Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1846-20/7-1в від 25 січня 2007 року в сумі 9 199 759 грн. 08 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Посилається на те, що 25 січня 2007 року між Акціонерним банком «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТОВ «АПК ГМБХ» було укладено кредитний договір № 1846-20/7-1в. За даним договором відповідачу ТОВ «АПК ГМБХ» було відкрито відкличну кредитну лінію з лімітом 2 200 000 доларів США із сплатою 14,5 відсотків річних до 25 січня 2010 року. В зв'язку із неодноразовим внесення змін до договору, кредитна лінія була змінена на відкличну невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію. Строк дії договору продовжено до 25 січня 2012 року. Відсоткова ставка, яка неодноразово змінювалася, наприкінець була встановлена на позначці 19 % річних у гривні. Валюта кредитування була змінена на гривню, у зв'язку з чим сума кредиту стала 11 110 000,00 грн. Позивач здійснив перерахунок кредитних коштів на позичковий рахунок у розмірі 11 110 000,00 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, погашення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування кредитом у строки та в розмірах, передбачених кредитним договором, не здійснюється, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 01 квітня 2010 року був укладений договір поруки № 16542-20/10-5, відповідно до якого боржник і поручитель відповідають перед банком за порушення зобов'язання за кредитним договором, як солідарні боржники. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що строк повернення кредитних коштів за основним договором закінчився 25.01.2012 року, пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] банк мав право протягом шести місяців, однак цього зроблено не було. Таким чином, договір поруки є припиненим, а заявлені до [PERSON] позовні вимоги є безпідставними. Крім того, зазначив, що позивач не надав чіткого розрахунку заборгованості відповідачів станом на час розгляду справи в суді, приховуючи, що частина заборгованості погашена за рахунок реалізації заставного майна ЗАТ «Переяслав-Хмельницький хлібозавод». Представник відповідача ТОВ „АПК ГМБХ" до суду не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень на позов суду не надіслав. Вирішуючи питання належності повідомлення представника ТОВ «АПК ГМБХ», суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] особисто повідомлений про день та час розгляду справи та є засновником даної юридичної особи - відповідача. Судом встановлено наступне. 25 січня 2007 року між Акціонерним банком „Київська Русь" та Товариством з обмеженою відповідальністю „АПК ГМБХ" був укладений кредитний договір № 1846-20/7-1в про відкриття відкличної кредитної лінії з лімітом в розмірі 2 200 000,00 доларів США із сплатою 14,5 відсотків річних із строком дії кредитного договору до 25 січня 2010 року. Кредит був оформлений відповідачем з метою придбання простих іменних акцій ЗАТ „Переяслав-Хмельницький хлібозавод". Відповідно до Договору про внесення змін до Кредитного договору від 26 лютого 2007 року кредитна лінія була змінена на відкличну мультивалютну та встановлена плата за користування кредитними коштами в доларах США у розмірі 14,5 відсотків річних та у гривні у розмірі 19,0 відсотків річних. Ліміт відкличної мультивалютної кредитної лінії був встановлений у розмірі 2 200 000,00 доларів США або в еквівалентній сумі у гривнях. Згідно Договору про внесення змін до Кредитного договору від 27 листопада 2007 року плата за користування кредитними коштами в гривні була змінена на 16,0 відсотків річних. Договором про внесення змін до Кредитного договору від 01 липня 2008 року кредитна лінія була змінена на відкличну невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію, плата за користування кредитними коштами в гривні була змінена на 18 відсотків річних. Відповідно до Договору про внесення змін до кредитного договору від 21.11.2008 року плата за користування кредитними коштами в гривні була змінена на 21,0 відсоток річних з 01 грудня 2008 року та на 23,0 відсотки річних з 01 січня 2009 року. Згідно Договору про внесення змін до кредитного договору від 03 квітня 2009 року строк дії кредитного договору був продовжений до 25 січня 2011 року, з 01 травня 2009 року встановлено плату за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 24,0 відсотки річних. Крім того, позичальнику було встановлено новий графік зменшення ліміту кредитування. Договором про внесення змін до Кредитного договору від 29 травня 2009 року строк плати відсотків за травень 2009 року було встановлено не пізніше 09 червня 2009 року. Відповідно до Договору про внесення змін до кредитного договору від 30 грудня 2009 року з 01 січня 2010 року було запроваджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 19,0 відсотків річних. Відповідно до Договору про внесення змін до Кредитного договору від 22 березня 2010 року строк дії кредитного договору був продовжений до 25 січня 2012 року, валюта кредитування була змінена на гривню, в зв'язку з цим сума кредиту склала 11 110 000 грн. Згідно Договору про внесення змін до Кредитного договору від 29 червня 2010 року був встановлений строк сплати відсотків за кредитним договором до 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем нарахування, починаючи з липня 2010 року. Позивач на виконання умов договору перерахував на позичковий рахунок позичальника обумовлену договором суму кредиту, що підтверджується копією меморіального ордеру № 8556 від 31 січня 2007 року. Відповідач порушив умови Кредитного договору, укладеного між сторонами щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, внаслідок чого станом на 20 січня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 9 199 759 грн. 08 коп., а саме : - основна сума заборгованості за кредитом - 7 220 921,88 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 354 361,11 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 624 476,09 грн. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються гл. 71 ЦК України. В силу укладеного кредитного договору відповідач зобов'язаний був погашати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки за користування кредитом у строки та у розмірах, передбачених договором. Це передбачено п.5.2 ст.5 Кредитного договору, що укладений між сторонами та врегульовано ст. 1054 ЦК України. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового розірвання кредитного договору, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними відсотків, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов договору. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Відповідно до п.п.8.1 договору та вимог ст. 549 ЦК України відповідач має сплатити позивачу пеню за несвоєчасну сплату кредитних коштів та відсотків за користування кредитною лінією. Пеня обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення платежу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені до ТОВ „АПК ГМБХ", підлягають задоволенню. Окрім того, на забезпечення виконання укладеного кредитного договору між Банком та відповідачем [PERSON] 01 квітня 2010 року було укладено Договір поруки № 16542-20/10-5. Між сторонами даного договору виникли цивільно-правові відносини, що регулюються § 3 гл. 49 ЦК України. В силу укладеного Договору поруки відповідач [PERSON](поручитель) зобов'язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 11 110 000,00 грн. до 25 січня 2012 року виключно у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором; сплату процентів за користування кредитом у розмірі 19 %відсотків річних; комісій та штрафних санкцій у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Це передбачено п.1 Договору поруки, що укладений між сторонами, та врегульовано ст. ст. 553, 554 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у томі ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників ( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до п.4 Договору поруки № 16542-20/10-5 від 01 квітня 2010 року відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за порушення ТОВ АПК ГМБХ" кредитного зобов'язання. Відповідно до п.3 Договору поруки відповідальність поручителя за цим договором настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення боргу з [PERSON], зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки строк повернення кредитних коштів закінчився 25 січня 2012 року, протягом шести місяців після цього вимога до [PERSON] про повернення коштів пред'явлена не була, то з 26 липня 2012 року договір поруки є припиненим. Однак суд не може взяти до уваги дані твердження, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 12.2 договору поруки, дія цього Договору припиняється, якщо кредитор протягом 36 місяців з дати виконання Основного зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя. Строк виконання основного зобов'язання закінчився 25 січня 2012 року, позов подано до суду 27 січня 2014 року, тобто до спливу строку (36 місяців), зазначеного в договорі Поруки. Крім того, представник відповідача [PERSON] [PERSON] вказав, що даний кредитний договір забезпечений заставою рухомого майна ЗАТ „Переяслав-Хмельницький хлібозавод" і частина боргу, а можливо і вся заборгованість за кредитним договором можливо вже погашена за рахунок реалізації заставного майна. Однак належних та допустимих доказів цьому надано не було. Натомість, представник позивача Голиця В.В. зазначив, що всі здійсненні погашення за кредитним договором відображені в розрахунку заборгованості та підтвердженні меморіальними ордерами, і існування будь-якого договору застави не має відношення до розгляду даної справи, оскільки банк стягує кошти безпосередньо з боржника та поручителя. З системного аналізу положень ст. 20 ЦК України та ст. ст. 3, 4 ЦПК України вбачається, що право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені до [PERSON], є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до п.1.3 Статуту ПАТ „Банк „Київська Русь" Публічне акціонерне товариство „Банк „Київська Русь" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного банку „Київська Русь". Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 526, 530, 543, 549, 553, 554, 559, 625, 1054 ЦК України, згідно ст. ст. 3, 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved