Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 18 березня 2010 року між ним та [PERSON], в простій письмовій формі був укладений договір позики за умовами якого позивач надав, а відповідач - [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 120\~000,00 (сто двадцять тисяч) грн. Вищезгадані кошти відповідач зобовязався повернути до 01.04.2011 року. На забезпечення виконання договору позики 18 березня 2010 року між ним та [PERSON] було укладено Договір застави за реєстровим № 55, що був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] При укладанні даного договору [PERSON] дружиною позичальника було надано згоду подружжя на укладення договору застави та передачу легкового автомобіля [NUMBER] в заставу. У відповідності до умов договору заставна вартість предмету застави на момент укладення цього договору узгоджена сторонами і складала 120\~000,00 грн. Кошти отримані у нього відповідачі використали для придбання житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. Д. Багалія, 79-а. Однак у строк виконання договорів, який зазначений вище, відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань позику йому не повернув. В 2013 році він звернувся до суду за захистом свого порушеного права із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, боржник [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики від 18.03.2010 року визнав. 06.11.2013 року Рівненським міським судом було винесене рішення по цивільній справі № 569/10704/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. В подальшому Рівненським міським судом було видано виконавчий лист від 11.01.2014 року відповідно до якого суд стягнув з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 239\~895,00 грн. (двісті тридцять девять тисяч вісімсот девяносто пять гривень 00 копійок). 26.05.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління\~юстиції [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43450172 на виконання рішення суду по цивільній справі № 569/10704/13-ц. Цього ж числа державним виконавцем з метою забезепечення виконання виконавчого\~документу було накладено\~арешт на все майно боржника зокрема й на автомобіль [NUMBER]. 02.10.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля [NUMBER]. На дату подачі даного позову рішення Рівненського міського суду від 06.11.2013 року по справі № 569/10704/13-ц про стягнення заборгованості за договором позики від 18.03.2010 року, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] не виконано. В ході розгляду цивільної справи № 569/8124/15-ц, що перебувала на розгляді Рівненського міського суду, йому стало відомо, що 01.12.2014 року Рівненським міським судом було прийнято рішення у цивільній справі 569/17235/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Відповідно до даного рішення суд вирішив: Виділити у власність [PERSON] - легковий автомобіль (хетчбек) марки "SKODA", модель "FABIA AMBIENTE", 2008 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER], колір - оранжевий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий В хетчбек, зареєстрований за [PERSON] 23.08.2008 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВКС080231, виданого ВРЕР УДАІ м.Рівне УМВС України в Рівненській області. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. 21.02.2017 року її представником [PERSON] в судовому засіданні було подано заперечення на позовну заяву, в яких [PERSON] просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 120\~000,00 (сто двадцять тисяч) грн. Вищезгадані кошти відповідач\~ [PERSON] зобовязався повернути до 01.04.2011 року. На забезпечення виконання договору позики 18.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір застави за реєстровим № 55, що був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] При укладанні даного договору [PERSON] дружиною позичальника (відповідача [PERSON]В.) було надано згоду подружжя на укладення договору застави та передачу легкового автомобіля марки Skoda Fabia, колір - оранжевий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий В хетчбек, д.н.з.\~[NUMBER] в заставу (п. 1.2 Договору застави). У відповідності до умов договору заставна вартість предмету застави на момент укладення цього договору узгоджена сторонами і складала 120\~000,00 грн. (п. 1.3 Договору застави). Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 49000157 від 19.02.2016 року обтяжувачем є [PERSON], боржником [PERSON], обєкт обтяження - легковий автомобіль марки Skoda Fabia, колір - оранжевий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий В хетчбек, н.д.р.\~ВК4629АО, 2008 року випуску, строк виконання зобовязання 18.03.2020 р., термін дії 19.02.2021 р. З огляду на викладене, позивач [PERSON] має пріорітетне право на задоволення вимог за рахунок заставного майна. Відповідач [PERSON] в порушення своїх договірних зобов'язань позику [PERSON] не повернув. 06.11.2013 року Рівненським міським судом було винесене рішення по цивільній справі № 569/10704/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та зустрічним позовом до [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено у зв»язку з недоведеністю позовних вимог. 11.01.2014 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист, відповідно до якого суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 239\~895,00 грн. (двісті тридцять девять тисяч вісімсот девяносто пять гривень 00 копійок) з яких 120\~000,00 (сто двадцять тисяч) грн. за договором позики від 18.03.2010 р. На дату прийняття рішення суду по даній справі, рішення Рівненського міського суду від 06.11.2013 року по справі № 569/10704/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 18.03.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] не виконано. 01.12.2014 року Рівненським міським судом було прийнято рішення у цивільній справі 569/17235/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Відповідно до даного рішення суд виділив у власність [PERSON] - легковий автомобіль (хетчбек) марки "SKODA", модель "FABIA AMBIENTE", 2008 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER], колір - оранжевий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий В хетчбек, зареєстрований за [PERSON] 23.08.2008 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВКС080231, виданого ВРЕР УДАІ м. Рівне УМВС України в Рівненській області. Враховуючи ту обставину, що вищезгаданий автомобіль є предметом нотаріально посвідченого договору застави від 18.03.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 55 та відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України "Про заставу" (\~2654-12\~), в редакції, чинній на момент відчуження первісним заставодавцем предмета застави, заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ч. 1 статті 27 Закону (\~2654-12\~) застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Стаття 20 Закону (\~2654-12\~) встановлює правило, згідно з яким заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При цьому право заставодержателя на позов про звернення стягнення на предмет застави, коли заставодавцем є третя особа, не може бути обмежене. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1\~ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6\~ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація\~\~предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України Про заставу передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах (правова позиція ВСУ у справі за № 6-10цс13 від 06.03.2013 р.). Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю узгоджуються з наданими доказами, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 489,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved