Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

КП "Харківводоканал" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів на користь КП "Харківводоканал" заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5049,83 грн., інфляційні витрати 244,70 грн., 3 % річних від простроченої суми 93,84 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2014 року у розмірі 4313,79 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.07.2014 року у розмірі 736,04 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 244,70 грн. та 3% річних в розмірі 93,84 грн. Відповідачами до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі визнають позовні вимоги частково. У відзиві на позовну заяву зазначено, що стягнення грошових коштів з відповідачів на користь позивача можливе лише за останні 3 роки з моменту надходження позовної заяви до канцелярії суду. За інший період вказаний позивачем заборгованість не підлягає стягненню, тому, що відносно неї сплинув строк позовної давності. Відповідачі визнають заборгованість за період з 23 лютого 2014 року до 31 липня 2014 року. Позивачем до суду надано відповідь на відзив в якому зазначено, що 21.08.2014 року КП «Харківводоканал» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення, що є підставою для переривання позовної давності відносно усієї суми заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав частково, просив ухвалити рішення про стягнення заборгованості в межах строків позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають реєстрацію за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". КП "Харківводоканал" зверталось до Комінтернівського районного суду м. Харкова із заявою від 21.08.2014 року про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення. 18.09.2014 року Комінтернівським районним судом видано судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто на користь КП "Харківводоканал" заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання і водовідведення в сумі 4010 грн. 46 коп. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2016 року зазначений судовий наказ -скасовано. 23.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2014 року у розмірі 4313,79 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.07.2014 року у розмірі 736,04 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов'язок сплатити ці послуги. Відповідачі надали до суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності у вирішенні цього спору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч.ч. 1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 264 ЦПК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. ( Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (справа № 6-214 цс14). У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв'язку із простроченням відповідача сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 244,70 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 93,84 грн. - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконував, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківводоканал" індексу інфляції та 3 % річних в розмірі, 338 грн. 40 коп. Оскільки свої зобов'язання щодо сплати комунальних послуг відповідач не виконував до подання зазначеного позову. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial