Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачці\~ грошові\~ кошти в сумі 200000 грн., а вона зобов`язалася повернути йому\~ суму позики в строк до 05.07.2016 року, про що написала розписку. Після закінчення строку виконання зобов`язання відповідачка позику йому\~ не повернула, тому просив стягнути суму боргу у судовому порядку, а також судові витрати. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2016 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення [PERSON] боргу у розмірі\~ 200000 грн., та судового збору у розмірі 2275 грн. 60 коп. були задоволені частково. 08.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2019 року заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2016 року скасовано, справа призначена до розгляду у загальному порядку. 18.02.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона зазначила, що позовні вимоги не визнає, [PERSON] примусово отримав від неї вказану розписку, договір позики вона не укладала, грошові кошти від [PERSON] не отримувала, у зв`язку з чим 05.07.2016 року вона звернулася до поліції, за вказаним фактом 06.07.2016 року внесені відомості до ЄРДР за № 12016080070002071 та 08.01.2019 року вона дізналася, що кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 21.01.2017 року, яка за даними Запорізької місцевої прокуратури № 3 скасована, тому просить відмовити [PERSON] у задоволені позову. 22.03.2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 200000 грн., суму нарахованого індексу інфляції 71484 грн. 67 коп., три проценти річних від простроченої суми - 15500 грн., всього 286984 грн. 64 коп. та понесені судові витрати. 05.04.2019 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому вона не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 09.04.2019 року позивач надав суду уточнений позов, яким збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки [PERSON] суму боргу у розмірі 200000 грн., суму нарахованого індексу інфляції 71484 грн. 64 коп., три проценти річних від простроченої суму 16000 грн., проценти за користування у сумі 84730 грн. 34 коп., всього 372214 грн. 98 коп.. та понесені судові витрати. 15.04.2019 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на уточнену позовну заяву від 09.04.2019 року, в якому вона не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволені позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що у 2016 році Полубінська працювала у нього керуючою магазином, мала дуже дружні стосунки з його дружино, та попросила надати їй у позику 200\~000 грн. Також [PERSON] сама запропонувала написати йому розписку, яку написала у січні 2016 року, в день отримання грошей у позику. Грошові кошти повинна була повернути 05.07.2016 року, але не повернула до теперішнього часу, з роботи звільнилася. Недостачі у магазині, за час коли [PERSON] працювала, не було. Прсив задовольнити його позов. Представник позивача [PERSON] адвокат Кляшторна Ю.О., підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі за останньою уточненою позовною заявою. Суду пояснила, що відповідачка працювала у позивача, між ними були трудові відносини та дружні стосунки. У січні 2016 року [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 200000 грн., вона зобов`язалася її повернути до 05.07.2016 року. До теперішнього часу позика не повернута, тому просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором позики у розмірі 372214 грн. 98 коп., яка складається з суми позики у розмірі 200000 грн., суми нарахованого індексу інфляції 71484 грн. 64 коп., три процента річних від простроченої суму 16000 грн., процентів за користування грошима у сумі 84730 грн. 34 коп. Крім того, [PERSON] була написана розписка про отримання коштів, в той же день [PERSON] надав їй кошти, проценти в розписці не обумовлені, але їх отримання передбачено законом. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила, що вона працювала у [PERSON] з листопада 2013 року неофіційно на посаді директор магазину, заробітна плата складала 5-6 тисяч грн. У листопаді 2013 року вона зареєструвалася як приватний підприємець, після чого у нотаріуса був укладений договір з [PERSON] про ведення її бухгалтерських справ. При цьому [PERSON] була бухгалтером і у [PERSON] Трудовий договір з [PERSON] вона не укладала. Вона працювала у магазині «Добра крамниця», який розташований за адресою: [ADDRESS] , де була і директором и адміністратором магазину. 05.07.2019 року вона прийшла на роботу, її вже чикали [PERSON] , його дружина, та їх син. Її запросили до кабінету де повідомили, що виявили у магазині недостачу на суму 200 000 грн. Вона захотіла розібратися з недостачею, але вони відмовилися, бо їм було все ясно, та запропонували написати розписку про позику, надали підготовлений проект розписки, щоб отримати кредит у банку підготували їй бізнес план. Її тримали в зачиненому кабінеті, де змусили написати розписку про отримання в борг 200 000 грн. та що вона зобов`язується повернути борг 05.07.2019 року. Після чого її повезли додому взяти паспорт і вона звернулася до Банку «Аваль» з заявою про отримання кредиту, але їй відмовили, відмовили в надані кредиту і в «Кредитмаркеті». [PERSON] забрав її паспорт. Наступного дня, вранці вона звернулася до поліції з заявою про викрадення паспорту, в заяві зазначила всі обставини. З приводу написання розписки вона до поліції не зверталася. Фактично гроші їй не передавалися. Розписку вона написала 05.07.2019 року. Просить в позові відмовити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що у липні 2016 року вона працювала у [PERSON] в магазині «Добра крамниця» на посаді продавця молочного відділу. В цей час [PERSON] була адміністратором магазину. Про обставини написання розписки їй нічого не відомо, але вона пам`ятає, що на її робочу зміну в літку 2016 року, до магазину приїздила дружина [PERSON] - [PERSON] та їх син. Вони разом з [PERSON] закрилися у кабінеті, де довго розмовляли, про що вони розмовляли їй не відомо. Потім вони неодноразово кудись виїздили з магазину і поверталися. [PERSON] була засмучена. Будь якого насилля до неї, вона не бачила. Після цих подій [PERSON] звільнилася. Від співробітників чула, що в магазині недостача, але подробиці їй не відомі, чому звільнилася [PERSON] їй також невідомо. Дослідивши матеріали справи,\~ заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідка, думку адвоката, суд вважає, що позов\~ підлягає\~ задоволенню\~ у зв`язку з наступним. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 68 Конституції України зобов`язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що\~ кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується\~на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно розписки, копія якої долучена до матеріалів справи, [PERSON] зайняла у [PERSON] грошові кошти у розмірі 200 000 грн., які зобов`язується повернути у строк до 05.07.2016 року (а.с. 16). Як вбачається з розрахунку, який наданий позивачем до матеріалів справи, заборгованість [PERSON] за договором позики складає 372214 грн. 98 коп. (а.с. 80-81, 100-102). З витягу з кримінального провадження № 12016080070002071 від 06.07.2016 року вбачається, що [PERSON] звернулася до поліції з заявою в якій повідомила, що 05.07.2016 року о 13-00 годині [PERSON] заволодів її паспортом ЖЄО № [NUMBER] (а.с.48). Листом заступника керівника Запорізької міської прокуратури № 3 від 28.01.2019 року [PERSON] повідомили, що 21.01.2017 року у кримінальному провадженні № 12016080070002071 прийнято рішення про його закриття, яке з урахуванням її доводів, скасовано та досудове розслідування відновлено (а.с.65). Суду надана копія виписки з рахунку № 26002055712203 ФОП [PERSON] за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року, якої підтверджуються ділові відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 112-118). Згідно копії повідомлення Т.в.о заступника начальника СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Чижової К.Ю. від 24.04.2019 року, досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12016080070002071 від 06.07.2016 року триває, проводяться слідчі дії (а.с.130). З довідки наданої Альфа-банком від 10.07.2019 року вбачається, що кредит на суму 154924 грн. 80 коп. строком на 36 місяців за зверненням 05.07.2016 року на ім`я [PERSON] виданий не був (а.с. 147). [PERSON] в своїх поясненнях стверджує, що не отримувала від [PERSON] грошові кошти, але будь-яких доказів про визнання договору позики недійсним, суду не надала та, як пояснила, до суду з цього приводу не зверталася. Крім того, доводи [PERSON] про те, що вона написала розписку саме 05.07.2016 року в якій зазначено цей день як днем повернення грошових коштів, ніякими доказами не підтверджені. Доводи адвоката Дерев`янко І.О. про те, що на теперішній час органами досудового розслідування проводиться перевірка доводів [PERSON] про незаконні вимоги щодо написання розписки нею, нічим не підтверджені, оскільки відомості в ЄРДР за №12016080070002071 від 06.07.2016 року внесено за незаконне заволодіння [PERSON] паспортом [PERSON] 05.07.2016 року ( а.с. 48). Той факт, що на розписці відсутня дата написання розписки, не спростовує отримання [PERSON] грошових коштів за позикою та взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів у строк до 05.07.2016 року. У зазначений в розписці строк, відповідачка, отримані в якості позики кошти не повернула позивачеві, оскільки доказів повернення грошових коштів, суду не надано відповідачкою, а її звернення до УП щодо незаконного заволодіння її паспортом на наступний день після спливу строку погашення позики, не є доказом не отримання грошових коштів за договором позики. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до розписки позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь за договором позики грошових коштів у сумі 200\~000 грн., підлягають задоволення. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконала в строк зобов`язання за договором позики, з неї на користь позивача слід стягнути суму втрат від інфляції 71484 грн. 64 коп., три проценти річних від простроченої суму 16000 грн., проценти за користування у сумі 84730 грн. 34 коп. за період з 05.07.2016 року по 05.04.2019 року. За змістом ст. 627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності\~та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із виконанням зобов`язань, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачкою прав, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконує взяті на себе за договором зобов`язання та не повернула позивачу кошти, одержані у позику, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повного задоволення позовних вимог. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів . Враховуючи вищевказане, виходячи з того, що грошова позика позикодавцеві до теперішнього часу відповідачкою не повернута, докази надані відповідачкою не спростовують факт отримання грошових коштів, допитаний у суді свідок пояснила, що їй не відомі обставини написання розписки, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача у повному обсязі обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved