Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "Будівельне управління №813" та просить стягнути з відповідача 14 351,00 грн. заборгованості по заробітній платі, компенсацію середнього заробітку за невиплату належних при звільненні сум за весь час затримки розрахунку з 16.05.2014 року по день фактичного розрахунку та 5 500 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 30.09.2013 року працював машиністом крана 6-го розряду у ПАТ "Будівельне управління №813" та 16.05.2014 року його було звільнено з займаної посади за власним бажанням. У порушення вимог трудового законодавства відповідачем не було виплачено при його звільненні заборгованість по заробітній платі, лише частково за січень 2014 року у розмірі 2000 грн.. Крім того, у зв'язку зі затримкою розрахунку при звільненні з роботи з відповідача підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.05.2014 року по день фактичного розрахунку. Оскільки порушення відповідачем права позивача на отримання заробітної плати вимагали додаткових зусиль для організації ним свого життя та відновлення порушених прав і внаслідок тривалого непроведення остаточного розрахунку йому було завдано моральну шкоду, тому просить стягнути з відповідача 5 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просить розглядати справу без його участі, уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на його користь 11 452,33 грн. заборгованості по заробітній платі; 35609,45 грн. компенсації середнього заробітку за невиплату належних при звільненні сум за період з 16.05.2014 року по 13.03.2015 року, а також 5 500 грн. моральної шкоди (а.с.29). Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.24, 28). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 30.09.2013 року прийнятий у ПАТ "Будівельне управління №813" машиністом крана 6-го розряду та звільнений з роботи 16.05.2014 року за власним бажанням (а.с.8-9). Заборгованість ПАТ "Будівельне управління №813" перед позивачем по заробітній платі становить 11452,11 грн., середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 120,71 грн., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 16.05.2014 року по 13.03.2015 року становить 35609,45 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.31) та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Оскільки факт порушення законних прав позивача на своєчасну та регулярну оплату праці та виплату належних йому як звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України доведений, це призвело до моральних страждань позивача, тому що він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту своїх прав, тому є підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої з урахуванням розміру заборгованості, періоду затримки розрахунку, характеру та ступеню моральних страждань позивача суд визначає у розмірі 500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial