Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся 10.11.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства « Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства « Банк Михайлівський», [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та включення до переліку вкладників. В обґрунтування свого позову [PERSON], зазначає, що 21.12.2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-006-000003334 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)».\~На виконання Договору було відкрито поточний рахунок № 26208515047401. В подальшому поточний рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу Банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів з депозитних рахунків. Позивачем також було укладено договір № 980-006-000217897 від 07.04.2016 року, як позикодавцем, з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» як позичальник. На виконання цього договору Позивач перерахував 10 000 гривень на рахунок ТОВ Кредитно-Інветиційний центр» згідно квитанції № 38555001 від 07.04.2016. Умовами договору № 980-006-000217897 передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а останній зобов'язався повернути їх позивачеві в зазначений строк на рахунок № 26208515047401 в ПАТ «Банк Михайлівський», а також сплатити проценти за їх використання шляхом перерахунку на рахунок № 26208515047401. Також пунктом 5.4.3. договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. На виконання цього договору 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача було перераховано від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в розмірі: - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-006- 000217897 від 07.04.2016 року»; - 88.53 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-006-000217897 від 07.04.2016 року. Надходження коштів та зарахування їх на поточний рахунок позивача підтверджується випискою по особовим рахункам, наданою разом з довідкою про стан рахунку ПАТ «Банк Михайлівський» №2Г1(К)/17630 від 21.09.2016. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 року прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський». 13 червня 2016 року виконавчою дирекцією [PERSON] прийняте рішення № 991 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб (далі - [PERSON] гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] №1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу [PERSON] на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на [PERSON] з 05 вересня 2016 року. Згідно з випискою, станом на день запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» на поточному рахунку № 26208515047401 Вкладника (Позивача) залишок коштів становив 100 366,16 гривень, які відповідно до ч.І ст. 26, п.З ч.2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000,00 грн. та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів [PERSON]. За інформацією на офіційному сайті [PERSON], виплати гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський» розпочалися 15 липня 2016 року. Звернувшись до банка-агента [PERSON] в Харківській області, яким є ПАТ ПУМБ, Позивач отримав інформацію, що його немає в реєстрі на виплату. 25 липня 2016 року Позивач звернувся до Уповноваженої особи з заявою про надання довідки (виписки) про стан рахунків, відкритих в Банку, а 27.07.0216 - із заявою про включення його рахунків до переліку рахунків вкладників, що мають право на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» На свій запит Позивач отримав відповідь від ПАТ «Банк Михайлівський», яка містить довідку про стан рахунків та повідомлення про нікчемність правочину. В зазначеному повідомленні міститься твердження про те, що перекази коштів на поточний рахунок позивача № 26208515047401, здійснені 19.05.2016, є "нікчемними правочинами" в силу положень ст.215 Цивільного кодексу України та п.п.7-9 ч.З ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В подальшому, в грудні 2016 року Позивач отримав відшкодування від [PERSON] в розмірі 90 277,45 гривень. Решта коштів, а саме кошти, які були перераховані від ТОВ «Кредитно-Інветиційний центр» на поточний рахунок позивача № 26208515047401, у розмірі 10 088,53 гривень - не виплачені, та по ним немає інформації в реєстрі на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, право Позивача володіти, користуватися і розпоряджатися коштами, які обліковуються банком (Відповідачем) на поточному рахунку № 26208515047401, у розмірі 10 088,53 гривень - не визнається (заперечується) Відповідачами.., в звязку з чим позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та зобов'язати відповідача здійснити вказані дії. В судове засідання позивач [PERSON], не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю. Представник відповідача ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача посилаючись на те, що позивач не є вкладником банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не має відношення до вкладу., тому в даному випадку Уповноважена особа банку діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Представник відповідача [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] в судове засідання також не зявився, надав до суду відзив на заяву в якому просив слухати справу за відсутністю представника. В задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що фонд гарантування вкладів з 23.05.2016 року здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможності банку ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом. У фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються включно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Також представник відповідача зазначає, що законодавство не покладає обовязок на [PERSON] враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку рахунків вкладників. Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр , який затверджується [PERSON] гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою [PERSON], а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується [PERSON] на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті мас характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується [PERSON] гарантування. З наведеного також вбачається, що Загальний реєстр не складається та не затверджується уповноваженою особою [PERSON] гарантування, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується [PERSON] гарантування. Отже Позивач обрав невірний субєктний склад позову, оскільки [PERSON] гарантування з Позивачем не укладав жодних банківських договорів, тощо. Безпосередньо суми відшкодування визначаються Уповноваженою особою [PERSON] гарантування, яка згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки [PERSON] гарантування є особою публічного права (ст. З Закону), то в силу приписів ст. 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Тобто, під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON] гарантування в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, та за договорами банківського рахунку. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, відзиви представників відповідачів на позовну заяву, відповіді відповідача на відзиви, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.12.2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-006-000003334 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)».\~На виконання Договору було відкрито поточний рахунок № 26208515047401. В подальшому поточний рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу Банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів з депозитних рахунків. Позивачем також було укладено договір № 980-006-000217897 від 07.04.2016 року, як позикодавцем, з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» як позичальник. На виконання цього договору Позивач перерахував 10 000 гривень на рахунок ТОВ Кредитно-Інветиційний центр» згідно квитанції № 38555001 від 07.04.2016. Умовами договору № 980-006-000217897 передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а останній зобов'язався повернути їх позивачеві в зазначений строк на рахунок № 26208515047401 в ПАТ «Банк Михайлівський», а також сплатити проценти за їх використання шляхом перерахунку на рахунок № 26208515047401. Також пунктом 5.4.3. договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. На виконання цього договору 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача було перераховано від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в розмірі: - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-006- 000217897 від 07.04.2016 року»; - 88.53 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-006-000217897 від 07.04.2016 року. Надходження коштів та зарахування їх на поточний рахунок позивача підтверджується випискою по особовим рахункам, наданою разом з довідкою про стан рахунку ПАТ «Банк Михайлівський» №2Г1(К)/17630 від 21.09.2016. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 року прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський». 13 червня 2016 року виконавчою дирекцією [PERSON] прийняте рішення № 991 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб (далі - [PERSON] гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] №1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу [PERSON] на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на [PERSON] з 05 вересня 2016 року. Згідно з випискою, станом на день запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» на поточному рахунку № 26208515047401 Вкладника (Позивача) залишок коштів становив 100 366,16 гривень, які відповідно до ч.І ст. 26, п.З ч.2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000,00 грн. та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів [PERSON]. За інформацією на офіційному сайті [PERSON], виплати гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський» розпочалися 15 липня 2016 року. Звернувшись до банка-агента [PERSON] в Харківській області, яким є ПАТ ПУМБ, Позивач отримав інформацію, що його немає в реєстрі на виплату. 25 липня 2016 року Позивач звернувся до Уповноваженої особи з заявою про надання довідки (виписки) про стан рахунків, відкритих в Банку, а 27.07.0216 - із заявою про включення його рахунків до переліку рахунків вкладників, що мають право на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» На свій запит Позивач отримав відповідь від ПАТ «Банк Михайлівський», яка містить довідку про стан рахунків та повідомлення про нікчемність правочину. В зазначеному повідомленні міститься твердження про те, що перекази коштів на поточний рахунок позивача № 26208515047401, здійснені 19.05.2016, є "нікчемними правочинами" в силу положень ст.215 Цивільного кодексу України та п.п.7-9 ч.З ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В подальшому, в грудні 2016 року Позивач отримав відшкодування від [PERSON] в розмірі 90 277,45 гривень. Решта коштів, а саме кошти, які були перераховані від ТОВ «Кредитно-Інветиційний центр» на поточний рахунок позивача № 26208515047401, у розмірі 10 088,53 гривень - не виплачені, та по ним немає інформації в реєстрі на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону Уповноважена особа [PERSON] складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON] відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів [PERSON] станом на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку. Уповноважена особа [PERSON] протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON], із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню [PERSON] відповідно до п.п. 4-6 ч. 4 ст. 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені ст. 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються [PERSON] після проведення аналізу ознак, визначених ст. 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені [PERSON], а також підтвердження відсутності таких ознак. Як вбачається з положень ч. 3 ст. 27 Закону виконавча дирекція [PERSON] затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою [PERSON] переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON]. [PERSON] не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті [PERSON]. [PERSON] також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладником, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації [PERSON] зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку перелічені в ч. 3 ст. 38 Закону. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті» (далі Інструкція), затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 відповідно до п.1.4 глави 1 якої розрахунковий документ, це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Згідно п. 1.9 глави 1 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічне положення закріплене в п. 3.6. глави № Інструкції. Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів, це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах Верховного суду України від 19.08.2014 у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 у справі № 3-80гс14, від 09.09.2014 у справах № 3-45гс14, № 3-49гс14, від 21.10.2014 у справі № 3-147гс14 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку ст. 38 Закону України, оскільки Уповноважена особа [PERSON] не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів. Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону [PERSON] протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. З погляду на положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог Банком, чи Уповноваженою особою [PERSON] відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Уповноваженої особи [PERSON] з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами не є правомірними, отже позов має бути задоволений. Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 18, 26, 27, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: approved