Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач ОСББ "Лісовий" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат на утримання будинку та за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. На підставі Договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 01.12.2011 року, що був укладений між сторонами, відповідач зобов'язаний нести витрати на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг, але умови Договору він належним чином та у повному обсязі не виконує, внаслідок чого на його особовому рахунку наявна прострочена заборгованість, що призвело до звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, який було скасовано, а тому вважає, що спір має бути вирішено у судовому порядку. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за витрати на утримання будинку та за житлово-комунальні послуги листопада 2013 року по 31 серпня 2015 року включно у розмірі 2649, 70 грн., 3 % річних за період з листопада 2013 року по 31.08.2015 року у розмірі 145, 44 грн., пеню у розмірі 1526, 33 грн., індекс інфляції у розмірі 1944, 66 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2800, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. та 1378, 00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він сплачує житлово-комунальні послуги, але виходячи із тарифу 2, 12 грн. за 1 кв.м., як це було встановлено судовим рішенням, а тому вважає, що заборгованості у нього немає, а вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ "Лісовий" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на квартиру від 31.01.2002 року (а.с. 15 т.1). [PERSON] є власником особового рахунку, проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що підтверджується Довідкою ОСББ "Лісовий" № 19 від 02.10.2015 року (а.с. 21 т.1). 01.12.2011 року між ОСББ "Лісовий" та членом ОСББ "Лісовий" [PERSON] був укладений Договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 16-19 т.1). Відповідно до п. 1 Договору його предметом є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS], а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені Договором. Пунктом 2 Договору передбачено, що Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Згідно із п. 3. Договору розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить: утримання будинку: 91,80 грн.; опалення - 96,10 грн.; всього: 187,90 грн.: послуги ХВП та ГВП - згідно показників водомірів та існуючих тарифів. Відповідно до Протоколу № 20-13 засідання правління ОСББ "Лісовий" від 10.12.2013 року вирішено, що внески в розмірі 3,52 грн. за 1 кв.м. за утримання будинку та прибудинкової території вважаються підтвердженими (а.с. 20). Як зазначено у Протоколі позачергових загальних зборів ОСББ "Лісовий" від 20.12.2015 року, було вирішено: залишити тарифи - внески на тому ж рівні, а саме 3,52 грн. з кв.м. загальної площі та 3,14 - перший поверх (а.с. 138-143). Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ "Лісовий" створено власниками приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Пунктом 6.4 Статуту ОСББ "Лісовий" визначено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю голосів членів об'єднання, які присутні на зборах. Згідно із п. 6.6. Статуту рішення членів об'єднання може бути прийнято шляхом письмового опитування членів об'єднання. Відповідно до п. 6.7. Статуту рішення, які прийняті на загальних зборах, підписуються головою Правління та секретарем загальних зборів і підлягають постійному збереженню. Згідно із п. 6.8. Статуту рішення, прийняті загальними зборами, є обов'язковими для всіх членів об'єднання. Пунктом 6.9. Статуту визначено, що рішення загальних зборів оприлюднюється. За рішенням загальних зборів воно може бути надане членам об'єднання під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Відповідно до 6.11. Статуту рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. Статтею 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно із п. 5. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п. 8. Договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в установленому законом розмірі. Підпунктом 1 та 5 пункту 11 Договору передбачено, що Споживач зобов'язаний: оплачувати послуги в установлений цим договором строк; у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом України. Відповідно до підпункту 3 та 5 п. 12. Договору виконавець має право: нарахувати у разі несвоєчасного внесення Споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законом/договором; вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги. Згідно із п. 14. Договору Споживач несе відповідальність згідно із законом за: недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені; порушення визначених цим Договором зобов'язань. Відповідно до Інших умов Договору ціни, тарифи можуть змінюватись, згідно рішень Правління ОСББ "Лісовий" (крім тарифів на опалення, холодне та гаряче водопостачання). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року апеляційну скаргу ОСББ "Лісовий" відхилено, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2014 року скасовано у частині зобов'язання ОСББ "Лісовий" провести [PERSON] перерахунок оплати комунальних послуг за утримання будинку, виходячи з тарифу 2,12 грн./кв.м. за період з 08.10.2013 року по 10.12.2013 року та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано ОСББ "Лісовий" провести [PERSON] розрахунок плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку [ADDRESS] відповідно до тарифу 2,12 грн./м.кв. з 08.10.2013 року, в іншій частині залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015 року заяву ОСББ "Лісовий" про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року задоволено, роз'яснено, що розрахунок плати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій будинку [ADDRESS] [PERSON] проводити відповідно до тарифу 2,12 грн./кв.м. з 08.10.2013 року і до зміни вказаного тарифу в установленому законом порядку (а.с. 75-77). Суддею Деснянського районного суду м. Києва 31.08.2015 року видано судовий наказ про стягнення на користь ОСББ "Лісовий" з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги в розмірі 2497,28 грн., 3% річних в розмірі 64,62 грн., пеню в розмірі 293,17 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. та судові витрати в розмірі 121,80 грн., який ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2015 року було скасовано (а.с. 22). Згідно із ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2015 року при примусовому виконанні Виконавчого листа №2-1709/14, виданого 29.12.2014 року Деснянським районним судом міста Києва, державним виконавцем було вжито заходів примусового виконання рішення суду про зобов'язання ОСББ "Лісовий" провести [PERSON] розрахунок плати за послуги за утримання будинків та прибудинкових територій будинку [ADDRESS] відповідно до тарифу 2,12 грн./м.кв. з 08 жовтня 2013 року, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема винесено постанови про накладення штрафів на боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", направлено подання до Деснянського РУГУ МВС України у м. Києві про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду відповідно до закону, та постановлено про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого листа №2-1709/14 виданого 29.12.2014 року Деснянським районним судом міста Києва. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2015 року при примусовому виконанні Виконавчого листа №2-1709/14, виданого 29.12.2014 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСББ "Лісовий" на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 1315,00 грн., рішення суду було виконано у повному обсязі, та постановлено про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого листа №2-1709/14 виданого 29.12.2014 року Деснянським районним судом міста Києва. Як встановлено при розгляді справи, [PERSON] станом на 01.09.2015 року має заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 6266,13 грн., що складається з: боргу у розмірі 2649,70 грн., 3% річних у розмірі 145,44 грн., пені в розмірі 1526,33 грн., індексу інфляції у розмірі 1944,66 грн., з урахуванням коригування на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.05.20915 року, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (а.с. 7-9, 23, 88-101 т.1). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного договору про надання послуг виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. ОСББ "Лісовий" свої обов'язки, визначені вищезазначеним Договором та нормативно-правовими актами, як виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконує належним чином. Проте відповідач, всупереч умовам Договору ті діючому законодавству України, протягом тривалого періоду ухиляється від виконання своїх обов'язків по сплаті за житлово-комунальні послуги у повному обсязі у встановлені строки. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 5 від 14.01.2009 року, власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 156, 162 ЖК України власники квартир зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Згідно із ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Судом встановлено, що відповідач від споживання житлово-комунальних послуг не відмовлявся. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1, 2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Згідно із ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку відповідача суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення проти позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу . 17.08.2015 року між ОСББ "Лісовий" та ТОВ Юридична компанія "Юрнатан" укладений Договір про надання юридичних послуг № 11/15, відповідно до п. 1.1 якого позивач доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати юридичні послуги з питань представництва Замовника в суді першої інстанції за позовом до відповідача [PERSON] в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 62-64). 02.10.2015 року між ОСББ "Лісовий" та ТОВ Юридична компанія "Юрнатан" укладено Договір про надання юридичних послуг № 13/15, відповідно до п. 1.1 якого позивач доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати юридичні послуги з питань представництва Замовника в суді першої інстанції за позовом до відповідача [PERSON] в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 24-25). Як вбачається з копії платіжного доручення № 233 від 02.10.2015 року, позивач сплатив грошові кошти за надання правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 26). Як встановлено діючим законодавством, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром. При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката. Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв"язку щодо обставин кожного конкретного випадку. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Вказівка законодавця на обмеження розміру компенсації витрат на правову допомогу законом свідчить, що ці витрати не будуть відшкодовуватися в повному розмірі, якщо вони перевищуватимуть певну суму. При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої юридичною компанією допомоги позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, окрім договору та платіжного доручення. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСББ "Лісовий" у частині стягнення витрат на правову допомогу немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ОСББ "Лісовий" підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial