Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

29 квітня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (л/с 1-5). Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 10 лютого 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 2500 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: прострочений кредит - 13166,86 грн., проценти на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 5728,11 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань - 5721,94 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1230,85 грн., всього - 26347,76 грн. На підставі викладеного позивач АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 26347,76 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 29 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала - л/с 70). 15 травня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 75-77), яким він заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що в установленому законом порядку кредитний договір між сторонами не укладався. При отриманні кредиту відповідач підписав лише анкету-заяву, яка не містить істотних умов кредитного договору. Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що анкета-заява, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку складають кредитний договір, оскільки це суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування" та Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до яких кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити істотні умови кредитування. Відповідач вважає, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" неправомірно збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом, без його відому та згоди. Так, на момент отримання кредиту розмір процентної ставки становив 30 %, в подальшому банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки: з 01 вересня 2014 року - 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - 43,2 %. Про зміну процентної ставки він не повідомлявся. Відповідач вважає, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" неправомірно застосував до нього одночасно два різні види неустойки (пеню та штраф) за одне й те саме порушення - несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що свідчить про недотримання позивачем положень ст.61 Конституції України. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 05 червня 2020 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь на відзив (л/с 80-89, 106-115), якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. В судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду відповідач просить розглядати справу за його відсутності, проти позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 10 лютого 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний договір укладено між сторонами шляхом підписання 10 лютого 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (л/с 27) та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (л/с 28). В цих заяві та довідці сторони зазначили умови кредитного договору, а саме: -тип карти - VISA Classic; -тип кредитної лінії - відновлювальна; -базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) - 3,0 %; -розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7 % від заборгованості; -строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - (базова процентна ставка по договору / 30, що нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, що нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам п`ять і більше днів та при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше; -штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1, ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки сторони досягли згоди про предмет договору та умови, визначені законом як істотні, зафіксували їх у письмовій формі (анкеті-заяві позичальника та довідці про умови кредитування), тому суд приходить до висновку, що між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] належним чином укладено кредитний договір. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" (л/с 25) вбачається, що для позичальника [PERSON] встановлювався розмір кредитного ліміту: 10 лютого 2011 року - 2500 грн., 10 лютого 2011 року зменшено - 300 грн., 07 квітня 2011 року - 2900 грн., 21 червня 2011 року - 3300 грн., 22 червня 2011 року - 3300 грн., 21 липня 2011 року - 3900 грн., 22 липня 2011 року - 3900 грн., 17 вересня 2011 року - 4500 грн., 30 вересня 2011 року - 2250 грн., 26 жовтня 2012 року - 5000 грн., 25 лютого 2013 року - 8000 грн., 25 грудня 2014 року - 8000 грн., 07 лютого 2017 року - 14000 грн., 13 березня 2017 року - 16000 грн., 18 липня 2018 року - 0 грн. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" (л/с 26) вбачається, що за кредитним договором [PERSON] отримав кредитні картки: № [NUMBER] - терміном дії до 31 грудня 2014 року, № [NUMBER] - терміном дії до 30 листопада 2017 року, № [NUMBER] - терміном дії до 30 червня 2022 року. З виписок по картковому рахунку відповідача [PERSON] (л/с 17-24) вбачається, що останній отримував кредитні кошти, користувався ними та добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором. З розрахунку (л/с 6-16) вбачається, що станом на 22 березня 2020 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" нарахував відповідачеві [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10 лютого 2011 року: прострочений кредит - 13166,86 грн., проценти на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 5728,11 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань - 5721,94 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1230,85 грн., всього - 26347,76 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не надав жодних заперечень щодо нарахованого позивачем розміру простроченого кредиту в сумі 13166,86 грн., а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в цій частині. Суд не приймає доводи відповідача [PERSON] щодо неправомірного збільшення позивачем АТ КБ "ПриватБанк" розміру процентної ставки за користування кредитом, оскільки позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом не заявлено. Позивач АТ КБ "ПриватБанк", крім заборгованості по кредиту, просить стягнути з відповідача [PERSON] проценти на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 5728,11 грн. При цьому, ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив позивач АТ КБ "ПриватБанк" не надав жодних обґрунтувань щодо нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З розрахунку (л/с 16) вбачається, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" нарахував відповідачеві [PERSON] заборгованість по процентам на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 5728,11 грн. за період з 01 жовтня 2019 року по 22 березня 2020 року за процентною ставкою в розмірі 84 %. Проте, в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", підписаній 10 лютого 2011 року відповідачем [PERSON] , не передбачено умови нарахування процентів на прострочений кредит в розмірі 84 % згідно ст.625 ЦК України. Крім того, позивач АТ КБ "ПриватБанк" на обґрунтування заявлених ним позовних вимог надав суду Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач [PERSON] ознайомився та погодився з ними, підписуючи 10 лютого 2011 року анкету-заяву позичальника, а також те, що вказані Умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин суд вважає, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного 10 лютого 2011 року між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] . Отже, суду не надано жодних доказів про те, що сторони в установленому порядку обумовили нарахування процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 84 %. Таким чином суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення процентів на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 5728,11 грн., як таких, що встановлені договором. Вимог про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, ч.2 ст.625 ЦК України,\~позивач не пред`явив. Позивач АТ КБ "ПриватБанк", пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] кредитної заборгованості, просить також стягнути неустойку за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань: пеню за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань - 5721,94 грн., штраф (фіксовану частину) - 500 грн., штраф (процентну складову) - 1230,85 грн. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч.1 - ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Умови про стягнення пені та штрафу визначені сторонами в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", підписаній 10 лютого 2011 року відповідачем [PERSON] . Разом з тим, згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення. Оскільки юридична відповідальність позичальника у вигляді сплати штрафу встановлена за порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання, і таке ж саме порушення вказане по суті як підстава для стягнення пені, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України. За таких обставин суд вважає, що із заявлених одночасно двох вимог (стягнення пені та штрафу), не підлягає задоволенню з підстави порушення положень, закріплених ст.61 Конституції України, вимога про стягнення пені в розмірі 5721,94 грн., як така, що є більш обтяжливою для відповідача у порівнянні з вимогою про стягнення штрафу. Вимоги позивача АТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з відповідача [PERSON] штрафу підлягають задоволенню в сумі 1158,34 грн., з яких: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 658,34 грн. (із розрахунку: 5 % від заборгованості по кредитному ліміту в сумі 13166,86 грн.). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 10 лютого 2011 року: прострочений кредит - 13166,86 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 658,34 грн., всього - 14325,20 грн. Суд вважає можливим відмовити через необґрунтованість в задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 10 лютого 2011 року: проценти на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 5728,11 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань - 5721,94 грн., штраф (процентна складова) - 572,51 грн., всього - 12022,56 грн. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1142,85 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 26347,76 грн., сума сплаченого судового збору - 2102 грн., сума задоволених позовних вимог - 14325,20 грн.).

Outcome: partial