Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному їй будинку зареєстровані її дочка - [PERSON] та племінник [PERSON] - відповідач по справі. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, хоча фактично за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Реєстрація відповідача за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному об`ємі. Пояснила суду, що її племінник - відповідач по справі [PERSON] добудував до її житлового будунку частину будинку, в якому проживає разом зі своєю сім`єю протягом останніх семи років. 23 березня 2018 року вона уклала договір з відповідачем про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, на підставі якого рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області № 60 від 28 березня 2018 року їй та відповідачу надано дозвіл на зміну статусу нерухомості з частини житлового будинку на житловий будинок - домоволодіння. Домоволодінню відповідача присвоєно окрему поштову адресу: [ADDRESS] . Домовленості між ними про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності немає. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178887800 від 28.08.2019р. Як вбачається з довідки № 02/11.1-6497 від 30.10.2019р., виданої Здолбунівською міською радою Рівненської області, згідно відомостей органу реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 23 березня 2018 року [PERSON] до [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, згідно якого припинено спільну часткову власність на житловий будинок з господарськими будівлями за номером [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] перейшли у приватну власність: 2-1 коридор, 2-2-кухня, 2-3-хол, 2-7-хол, 2-4-санвузол, 2-8-санвузол, 2-5-допоміжна, 2-6-допоміжна, 2-9-житлова, 2-10-житлова, а2-вихідний ганок, Г-1-сарай, Д-альтанка, частина Е-яма вигрібна, частина №2 огорожа, №4 ворота з хвірткою, загальною площею 130,3 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., які являють собою самостійний об`єкт нерухомого майна - цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Позивачу [PERSON] у приватну власність перейшли: 1-3-коридор, 1-2-санвузол, 1-4-житлова, 1-5-житлова, 1-7-кухня, 1-8-кладова, а1-вхідний ганок, Б-1 сарай, В-1-гараж, частина Е-яма вигрібна, частина № 2 огорожа, № 3 ворота з хвірткою, загальною площею 79,1 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м., які являють собою самостійний об`єкт нерухомого майна - цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області № 60 від 28 березня 2018 року [PERSON] надано дозвіл на зміну статусу належної їй нерухомості, на підставі договору дарування та відповідно до договору про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, за адресою [ADDRESS] , з "частини житлового будинку" на "житловий будинок -домоволодіння" та залишено поштову адресу: [ADDRESS] . [PERSON] надано дозвіл на зміну статусу належної йому нерухомості, на підставі договору дарування та відповідно до договору про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, за адресою [ADDRESS] , з "частина житлового будинку" на "житловий будинок - домоволодіння", та присвоїно окрему поштову адресу: [ADDRESS] 1. Власників зобов`язано внести відповідні зміни в технічну документацію на вказані об`єкти нерухомості, виготовити та встановити на видному місці номерні знаки затвердженого типу. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача і знає [PERSON] з дитинства, перебуває з нею у дружніх стосунках. Також знає відповідача. Ствердила, що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання понад 7 років. На прохання знятися з реєстрації місця проживання, відповідач відмовляється, нічого не пояснюючи. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона протягом останніх десяти років є свахою позивача. Підтвердила факт непроживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому будинку понад сім років. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони знають сім`ю позивача протягом багатьох років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки, часто бувають у неї вдома. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] понад сім років. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved