Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів та призначення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.10.2011 у справі №2-1114/11 відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.09.2011 і до повноліття дітей. Станом на 01.02.2018 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 107216,56 грн., з яких 23336,06 грн. - заборгованість станом на серпень 2015 року без нарахування пені. Оскільки відповідач має заборгованість по аліментах, тому з нього згідно вимог ст.196 СК України підлягає стягненню неустойка (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з вересня 2015 по 01.02.2018, яка за 2015 рік складає: вересень- 609,38 грн., жовтень - 685,92 грн., листопад - 595,90 грн., грудень - 588,71 грн., загалом 2479,91 грн.; за 2016 рік складає: січень - 644,55 грн., лютий - 600,89 грн., березень -784,36 грн., квітень - 679,11 грн., травень - 740,90 грн., червень - 562,31 грн., липень - 1451,17 грн., серпень - 836,25 грн., вересень - 753,10 грн., жовтень - 695,78 грн., листопад - 824,90 грн., грудень - 843,35 грн., загалом - 9416,67 грн.; за 2017 рік складає: січень - 763,94 грн., лютий - 737,82 грн., березень - 884,89 грн., квітень - 715,98 грн., травень - 780,12 грн., червень - 1372,40 грн., липень - 1255,55 грн., серпень - 987,40 грн., вересень - 1005,14 грн., жовтень - 1383,19 грн., листопад - 1055,44 грн., грудень - 1392,93 грн., загалом - 12334,80 грн.; за 2018 рік складає: січень - 1378,67 грн., а всього загальна сума неустойки складає 25610,05 грн. [INFO] їхньому синові [PERSON] виповнилося 18 років і виплата аліментів припинилась. Однак, син навчається в Барському гуманітарно-педагогічному коледжі імені Михайла Грушевського за денною формою навчання, термін навчання передбачено до 30.06.2019. Вона не в змозі самостійно утримувати їхніх дітей. Їх донька теж навчається у ВНЗ, діти стипендію не отримують, їм необхідно кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Враховуючи, що відповідач працює, має постійний дохід, тому він має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 107216,56 грн., неустойку (пеню) за період з вересня 2015 по лютий 2018 - 25610,05 грн., а також стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від його всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з часу звернення до суду і до закінчення навчання по 30.06.2019. В судове засідання позивач не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала. Згідно її позовних вимог, остання вказала, що судовий розгляд провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у його відсутність на підставі наявних у справі заперечень та доказів. Згідно наявного в матеріалах справи відзиву, останній просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, необгрунтованість, а також через те, що позов не підтверджений належними доказами. Також останнім зазначено, що його доходи складаються лише із заробітної плати, основна частина якої йде на утримання двох неповнолітніх дітей, сплати аліментів на 2 дітей, оплату комунальних послуг та витрат на лікування важкохворої матері його теперішньої дружини, яка є інвалідом ІІ групи, проживає разом з ними та знаходиться на їхньому утриманні. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.10.2011 у справі №2-1114/11 (а.с.15) з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі даної заяви в суд, а саме з 30.09.2011 і до повноліття дітей, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.15). На підставі даного рішення 19.01.2012 був виданий виконавчий лист №2-1114/11, який перебував на виконанні у Ладижинському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, що в свою чергу підтверджується копією даного виконавчого листа (а.с.14). Згідно копії довідки Ладижинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21.09.2014 №3402 (а.с.16), [PERSON] за період з 01.11.2015 по 31.08.2017 не отримувала аліменти від [PERSON] Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], виданої головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 15.03.2018 №1810 (а.с.12), станом на 01.02.2018 заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] становить 107216,56 грн. В свою чергу, відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], виданої головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.35), станом на 01.06.2018 заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] становить 73996,33 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], виданої головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.67), станом на 01.11.2018 заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] становить 71075,90 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ч.3 ст.194 СК України, стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів на підставі ст. 187 СК України. Згідно ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2015 по 01.02.2018, суд зазначає наступне. Наявність заборгованості по аліментах тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з позовних вимог позивача, загальний розмір неустойки (пені) складає 25610,05 грн., а саме: за 2015 рік - 2479,91 грн., за 2016 рік - 9416,67 грн., за 2017 рік - 12334,80 грн., за 2018 рік -1378,67 грн. Так як заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Верховного Суду України від 11.09.2013 у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки за період з 01.09.2015 по 31.01.2018 включно. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01.07.2015, № 6-2589цс15 від 16.03.2016 та від №6-2696цс15 від 16.12.2015. З урахуванням наведеного, враховуючи, що права позивача були порушені, суд дійшов висновку, що вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, виходячи з наступного розрахунку: Заборгованість по неустойці = Нарахована сума аліментів х Кількість днів прострочення х 1% Проаналізувавши наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості відповідача, виконані державним виконавцем, суд враховує при нарахування пені розрахунок заборгованості відповідача станом на 01.11.2018 (а.с.67-68), оскільки в ньому наведено більш детальний її розрахунок. 2015 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Вересень 2015 року2031,261129,36301%270,57 Жовтень 2015 року2212,66400311%561,92 Листопад 2015 року1986,33500301%445,90 Грудень 2015 року1899,08400311%464,71 1743,10 2016 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2016 року2079,180311%644,55 Лютий 2016 року2072500291%455,88 Березень 2016 року 2530,200311%784,36 Квітень 2016 року2263,600301%679,08 Травень 2016 року2389,90500311%585,87 Червень 2016 року1874,360301%562,31 Липень 2016 року4681,100311%1451,14 Серпень 2016 року 2697,580311%836,25 Вересень 2016 року2510,320301%753,10 Жовтень 2016 року2244,44500311%540,78 Листопад 2016 року2749,650301%824,90 Грудень 2016 року2720,481524,30311%370,82 8489,04 2017 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2017 року2464,30500311%608,93 Лютий 2017року2635500281%597,80 Березень 2017 року 2854,470311%884,89 Квітень 2017 року2386,600301%715,98 Травень 2017 року2516,500311%780,12 Червень 2017 року4574,650301%1372,40 Липень 2017 року4050,163630,37311%130,13 Серпень 2017 року 3185,150311%987,40 Вересень 2017 року3350,480301%1005,14 Жовтень 2017 року4661,90505311%1288,64 Листопад 2017 року3518,12505301%903,94 Грудень 2017 року4493,304048,60311%137,86 9413,23 2018 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2018 року4447,303237311%375,19 375,19 Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за період з01.09.2015 по 31.01.2018 включно складає: 1743,10 + 8489,04 + 9413,23 + 375,19 = 20020,56 грн., а не 25610,05 грн., як зазначено позивачем в її позовних вимогах. Відтак, суд приходить до висновку, що вирахувана позивачем сума неустойки є невірною. Разом з тим, при визначенні розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховано прохання відповідача зменшити її розмір, враховуючи його матеріальний стан та знаходження на його утриманні двох дітей, тещі та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому, суд, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 196 СК України та обставин справи, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, вважає за можливе зменшити розмір нарахованої неустойки (пені) з 20020,56 грн.до 10000 грн., що буде справедливим по відношенню до обох сторін. Що стосується вимоги позивача про призначення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження від 13.09.1999 серія [NUMBER] (а.с.5), відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO] [PERSON] досяг повноліття, про що свідчить копія паспорту серія [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з довідки, виданої Барським гуманітарно-педагогічним коледжем імені Михайла Грушевського від 15.03.2018 №969 (а.с.7), [PERSON] навчається на ІІІ курсі Барськиого гуманітарно-педагогічного коледжу імені Михайла Грушевського за денною формою навчання, спеціальність "Право", навчання здійснюється за державним замовленням, термін навчання передбачено до 30.06.2019. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При цьому право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] проживає біля матері - позивача по справі та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Кирнасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 24.04.2018 №948 (а.с.11). Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно п.17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією з обставин, яку повинен врахувати суд при розгляді даного позову є можливість відповідача надавати допомогу на навчання позивачу. В свою чергу, відповідач заперечує свою можливість надавати допомогу на навчання сина, посилаючись на те, що його доходи складаються лише із заробітної плати, основна частина якої йде на утримання двох неповнолітніх дітей, сплати аліментів на 2 дітей, оплату комунальних послуг та витрат на лікування важкохворої матері його теперішньої дружини, яка є інвалідом ІІ групи, проживає разом з ними та знаходиться на їхньому утримання. На підтвердження цього останнім надано: копія свідоцтва про шлюб від 15.09.2011 серія [NUMBER] (а.с.34), згідно якої відповідач 15.09.2011 зареєстрував шлюб з [PERSON]; довідку голови квартального (вуличного, будинкового) комітету від 17.07.2018 (а.с.36), згідно якої [PERSON] проживає із своєю сім'єю [PERSON] та двома дітьми [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи, являється лежачою, нетранспортабельною та знаходиться на їх утриманні; довідку Тульчинської міської ради Вінницької області від 17.07.2018 №02-34-2162 (а.с.37), згідно якої на утриманні [PERSON] знаходяться діти: дочка - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]; копія пенсійного посвідчення від 14.09.2010 (а.с.38), згідно якого [PERSON] отримує пенсію по інвалідності ІІ грн., як потерпіла від аварії на ЧАЕС; копію довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №318723 (а.с.38), згідно якої [PERSON] має ІІ групу інвалідності, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Разом з тим, як вбачається з довідки про доходи, виданої філією "Переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика " від 23.10.2018 (а.с.70), [PERSON] працює на посаді підсобного робітника та з січня 2018 року по вересень 2018 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 153463,15 грн., податок з доходів фізичних осіб склав- 27623,37 грн., сплачено аліментів - 50403,44 грн. Судом враховано, що оскільки син [PERSON] досяг повноліття [INFO], тому починаючи з 02.09.2018 сплата аліментів на останнього мала б припинитися. Таким чином, дослідивши надану відповідачем вищевказану довідку про його доходи, з урахуванням наявності у відповідача на утриманні двох малолітніх дітей та тещі, яка є інвалідом ІІ групи, є лежачою, стягнення з нього аліментів на одну дитину, його матеріального стану, суд вважає, що у відповідача наявна можливість надавати матеріальну допомогу сину [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), а не в тому розмірі, як просить позивач. Оскільки позовну заяву пред'явлено до суду 02.05.2018, тому відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти на повнолітнього сина. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, судом враховане наступне. Згідно п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо заявлених нею трьох позовних вимог і відносно однієї з них, а саме, про стягнення заборгованості по аліментах їй відмовлено в задоволенні, тому судові витрати в цих частинах слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи, що позовні вимоги щодо стянегнення неустойки та призначення аліментів на повнолітню дитину задоволено частково, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме, 980 грн. (704,80 грн. х 10000 грн. / 25610,05 грн. = 275,20 грн. +704, 80 грн. = 980 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial