Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що 25 лютого 2015 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 318851 від 26.02.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді автомобілю [NUMBER], 2007 року випуску. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті стали: дружина [PERSON] (позивачка), син [PERSON] і мати померлого [PERSON] У встановлений законом строк спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з завами про прийняття спадщини. Але позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на автомобіль через відсутність правовстановлюючого документа. Оскільки вказаний автомобіль було придбано у період шлюбу, то позивачці належить 1/2 його частина, а тому до склад у спадщини входить 1/2 частина автомобілю, тобто кожному зі спадкоємців має належати по 1/6 частині автомобіля. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, відповідна частка кожного зі співвласників є незначною і в натурі виділена не може бути, спільне користування автомобілем є неможливим, тому позивачка вважає, що на підставі ст.. 365 ЦК України може бути припинена частка відповідачів у спільному майні, з відповідною компенсацією вартості їх часток. Позивачка просить суд припинити право [PERSON] на 1/6 частку у спадковому майні; припинити право [PERSON] на 1/6 частку у спадковому майні; визнати за нею, [PERSON], право власності на автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]В,.. який помер 25.02.2016 року. Позивачка та її адвокат у судове засідання не зявилися, просили суд розглядати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують і просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] та її адвокат у судове засідання не зявилися, просили суд розглядати справу без їх участі, заявлені вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом установлено, що 25 лютого 2015 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 318851 від 26.02.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді автомобілю [NUMBER], 2007 року випуску та квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту [PERSON] не залишив, а отже, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] стали: його дружина , позивач у справі, [PERSON], його син [PERSON] та мати [PERSON] У встановлений законом шестимісячний термін, що відповідає вимогам ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємці спадщину прийняли, і звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 22.03.2016 року спадкоємці [PERSON], [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого отримали у власність відповідну частку квартири [ADDRESS] Але спадкоємці позбавлені можливості оформити свої спадкові права на автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску через відсутність правовстановлюючого документа, що вбачається зі змісту постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії №39/02-31 від 22.03.2016 року, №40/02-31 від 22.03.2016 року, №41 /02-31 від 22.03.2016 року. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Згідно п.10. ст. 37 Постанови КМУ від 17.10.2013 року № 868 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами, що підтверджують виникнення, перехід, та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових праві на нерухоме майно. Судом установлено, що вказаний автомобіль було придбано у період шлюбу [PERSON] і [PERSON], а отже, відповідно до присів ст.. 60 СК України є спільним майном подружжя, і 1/2 його частина належить дружині померлого, а тому до складу спадщини входить 1/2 частина автомобілю, тобто кожному зі спадкоємців має належати по 1/6 частині автомобіля. Відповідно до ст.. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною;спільне володіння та користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної ш коди інтересам співвласника та членам його сімї. Судом установлено, що автомобіль перебуває у користуванні позивачки. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, відповідна частка кожного зі співвласників є незначною і в натурі виділена не може бути, спільне користування автомобілем є неможливим, крім того, с [PERSON] і [PERSON] до початку розгляду справи отримали грошову компенсацію належної кожному з них частки, то суд вважає за можливе припинити їх частки і у спільному майні, і визнати право власності на автомобіль за [PERSON] у порядку спадкування за законом. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved