Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 22 373,87 грн., а у якості відшкодування моральної шкоди - грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватим у якій є [PERSON] , було пошкоджено автомобіль, належний [PERSON] , чим останньому було завдано матеріальну та моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре", однак звернення [PERSON] до цього товариства з приводу відшкодування шкоди було повернуто через відсутність товариства за адресою місцезнаходження. На звернення [PERSON] з приводу невиконання Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" Моторне (транспортне) бюро України повідомило, що членство зазначеного товариства у Моторному (транспортному) бюро України припинено. Добровільну відшкодувати завдану шкоду [PERSON] відмовляється. [PERSON] проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що він застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре", а тому покладення на нього обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту цивільно-правової відповідальності. [PERSON] не подав доказів, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" ліквідовано, а тому саме воно або Моторне (транспортне) страхове бюро має бути відповідачем у справі. [PERSON] не звертався з проханням щодо добровільного відшкодування завданої шкоди. Судом з`ясовано, що 21.09.2019 р. о 13:40 по вул. Європейській у м. Бердичеві [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , в порушення пп. "е" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, виїхав на регульоване перехрестя з вул. С.Сідлецького на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. С.Сідлецького на зелений сигнал світлофору, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. Ці обставини підтверджуються постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2019 р. у справі № 274/6286/19, яка набрала законної сили (а. с. 13). Зазначеною постановою [PERSON] було визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З матеріалів справи випливає та учасниками справи не заперечується, що власником автомобіля Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Зважаючи на вказані норми Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що за загальним правилом особою, яка має відповідати за шкоду, у тому числі - моральну, завдану [PERSON] внаслідок ДТП, є [PERSON] , який керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , та є винуватим у настанні ДТП, тобто у завданні шкоди. Однак, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре", що підтверджується полісом № АО/1006950 від 26.04.2019 р., строк дії якого - з 00:00 06.05.2019 р. до 05.05.2020 р. включно (а. с. 32). У постанові Великої Палати Верхового Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц зазначено, зокрема, наступне: "71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів")". Приймаючи до уваги цей висновок, та зважаючи на те, що за полісом № АО/1006950 від 26.04.2019 р. або за нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у [PERSON] не виник обов`язокз виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну [PERSON] (стаття 28 Закону), за зазначеним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., а розмір майнової шкоди (матеріального збитку), заподіяної [PERSON] внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , становить 22 373,87 грн., що підтверджується звітом № 2764 від 12.10.2019 р. (а. с. 14 - 29), Суд вважає, що покладення обов`язку відшкодувати цю майнову шкоду на [PERSON] суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином обов`язок відшкодувати наведену шкоду покладається на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре". Посилання [PERSON] на те, що його звернення до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" з приводу відшкодування шкоди було повернуто через відсутність товариства за адресою місцезнаходження, а на його звернення з приводу невиконання Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" Моторне (транспортне) бюро України повідомило, що членство зазначеного товариства у Моторному (транспортному) бюро України припинено, підтверджується матеріалами справи (а. с. 33 - 39), проте усі ці обставини не перешкоджали [PERSON] звернутись до цього Товариства з позовом про відшкодування матеріальної шкоди (докази, що вказане товариство на момент подання позову було ліквідовано або визнано банкрутом у матеріалах справи відсутні). При цьому Суд звертає увагу, що страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (пункт 52.5 статті 55 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Разом з тим, зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП не було заподіяно шкоду життю та здоров`ю [PERSON] у розумінні статей 23 - 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (шкода, пов`язаної: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, із смертю потерпілого). За таких обставин в силу положень пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстави для покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану [PERSON] внаслідок ДТП, на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" відсутні, а тому ця шкода підлягає відшкодуванню [PERSON] . Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з такого. Свідок [PERSON] дала показання про те, що у вересні 2019 р. сталась дорожньо-транспортна пригоди за участю її чоловіка та [PERSON] . Вона під`їхала на таксі на місце пригоди біля готелю "Дружба". Там були її чоловік та [PERSON] . Вони спілкувались, під`їхала поліція. [PERSON] дав свою страховку. На наступний день вона подзвонила [PERSON] і запропонувала, щоб він домовитися про поїздку з її чоловіком [PERSON] за запчастинами, навіть за їх рахунок, але щоб вів облік. [PERSON] сказав, що з нею розмовляти не хоче, вона наполягла, але в її бік нецензурно відповіли та закінчили розмову. Вона після цього неодноразово телефонувала [PERSON] , пропонувала провести експертизу, питала, чи відправляв він листа до страхової, але листа відправили вони до страхової. Також вони вияснили, що страхова компанія перебуває у стані банкрутства. Вони провели експертизу у присутності [PERSON] . Почали скаржитися в МТСБУ, отримали від нього лист, він є у справі. Вони повлазили у борги, щоб відремонтувати машину. Вони її відремонтували. [PERSON] за півроку ні разу не поцікавився. Пропонували декілька разів [PERSON] вирішити питання у позасудовому порядку. Вимушені були подати до суду, так як за дев`ять місяців [PERSON] нічого не зробив. Автомобіль використовується кожного дня. Чоловік їздить по роботі, завозить її, дитину, вони їздять у село. Після дорожньо-транспортної пригоди чоловік почував себе погано і досі почуває себе погано. Чоловік багато їздив, шукав запчастини. На даний час вони відмовляють собі і дитині у всьому, оскільки віддають борги. Свідок [PERSON] дала показання про те, що у її присутності неодноразово телефонували [PERSON] , щоб вирішити питання з ремонтом автомобіля. Пропонували разом вирішити питання, на що була відмова та погрози. Дружина [PERSON] працює разом з нею, та звернулась до неї по допомогу, вони позичила їй кошти. Також компанія, де вони працюють, за її зверненням надала дружині [PERSON] кошти, та має віддавати ці кошти у розмірі 20% від зарплати. [PERSON] відмовився робити експертизу, відмовився звертатись до своєї страхової, всім займався [PERSON] . Після суду [PERSON] звернувся до [PERSON] , щоб забрав позов, запропонував 4 000,00 грн., вона чула цю розмову. І що задва місяці погасить основне. Абзацом першим пункту 9 постанови від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленуму Верховного Суду України встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на показання свідків та встановлені вище обставини, Суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП [PERSON] було завдано моральної шкоди, оскільки він та його сім`я змушені були через неможливість користуватись автомобілем та необхідністю здійснити ремонт останнього змінити звичний спосіб життя, у тому числі - понести значні незаплановані трати грошових коштів, при цьому ці кошти довелося позичити,а відтак, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити становить 3 000,00 грн. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме - з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню у якості відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 239,23 грн.

Outcome: partial