Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулося до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], яка до переходу права власності до відповідача перебувала під іпотекою за договором №16/08-Б від 09.06.2008 р., укладеного між банком та [PERSON], [PERSON], на виконання умов договору кредиту від 26.12.2007 р., укладеного між банком та [PERSON] В зв'язку з переходом права власності до відповідача від попередніх іпотекодавців, банк посилаючись на положення ст.23 ЗУ "Про іпотеку", вважає, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, і тому відповідач став іпотекодавцем вищезгаданої квартири, в зв'язку з чим, банк має право звернути стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] по кредитному договору від 26.12.2007 р. За таких обставин банк просить в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р. позичальника [PERSON] звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Представник позивача Ченксєва К.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та надав пояснення, що в позові всі обставини викладені повно, та просив приєднати до матеріалів справи письмові пояснення. Представник відповідача [PERSON] та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що на час переходу права власності на спірну квартиру до відповідача іпотеки не існувало, і взагалі, спірна квартира не є предметом іпотеки. Треті особи [PERSON], [PERSON], в судове засідання на з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, в зв'язку з чим, суд розглянув справу за їх відсутності. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання на з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, в зв'язку з чим, суд розглянув справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та [PERSON] 26.12.2007 був укладений Кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.122007 по 25.12.2012 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. [PERSON] взяті зобов'язання не виконував з грудня 2008 року. Тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 по справі № 22-ц-10856/2010 на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1 664 543,02 грн, 2 630 252,33 дол. США, а також судові витрати у сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 дол. США. Постановою ВП №29965421 від 11.11.2011 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 дол. США. Рішення суду на даний час не виконане. Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 01.06.13 р. становить 3 664 801,99 дол. США та 23 800 945.13 грн. пені. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008. Відповідно до п. 2.1.1. Договору предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що находиться за адресою: [ADDRESS] Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. договір іпотеки № 16/9-Б було визнано недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №2574, спірну квартиру було продано [PERSON] У подальшому, 04.04.2012 судовою колегією судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду від 11.09.2009 по справі № 2-9061 скасоване. В задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до банку про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 № 36008860. Так, пунктом 3.2.8 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки. У відповідності до приписів п. 3.1.6 договору іпотеки "Іпотекодержатель/Банк" має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 4 та 5 ст. З Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Матеріали справи свідчать про те, що спірну квартиру продано, а потім подаровано відповідачу без згоди іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок суду та довели безпідставність вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved