Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 47806,05 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 25.02.2017 року о 13-10 год. в м.Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки "ВАЗ" д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіль марки «Хундай» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою від 28.04.2017 року Суворовським районним судом м.Одеси у справі № 523/3294/17 відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АК1591899). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. [PERSON] подав заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала - 47806,05 грн, однак, відповідачем не було здійснено виплату завданих збитків. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засіданні представник позивача МТСБУ не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 25.02.2017 року о 13 год. 10 хв. в мі Одеса, вул. Дніпропетровська дор., водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Хундай» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 124 КУпАП. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2017р. відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП (а.с.8), заявою про виплату страхового відшкодування від 18.05.2017р.(а.с.9). Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспорт- ним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до звіту ТОВ «експертно-асистуюча компанія «Фаворит» № 717/17 від 06.04.2017р. встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки «Хундай» д.н.з. [NUMBER] становить 47136,05 грн. (а.с.10-17). З наказу МТСБУ про виплату відшкодування № 4990 від 03.06.2017р. встановлено про те, що позивачем було здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 47136,05 грн. (а.с.27), що також підтверджується довідкою №1 від 06.06.2017р. про розмір відшкодування (а.с.28) та платіжним доручення № 4990рв від 14.06.2017р. (а.с.29), витрати на проведення експертизи у розмірі 670 грн., що підтверджується рахунком №171/17 від 10.04.2017р. (а.с.31) та платіжним дорученням № 717/17рв від 24.04.2017р. (а.с.30). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т. ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1ст. 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь позивача у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 2102 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved