Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.04. 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], ідент. код [NUMBER], на її користь аліментів у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно та додаткових витрат в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, а також стягнути витрати на правову допомогу в сумі 800,00 грн. судових витрат, допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів та додаткових витрат за один місяць. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, підтримала та просила стягнути аліменти та додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, відповідно до чинного законодавства, оскільки фінансовий стан та заробітна платня відповідача їй не відомо, а також пояснивши суду, що вона з відповідачем з жовтня 2013 р. не ведуть спільного господарства і він не надає їй жодної гривні на утримання сина. Єдина допомога, яку вона отримує, це 627,10 грн., - державна соціальна допомога на дітей-інвалідів .Вищевказані обставини призвели до того, що вона не може працювати і самотужки здійснюю догляд за сином.Її витрати на лікування сина в останні роки непомірні: за спеціальне харчування - 403,00 грн. - 09.09.2013; 582,00 грн. - 24.12.2013; 539,00 грн. - 13.03.2014; 1150,00 грн. - 04.12.2015; 1600,00 грн. - 23.02.2016; 1129,00 грн. - 28.03.2016 року; лікування зору - 136,00 грн. - 20.02.2016; 893,00 грн. - 20.02.2016; 854,05 грн. - 26.02.2016; 174,80 грн. - 20.02.2016; 300,00 - 25.11.2015; 336,30 грн. - 20.02.2016; 1883,05 грн. - 27.02.2016 року; на лікування - 300,00 грн. + 3500,00 грн. + 250,00 грн. згідно консультативного висновку від 14.06.2016року і з цього ж висновку вбачається додаткова потреба ще в 12 - 18 контрольних візитах та необхідність сплати 3000,00 - 4500,00 грн. В той же час, син дуже добре вчиться, а це призводить до додаткових витрат . Отже, їй катастрофічно не вистачає грошей на утримання та лікування сина; щомісячно вона витрачає приблизно 5-6 тисяч грн.; ця сума значно перевищує прожитковий мінімум навіть на здорову дитину віком від 6 до 18 років, передбачену ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»: з 01.01.2016 - 1455,00 грн.; з 01.05.2016 - 1531,00 грн.; а з 01.12.2016- 1637,00 грн. Відповідачу судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому порядку направлялись судові повістки про виклик в судове засідання, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення судової повістки. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч.2 п.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч.3 п. 5 ст. 74 ЦПК України). У відповідності до ст. 76 ч.8 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі за письмовою згодою позивача, в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.09.1994року по 17.02.2015 року ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], - актовий запис [NUMBER] від 05.12.2007 по відділу РАЦС Дарницького рай управління юстиції м.Києва ( а.с.7) За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 СК України встановлений обов"язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, що може відбуватися в добровільному порядку чи за судовим рішенням, а також визначені обставини, які повинні бути враховані при визначені розміру аліментів, в тому числі матеріальний та сімейний стан боржника, наявність на його утриманні інших дітей. Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] по 3000 ( три тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття , суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] і на даний час регулярної матеріальної допомоги на його утримання не надає, оскільки син проживає з матір"ю , окремо від батька , то з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина по 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 28 квітня 2016 року тобто з моменту звернення позивачки з вказаною заявою до суду.Оскільки позивачка не надала докази, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла отримати у зв"язку з ухиленням останнього, а тому для стягнення аліментів по 3000 ( три тисячі) гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина , у суду підстав немає. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, зі слів позивачки працює , але їй не відомо його місце роботи і розмір його доходу , то суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина по 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не може бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає матеріальним можливостям відповідача, не порушує його інтересів, а також не суперечить принципам розумності, справедливості й рівності обов'язків матері та батька по утриманню дитини. В свою чергу, суд звертає увагу на те, що у випадку зміни обставин, що мають істотне значення, зацікавлена сторона може звернутися до суду з вимогою про зміну розміру аліментів. Крім того, кожного місяця позивачка несе додаткові витрати на лікування сина. З медвисновку №85/1 від 03.12.2008 року вбачається захворювання сина «Вроджене ізольоване не зрощення твердого та м'якого піднебіння з порушенням функцій ковтання, дихання» ( а.с.8). В той же час, спільний син сторін має статус «дитина - інвалід» з 03.12.2012 через діагноз «целіакія, синдром П'єра-Робена» ( а.с.9) З п.7 цієї довідки вбачається, що «дитина - інвалід потребує домашнього догляду з 02.10.2012 р.». З висновку JIKK№94 від 12.10.2012 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку з 21.12.2007 з діагнозом: «Целіакія; синдром П'єра-Робена; стан після операції; лактозна недостатність; міопія високого ступеню» (а.с.10). З витягу з Інтернету вбачається, що «Целіакія - одне із найбільш поширених генетичних захворювань, що вражає тонкий кишечник і приводить до порушення всмоктування поживних речовин з їжі. Люди з діагнозом целіакії не переносять білок глютен, який є у пшениці, житі, ячмені і,можливо, вівсі. Коли хворі на целіакію вживають продукти, що містять глютен, їх імунна система відповідає на це пошкодженням тонкого кишечника. На внутрішній його поверхні відмирають крихітні пальцеподібні ворсинки, так звані "віллі", які виконують у кишечнику важливу роль: через них поживні речовини з їжі всмоктуються в кров. Без цих ворсинок організм виснажується незалежно від кількості вживаної їжі. Поверхня кишечника пошкоджується місцями. На внутрішній поверхні тонкого кишечника одночасно можуть знаходитися одна чи кілька "мертвих" плям. Целіакію розглядають як аутоімунний розлад, оскільки власна імунна система викликає пошкодження. її також класифікують і як "порушене засвоювання", так як поживні речовини не всмоктуються в кров» ( а.с. 11- 14) Отже, при такій хворобі дитина потребує постійного та щоденного спеціалізованого харчування. З витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації №11/103 від 09.06.2015 вбачається: «...порушення зорової функції; вроджена ускладнена міопія високого ступеню обох очей. Амбліопія високого ступеню» ( а.с. 15) Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України обов'язок брати участь одного із батьків у додаткових витратах на дитину може бути спричинено виключно особливими обставинами. До таких обставин закон відносить розвиток здібностей дитини. її хворобу, каліцтво тощо. Таким чином, законодавець чітко розмежовує поняття аліментів (спрямованого на утримання особи) та поняття додаткових витрат. Відповідно до ст.. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей у віці від 6 до 18 років передбачену ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»: з 01.01.2016 - 1455,00 грн.; з 01.05.2016 - 1531,00 грн.; а з 01.12.2016- 1637,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим аніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим аніж 545 грн. 67 коп. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я чи в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов"язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, до додаткових витрат, що несуть батьки на утримання дитини відносяться розвиток здібностей, хвороба, каліцтво тощо. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Отже враховуючи стан здоров`я дитини, яка потребує постійного лікування та вжиття реабілітаційних заходів, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не може бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2016 року та до повноліття сина , тобто до [INFO]. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а також той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в межах задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 157, 180, 181, 182,185, 187, 192 Сімейного кодексу України, Законом України " Про охорону дитинства ", п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст. 18 Конвенції про захист прав дитини і

Outcome: partial