Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с.Семаківці Городенківського району померла його мати - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 26.07.1999 року, видане Семаківською сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] проживала в господарстві по [ADDRESS] і являлася головою колгоспного двору, так як батько позивача [PERSON], помер [INFO]. Підтвердженням того, що [PERSON] являлася головою колгоспного двору, свідчить свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння по [ADDRESS] від 06.09.1989 року за № 39, яке зареєстровано в Коломийському міжрайонному бюро інвентаризації, на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09 серпня 1989 року. В даному колгоспному дворі станом на [INFO] та на день смерті матері позивача, членами двору являлися - [PERSON], позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері позивач фактично вступив у володіння та користування даним житловим будинком та надвірними будівлями і спо\-рудами, поскільки сплачує податки, земельну ренту, обробляє земельну ділянку, підтримує дане будинковолодіння, замінивши відмостки та зробив штукатурні роботи. Однак із-за відсутності коштів, не зміг вчасно оформити в нотаріальній конторі спадщину за законом на дане будинковолодіння після смерті матері [PERSON]. В даний час [PERSON] звернувся в державну нотаріальну контору м.Городенка з приводу оформлення спадщини, однак державним нотаріусом йому відмовлено у оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що дане господарство відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", в якому частки членів двору не визначені. А тому позивачу рекомендовано звернутися з позовною заявою до суду, про визнання за ним право власності на спадкове майно спадкодавця. Відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечують в тому, щоб визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 06.09.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09.08.1989 року слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки № 12 від 11.01.2017 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району встановлено, що в [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7696 від 29.06.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 39 зареєстровано, що власником майна, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 06.09.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р. є [PERSON] (голова колгоспного двору). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1923 р., загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., 2 комор, сараю, літньої кухні, стодоли, погрібу, огорожі, вбиральні. Інвентаризаційна вартість становить 169076 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). З довідки № 346 від 05.08.2016 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району встановлено, що згідно погосподарської книги № 3 Семаківської сільської ради на 1991-1995 рр. в господарстві в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1900 р.н., член господарства записаний першим; [PERSON], 1939 р.н., син; [PERSON], 1941 р.н., невістка; [PERSON], 1977 р.н., внука; [PERSON], 1975 р.н., внука; головою двору була [PERSON]. [PERSON] після одруження 14.02.2000 року з [PERSON], змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", про що свідчить копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER]. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо визначення права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в цілому за [PERSON], на частку у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не зверталися, на частку в колгоспному дворі не претендують, що стверджено поданими до суду заявами. [PERSON] померла [INFO], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією повторного свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER] стверджено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 349 від 05.08.2016 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району встановлено, що [PERSON], 1891 р.н., житель с.Семаківці помер [INFO] а/з № 15 від 12.08.1976 року. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (позивач). Про те, що спадкоємець [PERSON] після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, сплачує податки та страхові платежі, обробляє земельні ділянки та на день смерті матері проживав з нею в одному жилому будинку по [ADDRESS], та вели спільне господарство, свідчать довідки № 407 від 02.08.2012 року, № 345 від 05.08.2016 року, видані виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1737/02-31 від 25.11.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS], оскільки вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на [INFO] належить відповідна частка житлового будинку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 347 від 05.08.2016 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що площа земельної ділянки в [ADDRESS] становить 0,0700 га в т.ч.: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,0700 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved