-Банк", МФО 300346, АТ "Універсал Банк", МФО 322001; АТ «ПУМБ», МФО 334851, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] . Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом ст.ст.\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у\~главі 14 Закону України «Про нотаріат»\~та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від\~22.02.2017\~у справі № 826/20084/14\~зміни, внесені\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662\~до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає\~постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999\~(в редакції постанови КМУ від 29.11.2001). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал\~нотаріально посвідченої\~угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662\~до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу\~нотаріально посвідченого\~договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.09.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір №\~1351/2658BCL1A від 03.09.2013 був нотаріально посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Отже,\~оскільки укладений\~з позивачем\~кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису,\~не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме\~у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису\~щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше вказану правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню. Крім того, береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст.\~\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~зі строком позовної давності, який визначений\~ст. 256 ЦК України\~в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил\~ст. 264 ЦК України\~щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила\~глави 19 ЦК України\~про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved