Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі за текстом - МТСБУ) звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 12 182 грн. 32 коп. та судових витрат по справі в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 28.07.2011 року з вини відповідача [PERSON], яка керувала автомобілем «GEELY» державний номерний знак [NUMBER] була скоєна дорожньо - транспортна пригода. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ВМW» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 13 898,78 грн., в тому числі 20% ПДВ. Дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Євпаторійського міського суду АР Крим від 02.08.2011 року з постановою про виправлення описки Євпаторійського міського суду АР Крим від 14.11.2011 року. Посилаючись на ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої МСТБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 12182 грн. 32 коп., позивач просив стягнути вказану суму в порядку регресу з відповідача, а також відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, також надали додаткові письмові пояснення, згідно яким МТСБУ має інформацію про те, що на транспортний засіб, яким було завдано шкоди ([NUMBER]), під керуванням відповідача [PERSON] було оформлено поліс. Згідно Централізованої бази МТСБУ на транспортний засіб, яким було завдано шкоди ([NUMBER]), під керуванням відповідача [PERSON] було оформлено поліс серії АА №1229787 у страховій компаній « АXА », проте даний поліс був оформлений на умовах 3 типу. Відповідно до ст. 15.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент ДТП) договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір ІІІ типу). Враховуючи, що за полісом оформленим на транспортний засіб, яким було завдано шкоди ([NUMBER]) була застрахована відповідальність лише [PERSON], а винуватець ДТП [PERSON] до полісу вписаний не була, то відповідно [PERSON] є особою, яка не застрахував свою цивільну правову відповідальність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що постраждалій стороні на місці ДТП нею було відшкодовано шкоду водію автомобіля «ВМW» державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] у розмірі 6000 грн. Доказів про зазначене вона не має можливості надати, так як у неї розписка загублена. Також вказала, що з розміром шкоди не згодна, так як при оцінці автомобіля вона присутньої не була та не може вказати чи відповідають реальні пошкодження автомобіля «ВМW» державний номерний знак [NUMBER] та пошкодження зазначені в оцінці автомобіля експертом, але проведення експертизи не вважає за доцільне. Постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вона отримала своєчасно, постанову не оскаржувала, так як в неї не було на це часу але з висновками суду не згодна. В зв'язку з чим просила суду відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 липня 2011 року о 19 год. 10 хв. [PERSON] на перехресті нерівнозначних доріг на вул. Міллера і вул. Больничної м. Євпаторія АР Крим, керуючи транспортним засобом GEELY MR 7151А реєстраційний номер [NUMBER], не надала перевагу в русі автомобілю BMW X5 реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], який наближався з правого боку, спри\-чинив із ним зіткнення. В результаті ДТП транспортним засобам завдані механічні пошкодження, постраждалих не має. Своїми діями [PERSON] порушила п.п.1.5, 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Постановою Євпаторійського міського суду АР Крим від 02.08.2011 року встановлено що ДТП сталася з вини водія [PERSON], яка порушив вимоги п. 1.5, 16.12 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбачено\-го ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав ке\-рування транспортними засобами строком на шість місяців. Постанова набрала законної сили та оскаржена не була (а.с. 5-6). Відносно іншого водія протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушень ним Правил дорожнього руху України встановлено не було. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 39.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст. 39.2.1 вказаного Закону основним завданням МСТБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно звіту № 0571/11 про оцінку колісного транспортного засобу від 9 серпня 2011 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], наданого за заявою [PERSON], матеріальна шкода, завдана власникові автомобіля BMW X5 реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження після дорожньо-транспортної пригоди складає 13898 грн. 78 коп. (а.с.8-10). Відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За заявою [PERSON] позивачем 5 грудня 2011 року здійснено виплату відшкодування в розмірі 12182,32 грн. (за вирахуванням 20 % ПДВ). Згідно ст. 38.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту - ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 п.п. "а" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТБС за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. За ст. 38 п. 38.2 пп.1 МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право на регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 5 грудня 2011 року позивач здійснив [PERSON]. виплату відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем в результаті ДТП (а.с. 11) в розмірі 12182 грн. 32 коп., виходячи з розрахунку: 13898 грн. 78 коп. (розмір шкоди) - 2316 грн. 46 коп. (20% ПДП)+ 600 грн. витрати на проведення експертизи. (а.с.9-10). З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 12182,32 грн. відшкодування в порядку регресу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Посилання відповідача про те, що нею на місці ДТП власнику автомобілю BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER], були сплачені кошти у розмірі 6000 грн. не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідачем не надані належні докази щодо сплати суми, а матеріали справи містять заяву від [PERSON] про відсутність відшкодування з боку [PERSON] Також незгода відповідача з сумою відшкодування ні є підставою для відмови у позові, оскільки відповідач не зазначила в чому саме є незгода з сумою та не просила призначити по справі товарознавчу експертизу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved