Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач за позовом [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], Шістнадцятої нотаріальної контори м. Києва та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на частину житлового будинку під літерою «А» і будинку під літерою «Л» за адресою [ADDRESS] з належними прибудинковими будівлями та спорудами, після смерті його батька, який помер [INFO]. Беручи до уваги, що позивач за основним позовом оспорював розмір частки у спільній частковій власності (будинок під літерою «А» та будинок під літерою «Л») ухвалою суду до справи було залучено в якості третьої особи із самостійними вимогами [PERSON]., а також [PERSON] яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини - сина [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна та залучено до справи [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності. 22.11.2013 року позивач за первісним позовом [PERSON] збільшив позовні вимоги, а саме просив визнати за ним у порядку спадкування право власності на 1/8 частину домоволодіння, а саме на житловий будинок під літерою «А» житловою площею 101, 60 кв. м., житловий будинок під літерою «Ж» житловою площею 53, 20 кв. м., житловий будинок під літерою «М» житловою площею 30,00 кв. м., житловий будинок під літерою «Л» житловою площею 27,60 кв. м., льох під літерою «Б», вбиральню під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», гараж під літерою «З», літню кухню під літерою «И», льох під літерою «К», сарай під літерою «Н», сарай під літерою «О», сарай під літерою «П», вбиральню під літерою «Р», вбиральню під літерою «С», душ під літерою «Т», пояснивши, що [INFO] помер його батько [PERSON]..13.10.2004 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного ще за своє життя [PERSON] 13.02.2003 року, за змістом якого спадкоємцями майна померлого є [PERSON]., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складалось з домоволодіння двох жилих будинків визначених під літерами „А" жилою площею 101,60 м2 та „Ж" жилою площею 53,20 м2, надвірних будівель та споруд. Крім вказаних будинків на даній земельній ділянці знаходяться льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З". 09.10.2004 року тим же державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування будинків та споруд по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] трагічно загинув в ДТП у Вінницькій області. 4.03.2011 року Державний нотаріус Шістнадцятої Київської нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11 червня 2005 року Київською міською радою та зареєстрованого у Головному управлінні земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. 11.05.2012 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на 1/8 частину вказаної земельної ділянки. Ще за життя [PERSON] управлінням державного архітектурно-будівельного контролю був виданий дозвіл на введення у експлуатацію закінченого будівництвом (розширенням, реконструкцією) приватного житлового будинку на [ADDRESS]. З його тексту вбачається, що житловий будинок під літерою «А» „Ж" з надвірними будівлями, належали померлому [PERSON]. Вказані будівлі та споруди, що належали спадкодавцеві, підтверджуються технічним паспортом на будинок від 22.06.2004 року, але свідоцтво про право власності на завершені будівництвом нерухомого майна [PERSON] не отримувалось. Позивач вважає. що право власності за [PERSON] в порядку спадкування на вказані жилі будинки на даний час виникли. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом збільшені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити; відповідачі за первісним позовом та позивачі за окремим позовом позовні вимоги визнали частково та просили в порядку поділу спадкового майна визнати за [PERSON] право власності на 1/8 домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а саме на житловий будинок під літерою «Ж», житловий будинок під літерою «А» разом з прибудовами «А/-1», «а-1», «а-2» «а-3» «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», льох під літерою «Б», вбиральню під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», , літню кухню під літерою «И», льох під літерою «К» вбиральню під літерою «Р», вбиральню під літерою «С», душ під літерою «Т». В частині визнання права власності на будинок під літерою «Л», будинок під літерою «М» та сараїв під літерами «Н», «О», «П» відмовити. Позивач 1 [PERSON], а також його представник свої позовні вимоги, які були збільшені, підтримали, в судовому засіданні просили визнати право власності на ? домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а саме на житловий будинок під літерою «Ж», , житловий будинок під літерою «А» разом з прибудовами «А/-1», «а-1», «а-2» «а-3» «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», літня кухня літера «І», льох під літерою «Б», вбиральню під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», льох під літерою «К» вбиральню під літерою «Р», вбиральню під літерою «С», душ під літерою «Т» та житловий будинок літери «Л», пояснивши, що [INFO] помер їх батько [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER]. Спадкодавець зробив розпорядження щодо спадкового майна та залишив заповіт, відповідно до якого спадкоємцями в рівних частках стала [PERSON]., [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 13.10.2004 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного ще за своє життя [PERSON] 13.02.2003 року. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складалось з жилого будинку визначеного під літерою „А" жилою площею 101,60 м2 та жилого будинку зазначеного літерою„Ж" жилою площею 53,20 м2, Крім вказаних будинків льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ. Відносно будинку під літерою «Л» зазначили, що цей будинок він будував самостійно із погодженням із батьком протягом 1999 та протягом 2000 років. Відповідачі за позовом та позивач за зустрічним позовом позовні вимоги визнали частково та просили в порядку поділу спадкового майна визнати за [PERSON] право власності на 1/4 домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а саме на житловий будинок під літерою «Ж», , житловий будинок під літерою «А» разом з прибудовами «А/-1», «а-1», «а-2» «а-3» «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», льох під літерою «Б», вбиральню під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», , літню кухню під літерою «И», льох під літерою «К» вбиральню під літерою «Р», вбиральню під літерою «С», душ під літерою «Т», а в частині визнання права власності на будинок під літерою «Л» відмовити. Позивач 2 за позовом, а також відповідач за зустрічним позовом [PERSON], а також її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Вказали, що рішенням Дарницького районного суду від 13 листопада 2012 року по справі № 02/2-1515/12 визнано право власності на приміщення зазначені на плані першого поверху літерами 2-1,2-2, 2-3,2-4, 2-5, 2-6 , другого поверху літерами 2ІІ, 2ІІІ та гараж, який зазначений на плані літерою «З» в будинковолодінні за адресою [ADDRESS]. Позивач 3 [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала та просила в порядку поділу спадкового майна визнати за нею право власності на 1/12 домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а саме на житловий будинок під літерою «Ж», , житловий будинок під літерою «А» разом з прибудовами «А/-1», «а-1», «а-2» «а-3» «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», літня кухня літера «І», льох під літерою «Б», вбиральню під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», льох під літерою «К» вбиральню під літерою «Р», вбиральню під літерою «С», душ під літерою «Т» та за [PERSON] право власності на 1/12 домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а саме на житловий будинок під літерою «Ж», , житловий будинок під літерою «А» разом з прибудовами «А/-1», «а-1», «а-2» «а-3» «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», літня кухня літера «І», пояснивши, що вона є дружиною одного із спадкоємців [PERSON], а саме [PERSON], який успадкував ? вищезазначеного домоволодіння. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, письмових заперечень щодо позовних вимог не подавала. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який вона будувала, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] під літерою «Л» за адресою [ADDRESS] з належними прибудинковими будівлями та спорудами. 22.11.2013 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок під літерою «Л», визнати за нею право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку під літерою «Л» та визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної приватної власності на житловий будинок під літерою «Л» становить ? частину. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом та представник позивача за первісним позовом уточнені та зменшені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити; відповідачі за зустрічним позовом позовні вимоги не визнали та заперечували. Третя особа за первісним позовом, та тертя особа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме представник шістнадцятої Державної нотаріальної контори м. Києва та представник Державної реєстраційної служби України в м. Києві в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином з заявами про неможливість розгляду справи у відсутність їх або їх представників до суду не звертались. За заявою представника [PERSON] позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Державна реєстраційна служба України в м. Києві було залишено без розгляду. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа шістнадцята Державна нотаріальної контори м. Києва, [PERSON] підлягають задоволенню частково, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Державна реєстраційна служба України в м. Києві підлягають задоволенню частково, позовні вимоги [PERSON], що діє в інтересах себе та неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Державна реєстраційна служба України в м. Києві підлягають задоволенню повністю, позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є батьком позивача за первісним позовом - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 серпня 1994 року і колишнім чоловіком позивача за зустрічним позовом - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 02 червня 1989 року, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 вересня 2000 року. [PERSON] батьку позивачів [PERSON] та [PERSON], належало на праві власності домоволодіння на [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 9.02.1972 року, яке складалось з одного будинку, до якого входило 2 жилі кімнати. Дане домоволодіння знаходилось на земельній ділянці площею 0,1000 га, на яку [PERSON] 28.01.1999 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER]. 13.02.2003 року [PERSON] склав заповіт, за яким земельну ділянку та жилий будинок на ній за адресою [ADDRESS] заповідав в рівних частках своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що вбачається зі спадкової справи. 09.10.2004 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за змістом якого спадкоємцями майна померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво складалось із земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS]. 13.10.2004 року тим же державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за змістом якого спадкоємцями майна (домоволодіння [ADDRESS]) померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в рівних частках. Дане домоволодіння складалось з 2-х жилих будинків та надвірних будівель, тобто на земельній ділянці розташовані жилий дерев'яний будинок позначений під літерою „А" жилою площею 101,60 м2 та жилий будинок під літерою „Ж" жилою площею 53,20 м2, а також льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ (а.с.30). За змістом копії державного акту, що знаходяться в матеріалах справи, на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 6.06.2005 року [PERSON].є співвласницею 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Аналогічний державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] отримав 11.06.2005 року [PERSON] також на право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Зі змісту зазначених двох документів вбачається, що крім вказаних осіб, співвласниками даної земельної ділянки на 1/4 її частину є також [PERSON] та [PERSON] . Крім того, зі змісту копій державних актів на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11.05.2012 року та [NUMBER] від 30.01.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 1/8 частин кожний відповідно до вказаних документів земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Також у зазначених документах містяться дані, що крім них, співвласниками цієї ж земельної ділянки є: [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/4 частина; [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/4 частина. За правилами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як наголошує ч.1-2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. набули право власності в рівних частках на жилий будинок під літерою „Ж" жилою площею 53,20 м2, а також льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2004 року, посвідченого державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. у реєстрі за №3-2261, і це їх право ніким не скасоване, не відмінене, не визнане недійсним. Ухвалою суду від 27 травня 2014 року за клопотанням представника позивача [PERSON] провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі 753/1927/14-ц. Ч.3. ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після відновлення провадження у справі, судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва в справі № 753/1927/14-ц залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року встановлено, що отримання спадкодавцем [PERSON] 03.07.1998 року дозволу на введення в експлуатацію закінчення будівництва приватного (індивідуального) житлового будинку по [ADDRESS] та прийняття її в експлуатацію, доводять, що з 03.07.1998 року спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірне майно, а саме на житловий будинок літера «Ж», прибудови «А-1», «а-1», «а-2», «а-3», «а-4», мансарда до житлового будинку «А», гаражі «Г» та «Е», гараж «З», літня кухня літера «І» по [ADDRESS] в порядку, який існував на час його спорудження. Також судом встановлено, що домоволодіння під літерою «М» та літерою «Л», а також сараї під літерами «Н», «О», «П» є самочинним будівництвом. Як передбачає ч.1-2, ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України №687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону №3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Як вбачається з технічного паспорту на спірне домоволодіння, виготовленого КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 22.06.2004 року, житловий будинок «Л» та житловий будинок «М» є самочинним будівництвом без будь-якого дозволу на виконання будівельних робіт та проекту. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні представник позивача за позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] Як зазначає п.7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинне будівництво, а відповідно до положень п. 6 вищезазначеної Постанови право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Крім того п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Зведені житлові будинки під літерами «Л» та «М» були здійснені без належно оформленого проекту, дозволу на виконання будівельних робіт, і на даний момент вони не прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку, при цьому позивач за первісним позовом [PERSON]., позивач 1 і він же відповідач за зустрічним позовом [PERSON], та позивач за зустрічним позовом [PERSON].просять визнати за ними право власності на будинок під літерою «Л» ([PERSON], [PERSON] та [PERSON].) та під літерою «М» ([PERSON].) в судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому вказані об'єкти незавершеного будівництва, а саме житлові будинки під літерами «Л» та «М». сараї під літерами «Н», «О», «П» не можуть входити до складу спадщини з огляду на приписи вищенаведених актів судової влади, а відтак не можуть бути предметом позовних вимог про визнання права власності. Спір про право власності на будівельні матеріали вирішується на загальних засадах, а отже дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності на житлові будівлі під літерами «Л», «М» та сараїв під літерами «Н», «О», «П» . Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи. Отже, покази свідків надані в судовому засіданні, враховуючи вимоги ч.2 ст.59 ЦПК України не можуть спростовувати відсутність свідоцтва на право власності на житлові будинки під літерами «Л» та «М» на вул. [ADDRESS]. Суд , вислухавши осіб які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо визнання права власності на будинки під літерами «Л» та «М» не ґрунтуються на вимогах закону, а отже у задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial