Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про витребування належного йому автомобілю „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], довіреність на право користування яким, а також на право здійснення правочинів щодо якого, 13 квітня 2010 року видана ним відповідачам. В позові зазначив, що спірний транспортний засіб він набув за рахунок отриманого від третьої особи кредиту на підставі договору кредитування від 09.08.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за яким передав автомобіль в заставу банківській установі згідно з договором застави, укладеним в той же день, що і договір кредитування. 2 квітня 2010 року, виконуючи прохання відповідачів щодо надання ним права тимчасового користування автомобілем, позивач отримав згоду керуючого Запорізьким відділенням № 1 публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на передачу відповідачам права керування транспортним засобом. З цією метою позивачем видано на користь відповідачів згадану довіреність, строк дії якої сплив 13 квітня 2013 року. 18 травня 2010 року за актом приймання-передачі автомобіль банківською установою як заставодержателем переданий відповідачам в користування на час дії довіреності. Від повернення транспорту в добровільному порядку відповідачі відмовляються, що зумовило подання позивачем заяви до органів ДАІ ГУМВС України про розшук і затримання автомобіля, який (розшук) увінчався поміщенням автомобіля на штрафмайданчик по вул. Перемоги. Коли 14 вересня 2013 року сповіщений співробітниками міліції позивач прибув за транспортним засобом, він побачив, як відповідачі, самовільно проникнувши до салону авто, від'їжджають з території штрафного майдану. Оскільки перебування автомобіля у користуванні відповідачів порушує право [PERSON] як власника, просить про витребування майна у відповідачів. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічними заявами, які містять заперечення проти позову, звернулися представники відповідачів. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО», який уточнила 21 листопада 2014 року. В уточненому позові (а. с. 47-53 т. 2) зазначає, що 24 листопада 2009 року вона та відповідач [PERSON], який саме в цей день брав на себе зобов'язання повернути позивачці за зустрічним позовом борг за договором позики у сумі 150000 грн., проте це зобов'язання не виконав, підписали акт приймання-передачі спірного транспортного засобу, який [PERSON] набув за кошти, отримані за договором кредитування з публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії». В цей же день позичальник звернувся до банківської установи з заявою про надання дозволу на видачу довіреності на ім'я [PERSON] та [PERSON] на право керування транспортним засобом, страхування його позивачкою та подальшу сплату нею грошових коштів за кредитним договором. Отримавши дозвіл банку на вчинення цих дій, [PERSON], 13 квітня 2010 року нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування та експлуатації належного [PERSON] автомобіля „TOYOTA RAV4", а 29 квітня 2010 року публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» в особі представника, з одного боку, і [PERSON] та [PERSON], - з другого, склали акт прийому-передачі транспортного засобу. В період часу з 24 листопада 2009 року по 13 жовтня 2014 року позивач сплачувала щомісячні платежі в погашення заборгованості [PERSON] за договором кредитування, сплативши за вказаний період суму в 204500 грн. Відповідно до довідки Запорізького відділення № 1 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 13.10.2014 року [PERSON] сплатила всю заборгованість по кредиту № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року у сумі 204500 грн. Оскільки позивачка сплатила повну вартість автомобіля у сумі, яка відповідає ціні договору купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО», і розміру отриманого [PERSON] кредиту, просить: замінити боржника за кредитним договором № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», та [PERSON], з [PERSON] на [PERSON]; перевести на [PERSON] права покупця за договором купівлі-продажу транспортного засобу № ВА-0000245 від 24.07.2007 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО»; а також визнати за нею право власності на автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER]; покласти на відповідача [PERSON] судові витрати. Представник [PERSON] за зустрічним позовом в судове засідання 30 січня 2015 року не з'явилася, надавши письмову заяву про задоволення позову та вирішення справи у її відсутність (а. с. 119 т. 2). Відповідач [PERSON] надав аналогічне звернення (в частині прохання про вирішення спору без його участі), а також письмові заперечення проти зустрічного позову ( а. с. 112-113 т. 2). Представник публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» в заяві від 23.12.2014 року (а. с. 108 т. 2) просить про проведення судового розгляду без його участі з урахуванням письмових пояснень, наданих суду 18 грудня 2014 року (а. с. 91 т. 2). Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО» надала суду письмове прохання про вирішення справи у її відсутність, яке містить повне визнання зустрічного позову (а. с. 121 т. 2). Представник відповідача за первісним позовом і третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] в письмовому зверненні до суду просить про відмову у задоволенні первісного позову, висловлює думку про обґрунтованість зустрічного позову, а також прохання про проведення судового розгляду без його участі (а. с. 120 т. 2). За таких обставин суд вважає за можливе у відповідності до ст. ст. 36, 158, 169 ЦПК України вирішувати справу без участі сторін, їх представників та інших осіб, які беруть участь у справі. З письмових пояснень представника публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» випливає, що 9 серпня 2007 року між АТ «Сбербанк Росії» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 204500 грн. під 17 процентів річних з терміном повернення до 9 серпня 2013 року. В заставу банківській установі було передано автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], набутий за кредитні кошти. 24 листопада 2009 року від [PERSON] на ім'я начальника Запорізького відділення АТ «Сбербанк Росії» надійшла заява з проханням про надання дозволу на проведення всіх платежів за вказаним кредитом [PERSON], надання дозволу на видачу довіреності на проведення [PERSON] страхування набутого за кредитні кошти транспортного засобу. Зазначений дозвіл на ім'я приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] був наданий банком. Заборгованість за зазначеним кредитом у сумі 204500 грн. повністю сплачена [PERSON], тоді як [PERSON] свої зобов'язання за договором кредитуванням не виконував. У зв'язку з викладеним представник просить про задоволення зустрічного позову, оскільки за волевиявленням позичальника його зобов'язання зі згоди банку повністю виконала інша особа, тому набуття нею права власності на предмет застави, для придбання якого надавався споживчий кредит, є правомірним. Позов первісний, на думку представника банку, є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Письмові заперечення [PERSON] проти зустрічного позову містять посилання на те, що передача або відчуження предмету застави заставодавцем зі згоди заставодержателя іншим особам не є заміною заставодавця у договорі застави, а так як угода про заміну боржника не укладалась, підстав для заміни боржника у кредитному договорі, а також для переведення права покупця за договором купівлі-продажу немає. Так як він є єдиним власником спірного транспортного засобу, просить про задоволення його вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, і вважає за можливе ухвалити рішення на користь позивача за зустрічним позовом, з таких міркувань. Судом встановлено, що 9 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», та [PERSON] укладений договір кредитування № 02-Н/07/08/ФО/А, відповідно до якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 204500 грн., а позичальник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням, в силу п. п. 1.3, 2.1.1 кредит надається для придбання нового автомобілю „TOYOTA RAV4", 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу № ВА-0000245 (а. с. 15-23 т. 2). Зазначений автомобіль, як випливає з договору купівлі-продажу № ВА-0000245 від 24.07.2007 року (а. с. 57-59 т. 2), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО» і [PERSON] Відповідно до платіжного доручення № 959350 від 09.08.2007 року закрите акціонерне товариство «Банк НРБ» перерахувало на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТО» за [PERSON] 204500 грн. для набуття автомобілю „TOYOTA RAV4", кузов [NUMBER] (а. с. 123). 9 серпня 2007 року в заставу фінансовій установі [PERSON] переданий автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER] (а. с. 192-197 т. 1). На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.04.2010 року [PERSON] надав право [PERSON], [PERSON] представляти його інтереси в органах нотаріату, ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов'язаних з користуванням та експлуатацією автомобіля (а. с. 200 т. 1). На підставі акту приймання-передачі АБ «Сбербанк Росії» передав [PERSON] та [PERSON] автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], який є заставним майном за договорами кредитування і застави, укладеними 9 серпня 2007 року між [PERSON] та АТ «Сбербанк Росії», в тимчасове користування (а. с. 9 т. 1). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна зобов'язання. В силу ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, а згідно із ст. 520 ЦК боржник у зобов'язанні може бути замінний іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходить з того, що кредитор в кредитному зобов'язанні - фінансова установа - надала дозвіл на заміну сторони в зобов'язанні, про що свідчить як наведений текст пояснень представника відповідача, так і зміст довідки (а. с. 109 т. 2) про те, що всі платежі, які здійснювалися [PERSON] за кредитним договором № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року за тілом кредиту та процентами за користування кредитом в розмірі 204500 грн. приймалися АТ «Сбербанк Росії» від [PERSON] з дозволу та за погодженням з керівництвом АТ «Сбербанк Росії». І оскільки ніяких перешкод для заміни боржника в зобов'язанні, згода на яку (заміну) надана кредитором, немає, суд вбачає всі підстави для заміни боржника за договором кредитування між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», та [PERSON], з первісного боржника на [PERSON] Вирішуючи позов в частині вимог про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу автомобіля „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], суд виходить з того, що згідно із договором кредитування кредитні кошти надавалися позичальнику саме для набуття цього транспортного засобу (п. п. 1.3, 2.1.1); а суму, у якій наданий кредит, а саме: 204500 грн., фінансовою установою перераховано за позичальника на користь продавця платіжним дорученням № 959350; саме цю суму було сплачено [PERSON] в погашення зобов'язань за кредитним договором, як випливає із вже згаданої судом довідки, тому вважає за можливе розв'язати і цю вимогу на користь позивача за первісним позовом. За договором купівлі-продажу, як випливає із ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право приватної власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки зобов'язання за договором купівлі-продажу речі виконані позивачкою за зустрічним позовом, у зв'язку з чим на неї переведено право покупця за договором, суд знаходить обґрунтованою і вимогу про визнання за нею права власності на транспортний засіб з припиненням права власності на нього [PERSON] Відповідно до ст. 387 власник має право витребувати своє майно від особи, що незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділо ним. Так як з визнанням права власності на спірний транспортний засіб за позивачкою за зустрічним позовом право власності [PERSON] на цей автомобіль припиняється, суд не вбачає підстав для задоволення вимог первісного позову про захист права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягають і судові витрати, попередньо оплачені нею.

Outcome: approved