Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної в розмірі 32767 грн. 00 коп. та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000 грн., стягнувши вказані суми солідарно із відповідачів, як батьків малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовував тим, що 22 травня 2017 року близько 20 год. 00 хв. за адресою Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вул. Київська, 167-г [PERSON], якому на той час було 11 років на велосипеді скоїв наїзд на автомобіль, який належить позивачу на праві власності TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER]. За кермом автомобіля перебувала його донька [PERSON] 08 червня 2017 року інспектором Броварського відділу поліції [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 006760 на [PERSON] за ст. 124 КУаАП. Позивач вказує, що відповідно до рішення про розгляд адміністративної справи №361/3504/17 року про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП зазначено, що в діях водія [PERSON] відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення. В той же час, згідно Постанови АА № 320373 по справі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2017 року батько [PERSON] - [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 184 КУпАП. Згідно рахунку - фактури від 12 липня 2017 року за № 0000008943 ТОВ "Автосаміт ЛТД" вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 32767 грн. 18 коп. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON], як батьки сина малолітнього [PERSON] повинні відшкодувати витрати, які позивач змушений зробити для відновлення первинного стану власного автомобіля TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER], тобто витрати на його повний ремонт. Одночасно позивач просить стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в розмірі 5000 грн., щоб компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачеві і його родині, витрати, пов'язані з відновленням психічного стану позивача. Зокрема позивач вказує, що в нього порушився звичайний спосіб життя, що негативно вплинуло на стан його здоров'я, а також моральні страждання пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що дійсно 15 березня 2018 року постановою Апеляційного суду Київської області постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року щодо [PERSON] скасована. Винесена інша, якою [PERSON] визнана винною в порушення п.10.2 ПДР та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрито, у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Хоча вказана постанова набрала законної сили, але вважає її не законною, не обґрунтованою, оскільки повно не були з'ясовані всі обставини, та дослідженні всі докази. А оскільки винесена постанова серії АА № 320373 по справі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, за порушення його сином правил дорожнього руху ст. 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортного засобу, який належить йому на праві власності, тому вважає, що заподіяні збитків внаслідок ДТП повинні відшкодовувати батьки дитини, тобто відповідачі у справі. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON], який також є представником відповідача [PERSON], заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають заявлені вимоги не обґрунтованими, не підтверджені належними доказами. Пояснення надали аналогічні змісту поданого до суду відзиву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про можливість розгляду справи у її відсутності. Суд вислухавши позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 006760 від 08.06.2017 р., [PERSON], 22.05.2017 р. близько 20 год. 00 хв. по вул. Київській, 167, в с. Гоголів Броварського району Київської області, керуючи автомобілем марки "Тойота РАВ4" д/н [NUMBER], виїжджала з прилеглої території магазину "ФОРА" на головну дорогу вул. Київська, при цьому не надала переваги в русі велосипедисту [PERSON], який рухався по вул. Київська, внаслідок чого допустила наїзд на останнього. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху. Автомобіль марки "Тойота РАВ4" д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 02 квітня 2013 року. Згідно особливих відміток [PERSON] має право користуватися вказаним автомобілем. 14 листопада 2017 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON], за ст. 124 КУпАП, закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. 15 березня 2018 року постановою Апеляційного суду Київської області постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року щодо [PERSON] - скасовано. Постановлено нову постанову, якою [PERSON] визнати винною в порушенні п. 10.2 ПДР та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити, в зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідне прийняти у даній справі нову постанову, зазначивши про наступне. Так, приймаючи рішення про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, суд лише формально вказав, що велосипедист [PERSON] рухався не по головній дорозі, а по тротуару, який призначений для руху пішоходів, не надавши оцінки доказам, які містяться в справі, однак, детально вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що [PERSON] винна в тому, що вона 22.05.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв. по вул. Київській, 167, в с. Гоголів Броварського району Київської області, керуючи автомобілем марки "Тойота РАВ4" д/н [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території магазину "ФОРА" на головну дорогу - вул. Київська, не надала переваги в русі велосипедисту [PERSON], який рухався по тротуару, що розташований паралельно вул. Київській., внаслідок чого допустила на нього наїзд. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення від 08 червня 2017 року серії БД № 006760, в якому викладені обставини вчиненого адміністративного правопорушення; - схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка підтверджує протокол про адміністративне правопорушення та в якій зазначено місце розташування транспортних засобів, напрямки руху автомобіля та велосипедиста, розташування транспортних засобів на дорозі, ширину транспортних засобів та проїжджої частини, розмітку, вона підписана двома учасниками ДТП, без зауважень та доповнень, також схема підписана свідками, один з яких вказав, що не згоден з висновками працівників поліції, що велосипедист рухався по тротуару; в ній також зазначено пошкодження автомобіля, зокрема, переднє праве крило та лобове скло; - письмовими поясненнями [PERSON] від 22.05.2017 року, відповідно до яких, 22.05.2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, вона виїжджаючи на своєму автомобілі "Тойота РАВ4" від супермаркету "Фора" на вул.Київську 167-г в с.Гоголів, та в цей момент малолітній хлопець на велосипеді в'їхав у передню бокову частину її автомобіля, після чого на автомобілі вона виявила механічні пошкодження, які вона підтвердила в апеляційній інстанції, стверджуючи, що до моменту зіткнення велосипедиста не бачила. Крім того, винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з камер спостереження супермаркету "Фора", з якого вбачається, що водій автомобіля Тойота РАВ4, виїжджаючи з прилеглої території, зупинивши свій автомобіль біля тротуару, знову почала рух до проїжджої частини дороги, на яку мала намір виїхати, не надавши дорогу велосипедисту, що рухався по тротуару, внаслідок чого велосипедист здійснив наїзд на транспортний засіб [PERSON] Аналізуючи пояснення [PERSON] та інші зазначені докази, суд апеляційної інстанції зазначив, що остання виїжджаючи з прилеглої території перед тротуаром, не надала дорогу транспортному засобу, що рухався по ньому, тобто велосипеду, відповідно до пояснень, побачила його вже коли останній в'їхав в її автомобіль, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а потерпілий травми, тобто, саме порушення вимог п.10.2 ПДР перебуває в прямому причинному зв'язку з ДТП. Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілого про те, що велосипедист рухався не по тротуару, а по велосипедній доріжці є малопереконливими, оскільки відповідно до правил дорожнього руху, велосипедною доріжкою вважається виконана в межах дороги чи поза нею доріжка з покриттям, що призначена для руху на велосипедах і позначена дорожнім знаком 4.12. В даному випадку знак, який би вказував на наявність велосипедної доріжки на дорозі відсутній, крім того, надані представнику потерпілого відповіді на його запити щодо визначення елементу дороги, по якому рухався велосипедист різняться, так, відповідно до відповідей ПАТ "КОММУНТРАНС", елемент дороги, по якому рухався велосипедист вони визначили, як узбіччя, разом з тим, як вбачається з відповіді сільського голови Гоголівської сільської ради, згідно генерального плану, елемент дороги по якому рухався велосипедист є доріжкою для руху пішоходів та велосипедистів, тобто однозначної відповіді отримано не було, що не може вважатися належним та беззаперечним доказом того, що малолітній потерпілий рухався саме по велосипедній доріжці. Твердження [PERSON] про те, що потерпілий [PERSON] порушив правила дорожнього руху, оскільки не мав права рухатись по тротуару є слушними, але вони не спростовують її винуватість в порушенні п.10.2 ПДР. Таким чином, в даній дорожній обстановці, що виникла о 20 годині 00 хвилин 22.05.2017 року, при виїзді на вул. Київська, біля магазину "Фора", в с.Гоголів Броварського району, водій автомобіля "Тойота РАВ4" [PERSON] порушила вимоги п.10.2. ПДР України. В зв'язку із викладеним, суд визнав [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, в постанові Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року зазначається, що відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення. Враховуючи, що ці строки закінчилися 22.08.2017 року, то провадження по справі було закрито. В матеріалах справи міститься постанова АА № 32373 по справі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2017 року складена відносно [PERSON]. Так, у вказаній постанові зазначається, що 22 травня 2017 року близько 20 год. 10 хв. [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON] [INFO], що виразилось в тому, що останній керуючи велосипедом порушив ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER], чим порушив ст. 124 КУпАП. Враховуючи, що [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, постановлено притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності і накласти адміністративне стягнення у вигляді попередження. Згідно рахунку - фактури № 0000008943 від 21 липня 2017 року складеної ТОВ "Автосаміт ЛТД" визначена сума відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER], в розмірі 23408 грн. 48 коп., та відповідно надана ремонтна калькуляція (а.с. 7-10) Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст. 1178 ЦК Україн и шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов'язок осіб, перелічених у ст. 1178 ЦК України, відшкодувати шкоду, завдану малолітнім, настає за наявності як загальних, так і спеціальних умов відшкодування не договірної шкоди. До загальних умов відноситься протиправна поведінка малолітнього (причому для даного делікту має значення виключно поведінка у формі дії), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Як вбачається із постанови Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року, судом встановлено, що саме порушення [PERSON] вимог п.10.2 ПДР під час керування автомобілем TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] перебуває в прямому причинному зв'язку з ДТП. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] завданої йому майнової шкоди в розмірі 32767 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають. Крім того, окрім рахунку - фактури № 0000008943 від 21 липня 2017 року складеної ТОВ "Автосаміт ЛТД" позивачем суду не надано належних та допустимих доказів, які б безперечно підтверджували, які саме пошкодження зазнав автомобіль TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 травня 2017 року о 20 год. 00 хв. за адресою: Київська область, Броварський район, с.Гоголів, вул. Київська ,167-г. Як вбачається із наданого рахунку - фактури № 0000008943 від 21 липня 2017 року складеної ТОВ "Автосаміт ЛТД" він складений майже через два місяці після ДТП. Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, та у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 5 постанови пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлена винність у вчиненні правопорушення саме [PERSON], і саме її дії перебувають у причино - наслідковому зв'язку із дорожньо-транпосртною пригодою, що сталася 22 травня 2017 року о 20 год. 00 хв., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні солідарного стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що в задоволені позову було відмовлено, не підлягають стягненню судові витрати з відповідачів на користь позивача.

Outcome: dismissed