Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

29.01.2009 р. ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" було подано до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиту у 2005-2008 р.р. електричну енергію в сумі 4 774,42 грн. Позов мотивовано тим, що позивачем у період за 2005-2008 р.р. була зроблена поставка електричної енергії на об'єкт відповідача, що проживає за адресою: [ADDRESS] у кількості 30 605 кВт/ч. За спожиту електричну енергію відповідачу на підставі чинних тарифів нараховано плату у сумі 4774, 42 грн., яка дотепер несплачена, тим самим порушено вимоги п.п. 20, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених поставою Кабінету Міністрів України від 01.07.1999 року від №1357. У судовому засідання представник позивача Клівасова М.С. позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив застосувати наслідки спливу позовної давності та врахувати, що рішенням Павлоградського міськрайсуду від 02.09.2010 р. із відповідача було стягнуто 1576,50 грн. на користь позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що відповідач проживає в [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго". Між сторонами відсутній письмово укладений договір про надання послуг, в зв'язку з чим суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини безпосередньо з актів цивільного законодавства, що регулюють відносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг. Так, пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357 передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводяться споживачами щомісячно. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачам. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у період, за який здійснюється сплата. За ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач плату за користування електричною енергією ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" в особі Павлоградського району електричних мереж фактично не сплатив, в результаті чого утворилась заборгованість перед ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" в особі Павлоградського району електричних мереж в сумі 4 774, 42 грн. Відповідач просив суд застосувати до даних позовних вимог позовну давність. Дана заява відповідача є обґрунтованою, оскільки відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, при цьому згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Оскільки позов було подано позивачем 29.01.2009 р. (а.с.3), у задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за електричну енергію, спожиту до 31.12.2005 р., слід відмовити. Із врахуванням того, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2010 р. у цивільній справі №2-4111/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" в особі Павлоградського району електричних мереж до [PERSON] із останьої було стягнуто 1576,50 грн. за період із 2007 по 2010 р., а саме в межах позовної давності за три роки із 25.05.2007 р. до 25.05.2010 р., підстав для повторного стягнення із відповідача заборгованості, яка утворилася після 25.05.2007 р., у суду немає (а.с.39, 40). Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію за період із 01.01.2006 р. по 25.05.2007 р. у сумі 1 820, 31 грн., у тому числі: - за період із 01.01.2006 р. по 01.05.2006 р. - 404, 51 грн. (2593 квт/ч х 0, 156 грн. тариф); - за період із 01.05.2006 р. по 01.09.2006 р. - 318, 63 грн. (1634 квт/ч х 0, 195 грн. тариф); - за період із 01.09.2006 р. по 25.05.2007 р. - 1097, 17 грн. (4504 квт/ч х 0, 2436 грн. тариф). У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 51 грн. судовий збір за вимогу майнового характеру та 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial