Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (далі - ПАТ "Ідея Банк" або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить вилучити у відповідача [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , передати його для подальшої реалізації Банку у рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором № 910.15473 від 05 червня 2012 року в загальному розмірі 232513 грн. 40 коп. та звернути на даний автомобіль стягнення шляхом його продажу Банком будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, надавши ПАТ "Ідея Банк" усі повноваження і права на відчуження транспортного засобу зі зняттям його з обліку в органах ДАІ та отриманням у разі необхідності дублікатів документів і дублікатів ключів на автомобіль. В обґрунтування позову зазначало, що 05 червня 2012 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № 910.15473, згідно із яким відповідач отримав кредит у розмірі 130811 грн. строком на 84 місяці до 05 червня 2019 року на купівлю транспортного засобу марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за цим кредитним договором виконав повністю, перерахував грошові кошти у вказаній сумі на купівлю [PERSON] зазначеного автомобіля та оплату ним страхових платежів та інших витрат, пов`язаних із придбанням відповідачем автомобіля, що підтверджується меморіальними ордерами. Згідно із умовами кредитного договору Позичальник повинен був сплачувати визначену договором суму коштів для погашення суми кредиту, проценти за його користування в розмірі 21,99 % та всі інші обов`язкові платежі за договором. Доказом того, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, є те, що Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором та погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, а також те, що всі умови кредитного договору йому цілком зрозумілі та є справедливими для Позичальника. 13 липня 2012 року у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за вказаним кредитним договором між ПАТ "Ідея Банк" (далі - також Заставодержатель) і [PERSON] (далі - також Заставодавець) укладено договір застави зазначеного автомобіля марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У порушення вимог закону та умов договору [PERSON] належним чином не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором. Останній платіж за кредитним договором ним було здійснено 10 вересня 2015 року. Станом на 18 вересня 2018 року заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором складає 232513 грн. 40 коп., з яких: 102340 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 120850 грн. 11 коп. - заборгованість по сплаті процентів, 2782 грн. 25 коп. - дебіторська заборгованість та 6540 грн. 56 коп. - штрафні санкції. Умовами укладеного сторонами договору застави транспортного засобу передбачено право Банку звернути стягнення на вказаний автомобіль, який є предметом застави, шляхом його продажу третій особі покупцю від імені [PERSON] . У зв`язку з порушенням відповідачем протягом тривалого часу прав та інтересів Банку, невиконанням [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором, ПАТ "Ідея Банк" змушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживаннята через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 05 червня 2012 року між позивачем ПАТ "Ідея Банк" і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.15473. Відповідно до п. п. 1-3 § 1, п. 4 § 2 цього кредитного договору Банк надає [PERSON] кредит у загальному розмірі 130811 грн., з яких: 127000 грн. - на купівлю транспортного засобу марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , та 3811 грн. - на сплату страхового платежу за страхування життя Позичальника, строком на 84 місяці до 05 червня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21,99 % річних на суму залишку заборгованості. За змістом п. 1 § 3, п. 1 § 4 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором виступає застава вказаного транспортного засобу. Позичальник зобов`язувався погашати кредит шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку. У п. п. 2, 3 § 9 кредитного договору передбачено, що при порушенні Позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути із Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. У разі порушення понад 60 днів - у розмірі 0,65 % від простроченої суми. 13 липня 2012 року між позивач ПАТ "Ідея Банк" і відповідачем [PERSON] , від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON] , був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шептицькою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 1214. За умовами п. 1 розділу 1 договору застави для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 910.15473 від 05 червня 2012 року [PERSON] передав у заставу ПАТ "Ідея Банк" автомобіль марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , (далі - предмет застави), що належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Заставна вартість предмета застави складає 149500 грн. (п. 2 розділу 1 договору застави). Згідно із умовами п. 1 розділу 2 договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п. 1 розділу 3 договору застави Заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом із документами та ключами до нього у Заставодавця та/або у третіх осіб, де б та у кого б він не знаходився, передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з автомобіля, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 розділу 5 даного договору. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Суд встановив, що свої зобов`язання за кредитним договором № 910.15473 від 05 червня 2012 року позивач ПАТ "Ідея Банк" виконало повністю, надало [PERSON] на купівлю транспортного засобу та сплату страхового платежу кредит у загальному розмірі 130811 грн., з яких: 127000 грн. - на купівлю транспортного засобу марки "FIAT", модель "Doblo Combi", 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , та 3811 грн. - на сплату страхового платежу за страхування життя Позичальника, що підтверджується меморіальними ордерами за № 910.15473 від 07 червня 2012 року. У порушення вимог закону та умов договору [PERSON] належним чином зобов`язань за цим кредитним договором щодо своєчасного погашення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, від їх виконання тривалий час він ухиляється, останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем здійснено 10 вересня 2015 року. Станом на 18 вересня 2018 року [PERSON] має перед ПАТ "Ідея Банк" заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2012 року у загальному розмірі 232513 грн. 40 коп., з яких: 102340 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 120850 грн. 11 коп. - заборгованість по сплаті процентів, 2782 грн. 25 коп. - дебіторська заборгованість, 6540 грн. 56 коп. - інші штрафні санкції, що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. За змістом ст. 1 Закону України "Про заставу" від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII, ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У ст. 4 Закону України "Про заставу", ч. 1 ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги. За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18 листопада 2003 року № 1255-IV встановлено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 24 цього Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 25 даного Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. За змістом положень ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. У ч. 1 ст. 30 цього Закону визначено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов`язаний у порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 04 травня 2018 року Банк направляв на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, у якій повідомляв його про заборгованість за кредитним договором, вимагав протягом 30 календарних днів виконати зобов`язання достроково повністю та вказував, що у разі непогашення заборгованості Банк буде змушений звернути стягнення на предмет застави. Однак дана вимога Банку Позичальником залишена без задоволення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 910.15473 від 05 червня 2012 року, наявність у відповідача заборгованості за цим кредитним договором у загальному розмірі 232513 грн. 40 коп.,суд дійшов висновку, що позов ПАТ "Ідея Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню повністю у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3487 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved