Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11 серпня 2013 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1084, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року прийнятого у справі № 569/10155/16-ц. Від шлюбу ми мають дочку - [PERSON] , [INFO] . 23 вересня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 532,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду- 21.08.2014 року до досягнення донькою повноліття. Рішення суду набрало законної сили. Після отримання нею виконавчого листа, його було скеровано до державної виконавчої служби на примусове виконання, внаслідок чого державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№53247659. Відповідач ухилявся від виконання свого батьківського обов`язку, не сплачував аліменти вчасно, та свідомо не виконував рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, доказом чого є розрахунок заборгованості по аліментах від 05.03.2018 року наданий Головним Державним виконавцем Мельником В.В., в якому він зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №5б9/1339б/14-ц від 08.12,2016 р. за період з 21.08.2014 року по 01.03.2018 рік становить 22 532,76 грн., а сплачено аліментів - 0,00 грн. В квітні 2018 року, відповідачем вищезазначена сума боргу по аліментах була погашена. Крім того, на сьогоднішній день [PERSON] аліменти олачує, у зв`язку з чим, заборгованості по них не має, а тому вважає, що матеріальне зновище відповідача покращилося, оскільки на її думку [PERSON] отримує дохід не офіційно, працюючи на будівництві, роблячи євроремонт у квартирах, у будинках, як це було, коли вони перебували в шлюбі. Відповідач є працездатною особою, яка повинна забезпечити утримання та виховання їхньої доньки [PERSON] на належному рівні, проте в повній мірі не надає належну матеріальну підтримку. Крім того, як їй відомо, його сімейний стан не змінився, на утриманні, кріім їхньої доньки нікого немає. Розмір аліментів визначений Рівненським міським судом в твердій шовій сумі 532,00 грн. на місяць на даний час є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки та набагато меншим навіть від мінімального платежу (50% від прожитковогомінімуму дитини відповідного віку), який має сплачувати платник аліментів, який на лютий 2019 року складає 1626 - 50%= 813 грн. На даний час в неї змінився матеріальний стан, потреби дитини в порівнянні з 2014 роком значно виросли, як і комунальні послуги, та інші витрати. Дитина підростає та потребує нового одягу та взуття. Дитина часто хворіє, має потребу в ліках, 31.05.2016 р. їй була проведена планова операція, вона перебувала у стаціонарі у відділенні планової хірургії. Дочка любить займатися розвиваючими іграми, відвідувати кіно, парк, ходить на гуртки в дитячому садку,які є платними. Відповідач не несе ніяких витрат на утримання доньки окрім 532 грн. щомісячно. Просила збільшити розмір аліментів визначених рішенням Рівненського міського суду від 23.09.2014 р. у справі № 569/13396/14-ц на її користь на утримання дитини, та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 532,00 грн. на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву у межах її доводів та просила задовольнити повністю. Пояснила, що аліменти відповідач сплатив по серпень включно, заборгованість по аліментах погасив . Представник позивачки адвокат Бородавко А.П. позов підтримав та дав аналогічні пояснення. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50% від прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбу із [PERSON] з 11.08.2013 року, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року (справа № 569/10155/16-ц). Свідоцтвом про народження на ім"я [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 60, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, підтверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 23 вересня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 532,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду- 21.08.2014 року до досягнення донькою повноліття. З оглянутого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 26658 від 05.03.2018 р. наданого Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області вбачається, що станом на 01.03.2018 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів по виконавчому листу№569/13396/14-ц становила 22532,76 грн. Вказана сума боргу була погашена відповідачем у квітні 2018 р. Як встановлено в судом, відповідач виплатив борг по аліментах та сплатив аліменти по серпень 2019 р. включно. Оглянутими судом копіями медичних документів, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] є часто хворіючою дитиною. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 23.09.2014 року (532,00 грн.) на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України, що суперечить положенню СК. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, що не порушує вимоги ст.182 СК та є не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ), з індексацією відповідно до закону, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, судом встановлено наявність рішення суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 569/13396/14-ц, то за зазначеним виконавчим документом слід припинити виконання за виключенням наявності боргу по сплаті аліментів. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При пред"явленні позову про зміну розміру аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного ст.ст. 180, 182, 184, 192, СК України ,

Outcome: partial