Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1894 від 19.11.2013 року вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та визнати акт від 25 квітня 2015 року про проведені електронні торги та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 4210 від 24.04.2015 року видане Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] недійсними. В обгрунтування вимог про визнання виконавчого напису недісним позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а саме нотаріусом не встановлено безспірність заборгованості. Зазначив, що прилюдні торги та свідоцтво на придбання майна є недісними, оскільки державним виконавцем було порушено право позивача добровільне виконання, державним виконавцем не направлено у встановленому законом порядку постанову про відкриття виконавчого провадження, результатів визначення вартості чи оцінки майна, за таких осбтавин останній не мав можливості подати свої заперечення. Крім того, акт про проведені прилюдні торги 25.04.2015 року затверджений начальником [PERSON] ВДВС Житомирського МУЮ Аврамчуком 24.04.2015 року, тобто раніше проведення прилюдних торгів, оцінка нерухомого майна проводилась 12.01.2015 року, звіт складено 15.01.2015 року, проте постанова про призначення експерта для проведення оцінки винесена 26.01.2015 року, таким чином оцінка проведена до визначення експерта. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Крім обставин викладених в позовній заяві щодо недійсності акта про проведені прилюдні торги від 25.04.2015 року посилалися на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Представники відповідачів ТОВ "Кредитні ініціативи", [PERSON] та відповідач [PERSON] заперечували в задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] ВДВС Житомирського МУЮ, ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON]Ю.( а.с.154-157) заперечували щодо задоволення позову, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу подав заяву про розгляд справи без його участі, покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступило правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0501/0408/88-076, відповідно до якого позивач отримав кредит розмірі 64 200, 00 дол. США на строк до 21 квітня 2018 року включно, із сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 11,9 відсотків річних.( а.с. 115-119) З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором 22 квітня 2008 року укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7502, предметом іпотеки за яким є: квартира № 32, яка знаходиться за адресою місто Житомир, вулиця Котовського, буд. № 16.( а.с. 12-13). 30.09.2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" направило вимогу [PERSON] щодо усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором, яка направлена рекомендованим листом ( а.с. 164-167) 18.10.2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" направило Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про вчинення виконавчого напису. ( а.с. 159-161). 19.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1894. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач в обґрунтування позову вказує, виконавчий напис вчинено з порушенням, а саме, виконавчий напис повинен бути вчинений після спливу 30 днів з моменту отримання боржником повідомлення про усунення порушень. Позивач зазначає, що повідомлення ним не отримано. Крім того, вказує, що виконавчий напис вчинено без перевірки факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, позивач не згоден з сумою боргу, оскільки йому незрозуміло які норми та методики використовувались ТОВ "Кредитні ініціативи" при проведенні розрахунку. Суд приходить до висновку, що вказані вище факти, якщо б вони навіть і мали би місце в дійсності, не є підставою для визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. У банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору та виникненням заборгованості за ним, а не в зв'язку з настанням кінцевого строку виконання зобов'язань. Відповідно до п.11 Іпотечного договору, іпотекодержатель у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. Пленум Верховного Суду України своєю Постановою №2 від 31.01.1992 року „Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" від 31.01.1992р. з подальшими змінами роз'яснив судам, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення, навіть якби вони були допущені, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Твердження позивача щодо безпідставності вчинення напису є наявно хибним, оскільки виконавчий напис був здійснений нотаріусом з дотриманням ст.88 Закону України «Про нотаріат», вчинений на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: кредитного договору від 22.04.2008 року, розрахунку заборгованості. Виконавчий напис посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1894, вчинений на підставі іпотечного договору, посвідченого 22.04.2008 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 7502. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" передбачено, що для виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення на заставлене майно і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з рахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Наявність у нотаріуса згаданих вище документів виключає будь-які порушення Закону України „Про нотаріат" при вчиненні виконавчого напису. 3 приводу доводів позивача стосовно обов'язку нотаріуса щодо перевірки безспірності боргу у боржника перед вчиненням виконавчого напису, жодним нормативним актом України цього обов'язку не передбачено. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Отже, чинне законодавство визначає обов'язок іпотекодержателя надіслати іпотекодавцю (боржнику) письмову вимогу про усунення порушення та не визначає початок відліку тридцятиденного строку на виконання такої вимоги із моменту її отримання іпотекодавцем (боржником). Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог п. 2.3 гл. 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяв на момент вчинення напису та ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тобто після спливу тридцяти днів з моменту направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень. Вищезазначене підтверджується належним доказом направлення позивачу відповідної вимоги (а.с.166-167). В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року, вказано, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Виконавчий напис було вчинено в межах цього строку, оскільки строк дії кредитного договору встановлений до 21.04.2018 року. Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що нотаріус діяв у повній відповідності до законів України «Про іпотеку», «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач жодним чином не оскаржує розмір заборгованості, не наводить доказів відсутності заборгованості, чи її меншого розміру. Тобто будь-які підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні, адже жодні цивільні права позивача вчиненням виконавчого напису не були порушені. Посилання позивача на порушення державним виконавцем вимог щодо неналежного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та визначення вартості іпотечного майна, в зв"язку з чим акт про проведені електронні торги від 25 квітня 2015 року та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 24.04.2015 року підлягають визнанню недійсними є безпідставними. Зі змісту акта про проведені електронні торги від 25.04.2015 року вбачається, що лот 52704, а саме квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], яка за № 2984504 була зареєстрована в системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) 06.04.2015 року Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Згідно протоколу № 70209 від 06.04.2015 року переможцем визнано [PERSON], та на підставі якого було зареєстровано право власності на вказане житлове приміщення. Відповідно до п. 1 Тимчасового порядку та п. 4 наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №656/5 „Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" Держінформ'юст було визначено організатором електронних торгів, уповноваженим відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення інформаційної системи, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями чайна, обробку інформації про електронні торги (далі - Система), технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК \~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК,\~саме на момент вчинення правочину. За своєю правовою природою прилюдні торги є правочином з купівлі-продажу нерухомого майна, недійсність якого може встановлюватись в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені ч. ч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Разом із тим, виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановленого законодавством порядку проведення торгів. Дана позиція підтверджена правовим висновком Верховного Суду України, викладена в постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 р. у справі № 6-116цс12. Посилання позивача на той факт, що державним виконавцем не вчинено на його думку ряду дій щодо повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, повідомлення про визначення вартості майна не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та вимоги позивача не ґрунтуються на положеннях закону та спростовуються доказами направлення вказаних повідомлень до адресу позивача ( а.с. 200-201) Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Що стосується порушень, які на думку позивача допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, допущення описок в датах тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються порядку проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які вказували б на порушення встановленого законом порядку проведення торгів, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними акту від 25 квітня 2015 року про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів№ 4210 від 24.04.2015 року виданого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] Посилання позивача на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є безпідставним, оскільки за [PERSON] зареєстровано інше майно ( а.с.193-195). Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13.05.2015 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру 32, що знаходиться за адресою м.Житомир, вул. Котовського 16. Відповідно до п. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для задоволення позову, суд скасовує застосовані заходи щодо його забезпечення.

Outcome: dismissed