Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

13 вересня 2017 року Великоандрусівська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області (далі - позивач) звернувся з позовом до Страйкового комітету працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області (далі - відповідач) про визнання оголошеного та розпочатого 12 вересня страйку незаконним, та зобов»язання працівників учасників страйку, прийняти рішення про припинення страйку та розпочати роботу. Зазначив, що вказаний страйк оголошено та розпочато без додержання найманими працівниками, профспілкою без додержання положень ст.ст. 2, 4, 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів). Ухвалою судді від 14 вересня 2017 року у справі відкрито провадження та задучено до участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, первинну профспілкову організацію працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області, директора Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області, Світловодську районну державну адміністрацію. Ухвалою суду від 15 вересня 2017 року прийнято відмову Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області від позовних вимог до Страйкового комітету працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад" Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області, в частині зобовязання працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад" Великоандрусівської сільської ради, - учасників страйку, припинити страйк та розпочати роботу, провадження у справі в цій частині закрито, в звязку з припиненням працівниками вказаного страйку. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що 05 вересня 2017 року керівник страйкового комітету [PERSON] надала до Великоандрусівської сільської ради Повідомлення №1 про прийняте рішення на зборах (конференції) щодо проведення страйку працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад", надавши Угоду про вирішення колективного трудового спору під час страйку від 04 вересня 2017 року. Також, про початок даного страйку відповідач письмово повідомив Великоандрусівську сільську раду 11 вересня 2017 року повідомленням №2. 12 вересня 2017 року працівниками Комунального закладу «Подорожненський навчально-виховний комплекс» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області с. Подорожнє розпочато страйк у формі невиконання своїх трудових обовязків, з повідомленням про подальше блокування траси «Кременчук-Чигирин». Вважає даний страйк незаконним оскільки, відповідачем порушено порядок здійснення страйку, встановлений Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Зазначив, що відповідно до даного Закону, вимоги працівників формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства та визначають особу чи орган, які будуть представляти їх інтереси. Тільки в разі одержання уповноваженим представницьким органом найманих працівників від роботодавця повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняття рішення про незгоду з рішенням роботодавця, чи спливу строку розгляду вимог найманих працівників, виникає колективний трудовий спір, який підлягає розгляду відповідно до Розділу ІІ «Вирішення колективного трудового договору (конфлікту) вказаного Закону. Як крайній засіб страйк може бути застосований найманими працівниками лише у разі коли всі інші можливості вирішення колективного трудового спору (конфлікту) вичерпано. Проте, відповідачем до початку страйку не було сформульовано вимоги найманих працівників, вказані письмові вимоги разом з протоколом загальних зборів не надсилалися до Великоандрусівської сільської ради, відсутні протоколи про прийняття рішення про оголошення страйку, а умови Угоди про вирішення колективного спору під час страйку від 04 вересня 2017 року вказують на відсутність колективного трудового спору. Крім того, про виникнення трудового спору, орган, який представляє інтереси працівників, повинен був письмово повідомити органи виконавчої влади, місцевого самоврядування та Національну службу посередництва і примирення чого зроблено не було, а тому просить позов задоволити та судові витрати залишити за ними. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала та пояснила, що оголошення страйку було викликано тим, що після обєднання територіальних громад Великоандрусівська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області, як правонаступник Подорожненської сільської ради, прийняла рішення №133 від 20 липня 2017 року «Про здійснення реорганізації освітніх закладів» згідно якого розпочато процедуру припинення юридичної особи - Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад», з чим були не згідні працівники освітнього закладу, що і викликало виникнення колективного трудового спору (конфлікту) між працівниками школи та органом місцевого самоврядування. Вказане рішення позивача оскаржується в судовому порядку, проте, оскільки Великоандрусівська сільська рада станом на 04 вересня 2017 року не прийняла рішення про зміну чи скасування свого рішення №133 від 20 липня 2017 року «Про здійснення реорганізації освітніх закладів», колективом працівників на зборах, які відбулися 04 вересня 2017 року, було вирішено прийняти рішення про оголошення з 09 години 12 вересня 2017 року страйку. Пояснила, що до часу оголошення та початку страйку вимоги працівників школи до Великоандрусівської сільської ради письмово не формувалися і не затверджувалися загальними зборами (конференцією) найманих працівників. В судовому засіданні досліджено копії таких документів: Повідомлення №1 від 04 вересня 2017 року про прийняте рішення на зборах (конференції) щодо проведення з 12 вересня 2017 року страйку працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад", Угода про вирішення колективного трудового спору під час страйку від 04 вересня 2017 року, Повідомлення №2 від 11 вересня 2017 року про прийняте рішення на зборах (конференції) щодо проведення з 12 вересня 2017 року страйку працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад", протокол загальних зборів працівників ПНВК №1 від 04 вересня 2017 року про оголошення страйку з 14 години 12 вересня 2017 року, Угода про примирення від 13 вересня 2017 року, повідомлення: Відділення в Кіровоградській області Національної служби посередництва і примирення від 05 вересня 2017 року, Кіровоградської обласної ради від 07 вересня 2017 року, Кіровоградської обласної державної адміністрації від 12 вересня 2017 року, Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України від 11 липня 2017 року, колективний договір між дирекцією та профспілковим органом Подорожненської ЗОШ, довідки про працівників які брали участь у страйку. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши зібрані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2017 року керівник страйкового комітету працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад" [PERSON] надала до Великоандрусівської сільської ради Повідомлення №1 про прийняте рішення на зборах (конференції) щодо проведення страйку працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад" (далі ПНВК), надавши Угоду про вирішення колективного трудового спору під час страйку від 04 вересня 2017 року. Умови вказаної Угоди передбачають: дії Великоандрусівської сільської ради щодо внесення змін до прийнятого рішення №133 від 20 липня 2017 року, зупинення процесу припинення юридичної особи ПНВК, реформування закладів освіту територіальної громади після схвалення таких заході громадою, та прийняття і затвердження нового статуту ПНВК. Також, про початок даного страйку відповідач письмово повідомив Великоандрусівську сільську раду 11 вересня 2017 року повідомленням №2. 12 вересня 2017 року працівниками Комунального закладу «Подорожненський навчально-виховний комплекс» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області с. Подорожнє розпочато страйк у формі невиконання своїх трудових обовязків, з повідомленням про подальше блокування траси «Кременчук-Чигирин». 13 вересня 2017 року трудовим колективом ПНВК та головою Великоандрусівської сільської ради підписано угоду про наміри, якою передбачено внесення 12 жовтня 2017 року питання на розгляд Великоандрусівської сільської ради питання про зміну рішення №133 від 20 липня 2017 року «Про здійснення реорганізації освітніх закладів» у частині збереження Подорожненському НВК статусу юридичної особи, розроблення нового колективного договору, та вимога колективу ПНВК відновити навчально-виховний процес. В судовому засіданні представники позивача і відповідача підтвердили, що 12 вересня 2017 року розпочато оголошений страйк, а 13 вересня 2017 року страйк було припинено, працівники ПНВК приступили до роботи. Не погоджуючись із прийнятим рішенням працівників ПНВК про оголошення та початок страйку, вважаючи його незаконним, позивач звернувся до суду з позовом з підстав не дотримання відповідачем передбаченої Законом процедури оголошення та початку страйку. Повно та всебічно дослідивши зібрані документи та наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 44 Конституції України, статті 18 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів. Порядок здійснення права на страйк встановлений Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» (далі - Закон), з урахуванням необхідності забезпечення національної безпеки, охорони здоров'я, прав і свобод інших людей. Згідно статті 17 Закону страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Страйк застосовується як крайній засіб (коли всі інші можливості вичерпано) вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у зв'язку з відмовою роботодавця або уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців задовольнити вимоги найманих працівників або уповноваженого ними органу, профспілки, об'єднання профспілок чи уповноваженого нею (ними) органу. Згідно частини шостої статті 19 Закону рішення про оголошення страйку на підприємстві приймається за поданням виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) чи іншої організації найманих працівників, уповноваженої згідно із статтею 3 цього Закону представляти інтереси найманих працівників, загальними зборами (конференцією) найманих працівників шляхом голосування і вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість найманих працівників або дві третини делегатів конференції. Рішення про оголошення страйку оформляється протоколом. Нікого не може бути примушено до участі або до неучасті у страйку. Орган (особа), який очолює страйк, зобов'язаний письмово попередити роботодавця або уповноважену ним особу, організацію роботодавців, об'єднання організацій роботодавців не пізніш як за сім днів до початку страйку, а у разі прийняття рішення про страйк на безперервно діючому виробництві - за п'ятнадцять днів. Відповідно до загальних вимог Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» обов'язковими передумовами прийняття рішення про оголошення страйку є виникнення колективного трудового спору (конфлікту), вжиття заходів розгляду і вирішення колективного трудового спору (конфлікту), та вичерпання всіх можливостей його вирішення без застосування страйку. Відповідно до статті 2 Закону колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; б) укладення чи зміни колективного договору, угоди; в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; г) невиконання вимог законодавства про працю. Відповідно до статті 4 Закону вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси. Вимоги найманих працівників, профспілки чи об'єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються роботодавцю або уповноваженій ним особі, організації роботодавців, об'єднанню організацій роботодавців. Відповідно до статті 5 Закону роботодавець або уповноважена ним особа, організація роботодавців, об'єднання організацій роботодавців зобов'язані розглянути вимоги найманих працівників, категорій найманих працівників, колективу працівників чи профспілки та повідомити їх представників про своє рішення у триденний строк з дня одержання вимог. Якщо задоволення вимог виходить за межі компетенції роботодавця або уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців, вони зобов'язані надіслати їх у триденний строк з дня одержання вимог власнику або до відповідного вищестоящого органу управління, який має право прийняти рішення. При цьому строк розгляду вимог найманих працівників кожною інстанцією не повинен перевищувати трьох днів. Загальний строк розгляду вимог і прийняття рішення (з урахуванням часу пересилання) не повинен перевищувати тридцяти днів з дня одержання цих вимог роботодавцем або уповноваженою ним особою, організацією роботодавців, об'єднанням організацій роботодавців до моменту одержання найманими працівниками чи профспілкою повідомлення від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців, власника, відповідного вищестоящого органу управління про прийняте рішення. Рішення роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців, власника, відповідного вищестоящого органу управління викладається у письмовій формі і не пізніше наступного дня надсилається уповноваженому представницькому органу іншої сторони колективного трудового спору (конфлікту) разом із соціально-економічним обгрунтуванням. Відповідно до статті 6 Закону колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців не надійшло. Про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) орган, який представляє інтереси найманих працівників або профспілки, зобов'язаний у триденний строк письмово проінформувати роботодавця, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону страйк може бути розпочато, якщо примирні процедури не привели до вирішення колективного трудового спору (конфлікту) або роботодавець або уповноважена ним особа, організація роботодавців, об'єднання організацій роботодавців ухиляється від примирних процедур або не виконує угоди, досягнутої в ході вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Представником відповідача доказів того, що працівниками Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області, до прийняття рішення від 04 вересня 2017 року про оголошення страйку, здійснювалось формулювання вимог працівників й направлялося для вирішення до Великоандрусівської сільської ради відповідно до приписів статті 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», суду надано не було. Оскільки відповідачем не дотримано процедуру формулювання вимог працівників та направлення їх до Великоандрусівської сільської ради відповідно до приписів статті 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», Великоандрусівська сільська рада була позбавлена можливості у відповідності до статті 5 вказаного Закону розглянути вимоги працівників ПНВК. Також, представником відповідача суду надано не було доказів того, що працівниками Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області, до прийняття рішення від 04 вересня 2017 року про оголошення страйку, з підстав, передбачених статті 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» приймалось рішення про виникнення колективного трудового спору. В звязку з викладеним відповідачем не дотримано і вимоги ст.6 згаданого Закону про прийняття рішення про виникнення колективного трудового спору, тому фактично, у розумінні статті 6 згаданого Закону, колективний трудовий спір не виник, і відповідач не мав правових підстав для прийняття рішення про оголошення страйку. Відповідно до пункту «б» статті 22 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» незаконними визнаються страйки, оголошені без додержання найманими працівниками, профспілкою, об'єднанням профспілок чи уповноваженими ними органами положень статей 2, 4, 6 частин 1 і 5 статті 12, частин 1, 3 і 6 статті 19 цього Закону. Відповідно до статті 23 заява роботодавця або уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців про визнання страйку незаконним розглядається у судовому порядку. Справа щодо цієї заяви повинна бути розглянута судом, включаючи строки підготовки справи до судового розгляду, не пізніш як у семиденний строк. Рішення суду про визнання страйку незаконним зобов'язує учасників страйку прийняти рішення про припинення або відміну оголошеного страйку, а працівників розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду органові (особі), що очолює страйк. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Право на страйк, як основоположне право особи, гарантоване статтею 11 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». У справі «Трофимчук проти України» (28.10.2016, п.40-45) Європейський суд з прав людини повторює, що втручання становитиме порушення статті 11 Конвенції, якщо воно не «передбачено законом», не переслідує одну або більше легітимних цілей, передбачених пунктом 2, та не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення цих цілей (див. згадане вище рішення у справі «[PERSON] проти Росії» (Sergey Kuznetsov v. Russia), п. 37). Суд зазначив, що заявниця оскаржила законність свого звільнення у національних судах, стверджуючи, зокрема, що вона не повинна була бути покарана за свою відсутність на робочому місці 3 березня 1999 року. Суди відхилили скарги заявниці, встановивши, що звільнення відповідало національному трудовому законодавству. Незважаючи на висновки судів стосовно згаданих вище аргументів заявниці, які не були точними та ясними, видається, що їхня позиція стосовно відсутності заявниці 3 березня 1999 року ґрунтувалась на тому, що така відсутність не мала прийнятного виправдання і, відповідно, це є порушенням трудової дисципліни. Суд не вбачає достатніх підстав не погодитись із застосуванням судами відповідного національного законодавства до обставин справи заявниці. Суд також зазначає, що українське законодавство передбачає право на страйк як один із засобів вирішення трудових спорів, який тягне тимчасове припинення роботи і встановлює порядок, відповідно до якого це право повинно здійснюватись. Ця процедура передбачає певні гарантії для працівників, включаючи імунітет від дисциплінарних заходів за участь у законному страйку. У цій справі заявниця брала участь в акції протесту проти свого роботодавця, що спричинило її відсутність на роботі протягом двох годин. Однак заявниця не дотрималась процедури страйку, викладеної у статті 19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 3 березня 1998 року, і не стверджувала, що їй якимось чином завадили дотриматись її. Більш того, заявниця не заперечувала відповідність процедури, встановленої національним законодавством, вимогам статті 11 Конвенції. У світлі вищевикладеного Суд вважає, що дисциплінарне стягнення було накладено на заявницю законно і, отже, втручання було «передбачено законом» у розумінні пункту 2 статті 11 Конвенції. Суд також вважає, що втручання мало «легітимну мету» захисту прав колишнього роботодавця заявниці відповідно до національного трудового законодавства. Отже, з врахуванням практики ЄСПЛ, визнаючи конституційне право працівників Подорожненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області на страйк, суд вважає, що недотримання відповідачем порядку оголошення страйку, чітко регламентованого Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», є порушенням прав роботодавця на вжиття заходів щодо уникнення чи мінімізації негативних наслідків, спричинених страйком. Таким чином, мають місце передбачені пунктом «б» статті 22 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» підстави для визнання страйку незаконним. Статтею 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» також передбачено, що рішення суду про визнання страйку незаконним зобов'язує учасників страйку прийняти рішення про припинення або відміну оголошеного страйку, а працівників розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду органові (особі), що очолює страйк.

Outcome: approved