Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач КП "Київський метрополітен" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.05.2012 року між КП "Київський метрополітен", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та ФОП [PERSON] був укладений Договір № 300 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду. Умовами Договором передбачено, що об"єктом оренди є частина переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1). Відповідно до умов Договору за користування об"єктом оренди Орендар сплачує підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва та на дату підписання Договору становить без ПДВ 313, 60 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3443, 37 грн. Строк дії Договору встановлений з 01.04.2012 року по 29.03.2015 року включно. Термін дії Договору припинений 03.11.2016 року, у зв"язку з виселенням відповідачки з орендованого майна. У період з листопада 2015 року по листопад 2016 року відповідачка не сплачувала орендну плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 88788, 95 грн. Оскільки відповідачка добровільно не сплачує заборгованість, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по орендній платі за Договором від 03.05.2012 року № 300 у розмірі 88788, 95 грн., 3 % річних у розмірі 1143, 90 грн., пеню у розмірі 10432, 68 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що строк дії Договору закінчився 29.03.2015 року, за період дії Договору вона сплатила весь розмір орендної плати, заборгованості не має. Підстав для стягнення орендної плати за термін, коли Договір припинив свою дію, немає. На підставі викладеного відповідачка просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП "Київський метрополітен" задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.. 214 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 03.05.2012 року між КП "Київський метрополітен", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та ФОП [PERSON] був укладений Договір № 300 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду. Згідно із п. 1.2 Договір визначає взаємовідносини Сторін щодо строкового, платного користування Орендарем об"єктом оренди. Пунктами 1.1, 2.1 Договору визначено, що об"єктом оренди є частина переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1). Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 року № 115 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ "Укрметротунельпроект" тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) Орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1), б\\н, для торгівлі непродовольчими товарами. Згідно із п. 2.4 Договору об"єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен". Пунктом 5.2 Статуту КП "Київський метрополітен" передбачено, що майно комунального підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплене за ним на праві господарського відання. Відповідно до п. 3.1 Договору за користування об"єктом оренди Орендар сплачує підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва та на дату підписання Договору становить без ПДВ 313, 60 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3443, 37 грн. Згідно із п. 3.2 Договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Пунктом 3.4 Договору визначено, що додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розміру та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою. Відповідно до п. 3.5 Договору орендна плата сплачується Орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП "Київський метрополітен". Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акта приймання-передачі при повернення об"єкта оренди Орендодавцеві. Строк дії Договору (п. 9.1) встановлений з 01.04.2012 року по 29.03.2015 року включно. Як зазначає позивача, термін дії Договору припинений 03.11.2016 року, у зв"язку з виселенням відповідачки з орендованого майна у цей день. Пунктом 3.6 Договору визначено, що орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця. Пунктом 4.2 Договору визначено обов"язок відповідача вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі. У позовних вимогах зазначено про те, що у період з листопада 2015 року по листопад 2016 року відповідачка не сплачувала орендну плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 88788, 95 грн., яку КП і просить стягнути з відповідачки на користь позивача. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно із ст. 11, 509, 526 ЦК України договір є підставою для виникнення зобов"язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об"єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Згідно із ст.. 762 ЦК України за користування майном з наймача (орендаря) справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, а також плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Як зазначає у своїх позовних вимогах позивач, заборгованість відповідача за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року становить 88788, 95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. В своїх запереченнях відповідачка вказує про те, що строк дії договору закінчився 29.03.2015 року, заборгованості на момент закінчення строку дії Договору у неї не було, приміщення вона не використовувала, а тому підстав для стягнення боргу немає. Як встановлено при розгляду справи, 18.07.2016 року Господарським судом м. Києва був виданий наказ про виселення ФОП [PERSON] з нерухомого майна (частини переходу) на станції метро "Мінська". Відповідно до Актів державного виконавця від 03.11.2016 року судове рішення фактично було виконано у повному обсязі, конструкції демонтовано працівниками метрополітену, боржника виселено. Під час розгляду справи встановлено, що строк дії Договору оренди встановлений з 01.04.2012 року по 29.03.2015 року включно, будь-яких доказів на підтвердження того, що Договір сторонами був продовжений суду надано не було. У своїх позовних вимогах позивач посилається на п. 3.6 Договору оренди, відповідно до якого орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця. Але слід зазначити, що вимоги даного пункту стосується обов"язків сторін під час дії Договору, а не після його закінчення. Відповідно до п. 4.15 Договору оренди Орендар після припинення дії Договору оренди зобов"язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Підприємству. Акт приймання-передачі об"єктів оренди підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Підприємством. У разі невиконання цього пункту Орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати. В установлений Договором строк Акт приймання-передачі об"єкту оренди підписаний не був, а тому до відповідача повинні бути застосовані наслідки саме п. 4.15 Договору, але позивачем умови Договору у цій частині не враховані. Також слід зазначити, що позивачем зазначається, що заборгованість у відповідачки виникла з листопада 2015 року по листопад 2016 року, але при цьому строк дії Договору оренди сплинув 29.03.2015 року. У судовому засіданні представником позивача не було надано належних обґрунтованих пояснень з приводу того, чому саме з листопада 2015 року виникла заборгованість. Сама ж відповідачка пояснила, що вона припинила сплачувати орендну плату у березні 2015 року, по закінченню терміну дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Статтею 764 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Однак, під час розгляду справи по суті позивачем не було надано жодних належних доказів на підтвердження того, що строк дії Договору був продовжений. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року включно, а також щодо наявності підстав для стягнення вказаної суми. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП "Київський метрополітен" задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed