Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 12 лютого 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у виконкомі Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області актовий запис №2. [INFO] у них народився син , [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №5 та видано свідоцтво серія [NUMBER] . 18 травня 2012 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб, що підтверджується рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області, справа №2/442/166/12. З моменту розлучення відповідач по справі [PERSON] зовсім не спілкується з сином [PERSON] . Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, потім почав зовсім ухилятися й ухиляється по даний час від сплати аліментів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому навчальному закладі. Позивач та представник позивача подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, відзив на позов не надав. Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, при цьому надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представник третьої особи, проти позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому 12.02.2011 року у виконкомі Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №2. 18 травня 2012 року між сторонами у справі шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області, справа №2/442/166/12 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №5 та видано Вищетарасівською сільською радою Томаківського району свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, що підтверджується копією виконавчого листа № 2/442/167/12, виданого 15.05.2012 Томаківським районним судом Дніпропетровської області (а.с.20). Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС Томаківського районного управління юстиції, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП№ 32670933) від 21.065.2012 (а.с.17). Судом встановлено, що з моменту розлучення відповідач у справі [PERSON] зовсім не спілкується з сином [PERSON] . Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, ухиляється по даний час від сплати аліментів, при цьому заборгованість зі сплати аліментів, станом на 01.06.2019, становить 68178,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів (а.с. 24). Крім того, представником позивача додано до матеріалів справи розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, станом на 01.05.2020, де заборгованість складає 87368,01 грн. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене, та як зазначає позивач, свідчить про те, що батько [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому навчальному закладі, позивач виховує сина одна, який проживає разом з нею, що підтверджується відповідними письмовими доказами: актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.15); довідкою з місця проживання (а.с.16); довідкою про склад сім`ї від 06.05.2020 № 368; позитивною характеристикою з місця проживання [PERSON] ; позитивною характеристикою на ім`я позивача від 05.05.2020 № 516, виданої з місця роботи ТОВ "ФУД-КУК". З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що 04.02.2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , при цьому змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Крім того, з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , (вих. № 347/013 від 20.05.2020) вбачається, що відповідач не спілкується з сином [PERSON] , не бере участі у вихованні, не підтримує морально та матеріально, злісно ухиляється від обов`язків по утриманню сина, має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2020 - 87368,01 грн. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернулася до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Враховуючи вищевказане, суд з`ясував, що відповідач ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, син перебуває на утриманні позивача, що підтверджується вищевказаними документами. При цьому відповідач не заперечує проти позову. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дітей уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини на підставі виконавчого листа виданого 15.05.2012 Томаківським районним судом Дніпропетровської області, тому суд вказане питання не вирішує. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved