Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі з 1 березня 2014 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2010 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку, виданої Новокодацьким відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, відповідач станом на грудень 2018 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 82155,91 грн. За цих підстав, посилаючись на норми статті 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 82155 грн. 91 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2012 року по грудень 2018 року в розмірі 25266 грн. 99 коп. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що добровільно сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина, що підтверджується наявними чеками. Про існування рішення про стягнення з нього аліментів не знав, тому його вина у виникненні заборгованості по аліментам відсутня. З 01.07.2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , яка народилася в новому шлюбі, не має можливості працевлаштуватися, має проблеми зі здоров`ям. Відповідно до статті 258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до довідки виконавчої служби у 2019 році його переплата по аліментам склала 500 грн. У 2018 році нараховано 13200 грн., сплачено 1100 грн., борг 12100 грн. Тому просив позов задовольнити частково, стягнути з нього суму боргу по аліментам у розмірі 12100 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, однак надав письмові пояснення, відповідно до яких на виконанні перебуває виконавче провадження № 31630369 щодо стягнення аліментів з [PERSON] . Просив розглянути справу без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідач станом на 01.01.2019 року має заборгованість по сплаті аліментів за період з червня 2012 року по грудень 2018 року в розмірі 82 155 грн. 91 коп. У зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам постановою державного виконавця від 23.09.2018 року на боржника [PERSON] накладено штраф у розмірі 39427,95 грн., який підлягає подальшому перерахуванню стягувачу за виконавчим листом. Статтею 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 187 цього Кодексу передбачено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями статті 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Отже, заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду в разі, коли аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. У свою чергу, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до частини 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Між тим, як встановлено в судовому засіданні спір щодо розміру заборгованості по аліментам відсутній, сторони розмір нарахованої державним виконавцем заборгованості не оспорюють. Тому за відсутності такого спору заборгованість повинна стягуватися державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження". Суд відзначає, що аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду, повторному стягненню не підлягають, а тому заборгованість відповідача по аліментам підлягає стягненню з нього в порядку виконавчого провадження, а не шляхом повторного судового стягнення. Таким чином позов у частині стягнення з відповідача заборгованості по аліментам, що утворилася під час виконавчого провадження, задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд виходить з наступного: Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, за змістом наведених норм у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Судом встановлено, що з вини відповідача, який з червня 2012 року належним чином не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина, утворилася заборгованість у розмірі 82155,91 грн. Доказів на спростування вказаної заборгованості відповідачем не надано. При цьому той факт, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина, але свої зобов`язання належним чином не виконував, підтверджується сплатою аліментів у 2013 році на загальну суму 4148 грн. У зв`язку з чим суд вважає неспроможними доводи відповідача про його необізнаність про ухвалене судом рішення про стягнення з нього аліментів у 2010 році. Отже, враховуючи, що відповідач не надав доказів, що така заборгованість виникла не з його вини, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду ввід 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені станом на 1 грудня 2018 року. Отже, розмір неустойки (пені) відповідача за прострочення сплати аліментів на утримання дитини становитиме: -за червень 2012 року: 623,33 грн. х 1% х 2344 днів = 14610,86 грн.; -за липень 2012 року - 1100 х 1% х 2313 = 25443 грн.; -за серпень 2012 року - 1100 х 1% х 2282 = 25102 грн.; -за вересень 2012 року - 1100 х 1% х 2252 = 24772 грн.; -за жовтень 2012 року -1100 х 1% х 2221 = 24431 грн.; -за листопад 2012 року - 1100 х 1% х 2191 = 24101 грн.; -за грудень 2012 року - 1100 х 1% х 2160 = 23760 грн.; -за січень 2013 року - 1100 х 1% х 2129 = 23419 грн.; -за лютий 2013 року - 1100 х 1% х 2101 = 23111 грн.; -за березень 2013 року - 1100 х 1% х 2070 = 22770 грн.; -за квітень 2013 року - 1100 х 1% х 2040 = 22440 грн.; -за травень 2013 року - 1100 х 1% х 2009 = 22099 грн.; -за червень 2013 року - 0 грн. -за липень 2013 року - 0 грн. -за серпень 2013 року - 1100 х 1% х 1917 = 21087 грн.; -за вересень 2013 року - 1100 х 1% х 1887 = 20757 грн.; -за жовтень 2013 року - 900 х 1% х 1856 = 16704 грн.; -за листопад 2013 року - 1100 х 1% х 1826 = 20086 грн.; -за грудень 2013 року - 1100 х 1% х 1795 = 19745 грн.; -за січень 2014 року - 1100 х 1% х 1764 = 19404 грн.; -за лютий 2014 року - 1100 х 1% х 1736 = 19096 грн.; -за березень 2014 року - 1100 х 1% х 1705 = 18755 грн.; -за квітень 2014 року - 1100 х 1% х 1675 = 18425 грн.; -за травень 2014 року - 1100 х 1% х 1644 = 18084 грн.; -за червень 2014 року - 1100 х 1% х 1614 = 17754 грн.; -за липень 2014 року - 1100 х 1% х 1583 = 17413 грн.; -за серпень 2014 року - 1100 х 1% х 1552 = 17072 грн.; -за вересень 2014 року - 1100 х 1% х 1522 = 16742 грн.; -за жовтень 2014 року - 1100 х 1% х 1491 = 16401 грн.; -за листопад 2014 року - 1100 х 1% х 1461 = 16071 грн.; -за грудень 2014 року - 1100 х 1% х 1430 = 15730 грн.; -за січень 2015 року - 1100 х 1% х 1399 = 15389 грн.; -за лютий 2015 року - 1100 х 1% х 1371 = 15081 грн.; -за березень 2015 року - 1100 х 1% х 1340 = 14740 грн.; -за квітень 2015 року - 1100 х 1% х 1310 = 14410 грн.; -за травень 2015 року - 1100 х 1% х 1279 = 14069 грн.; -за червень 2015 року - 1100 х 1% х 1249 = 13739 грн.; -за липень 2015 року - 1100 х 1% х 1218 = 13398 грн.; -за серпень 2015 року - 1100 х 1% х 1187 = 13057 грн.; -за вересень 2015 року - 1100 х 1% х 1157 = 12727 грн.; -за жовтень 2015 року - 1100 х 1% х 1126 = 12386 грн.; -за листопад 2015 року - 1100 х 1% х 1096 = 12056 грн.; -за грудень 2015 року - 1100 х 1% х 1065 = 11715 грн.; -за січень 2016 року - 1100 х 1% х 1034 = 11374 грн.; -за лютий 2016 року - 1100 х 1% х 1005 = 11055 грн.; -за березень 2016 року - 1100 х 1% х 974 = 10714 грн.; -за квітень 2016 року - 1100 х 1% х 944 = 10384 грн.; -за травень 2016 року - 1100 х 1% х 913 = 10043 грн.; -за червень 2016 року - 1100 х 1% х 883 = 9713 грн.; -за липень 2016 року - 1100 х 1% х 852 = 9372 грн.; -за серпень 2016 року - 1100 х 1% х 821 = 9031 грн.; -за вересень 2016 року - 1100 х 1% х 791 = 8701 грн.; -за жовтень 2016 року - 1100 х 1% х 760 = 8360 грн.; -за листопад 2016 року - 1100 х 1% х 730 = 8030 грн.; -за грудень 2016 року - 1100 х 1% х 699 = 7689 грн.; -за січень 2017 року - 1100 х 1% х 668 = 7348 грн.; -за лютий 2017 року - 1100 х 1% х 640 = 7040 грн.; -за березень 2017 року - 1100 х 1% х 609 = 6699 грн.; -за квітень 2017 року - 1100 х 1% х 579 = 6369 грн.; -за травень 2017 року - 1100 х 1% х 548 = 6028 грн.; -за червень 2017 року - 1100 х 1% х 518 = 5698 грн.; -за липень 2017 року - 1100 х 1% х 487 = 5357 грн.; -за серпень 2017 року - 1100 х 1% х 456 = 5016 грн.; -за вересень 2017 року - 1100 х 1% х 426 = 4686 грн.; -за жовтень 2017 року - 1100 х 1% х 395 = 4345 грн.; -за листопад 2017 року - 1100 х 1% х 365 = 4015 грн.; -за грудень 2017 року - 1100 х 1% х 334 = 3674 грн.; -за січень 2018 року - 1100 х 1% х 303 = 3333 грн.; -за лютий 2018 року - 1100 х 1% х 275 = 3025 грн.; -за березень 2018 року - 1100 х 1% х 244 = 2684 грн.; -за квітень 2018 року - 1100 х 1% х 214 = 2354 грн.; -за травень 2018 року - 1100 х 1% х 183 = 2013 грн.; -за червень 2018 року - 1100 х 1% х 153 = 1683 грн.; -за липень 2018 року - 1100 х 1% х 122 = 1342 грн.; -за серпень 2018 року - 1100 х 1% х 91 = 1001 грн.; -за вересень 2018 року - 1100 х 1% х 61 = 671 грн.; -за жовтень 2018 року - 1100 х 1% х 30 = 330 грн.; -за листопад 2018 року - 1100 х 1% х 0 = 0 грн., а всього 947328 грн. 86 коп. Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2012 року по грудень 2018 року складає 947328 грн. 86 коп. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за період з червня 2012 року по грудень 2018 року в розмірі 25266 грн. 99 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у межах заявлених позовних вимог у розмірі 25266 грн. 99 коп., що не перевищує різницю між сумою заборгованості по аліментам (82155,91 грн.) та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" (39427,95 грн.), оскільки, на переконання суду, майновий та сімейний стан відповідача, з вини якого протягом тривалого часу не сплачувалися аліменти на утримання сина, дозволяє сплатити неустойку в такому розмірі. Суд вважає, що народження у відповідача в 2018 році дитини в іншому шлюбі та призначення йому допомоги при народженні дитини не є достатніми обставинами для зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період 2012-2018 років, оскільки відповідач знаходиться в молодому віці, не є інвалідом та вищевказана допомога була призначена йому лише з 01.07.2019 року, тобто після отримання ним позову про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, відсутні законодавчі підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки за приписами частини 1 статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 20 СК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. З огляду на зазначене, стаття 20 СК України є спеціальною нормою, яка регламентує застосування позовної давності саме до вимог, які виникають із сімейних відносин. Стаття 196 СК України визначає порядок та підстави нарахування пені за прострочення сплати аліментів. Таким чином вимога про стягнення пені - це вимога, яка пред`являється відповідно до норм саме Сімейного кодексу України, що свідчить про те, що на зазначені правовідносини поширюється дія ст. 20 СК України, яка прямо встановлює винятки, за яких позовна давність застосовується в порядку, який визначено Цивільним кодексом України, якщо інше не передбачено Сімейним кодексом України (ч. 2 ст. 20 СК України). Отже, для застосування норм Цивільного кодексу України, які регламентують строки та порядок застосування позовної давності, правовідносини повинні підпадати під винятки, які визначені ч. 1 ст. 20 СК України. Правовідносини, регламентовані ст. 196 СК України, не підпадають під винятки, які прямо зазначені у ч. 1 ст. 20 СК України, відтак позовна давність до них не може бути застосована. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було заявлено дві позовні вимоги. При цьому позивач в силу статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial